Справа № 640/23987/21
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Коротких А.Ю., Мєзєнцева Є.І.,

при секретарі: Руденко Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 09.08.2021 № 246/32-00-07-01-02-32 у сумі 6 581 120,50 грн, № 247/32-00-07-01-02-32 у сумі 14 223 368 грн, № 243/32-00-07-01-02-32 у сумі 1 878 776,25 грн, № 244/32-00-07-01-02-32 у сумі 1 416 758,92 грн, № 245/32-00-07-01-02-32 у сумі 340 грн, № 000421/32-00-07-01-01-32 у сумі 1020 грн та № 240/32-00-07-01-03-29 у сумі 3000 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач вказав, що податкові повідомлення-рішення прийнято за відсутності в його діях порушень приписів податкового законодавства, на підставі висновків акта перевірки, які не відповідають дійним обставинам справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2021 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2017 року зупинено провадження в адміністративній справі № 826/8769/17 до набрання законної сили судовими рішеннями у справах № 826/8225/17, № 826/3302/17.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2021 року зупинено провадження у справі № 640/23987/21 за позовом Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про податкових повідомлень-рішень до набрання рішення № 640/7696/21 законної сили.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ» від 16 липня 2024 року № 3863-IX, пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2825-IX викладено в такій редакції, зокрема:

- «Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ», але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом» (абзац четвертий пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення»);

- «Судом апеляційної інстанції щодо всіх справ, підсудних окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, та переданих на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України відповідно до цього Закону, є Шостий апеляційний адміністративний суд» (абзац шостий пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення»).

На виконання вимог Закону № 2825-IX, Луганському окружному адміністративному суду розподілено не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва справи, зокрема і справу № 640/23987/21.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 09.08.2021 № 246/32-00-07-01-02-32, яким Публічному акціонерному товариству «Донбасенерго» збільшено грошове зобов`язання у розмірі 6 581 120,50 грн, у тому числі за податковими зобов`язаннями - 3 890 319,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 2 690 801,50 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 09.08.2021 № 247/32-00-07-01-02-32, яким Публічному акціонерному товариству «Донбасенерго» зменшено розмір від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у загальному розмірі 14 223 368,00 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 09.08.2021 № 243/32-00-07-01-02-32, яким Публічному акціонерному товариству «Донбасенерго» збільшено грошове зобов`язання у розмірі 1 878 776,25 грн, у тому числі за податковими зобов`язаннями - 1 503 021,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 375 755,25 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Апеляційна скарга мотивована тим, що податкові повідомлення-рішення прийнято правомірно та у відповідності із вимогами законодавства в результаті виявлених під час перевірки порушень.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представників Сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі наказу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 04.03.2021 № 83 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПАТ «Донбасенерго» (код за )», проведена планова виїзна документальна перевірка ПАТ «Донбасенерго» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства та правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2017 по 31.12.2020.

За результатами перевірки складено акт від 18.06.2021 № 489/32-00-07-01-01- 27/23343582, відповідно до змісту якого встановлено порушення Позивачем, зокрема:

1) податок на прибуток підприємства:

- п. 3.3 МСФЗ 9 «Фінансові інструменти», п. 7, п. 10 МСБО 18 «Дохід», пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, пп. 140.4.4 п. 140.4 ст. 140 Податкового кодексу України, ст. 1, 3, 9, 11, 12 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зі змінами та доповненнями; п. 1, 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зі змінами та доповненнями; розділу І Інструкції «Про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій», затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 № 291, в результаті чого підприємством:

- занижено податок на прибуток всього у сумі 4 593 578 грн (рядок 06 податкової декларації з податку на прибуток підприємства), у тому числі: за І квартал 2018 року - 8 834 грн, II квартал 2018 року - 3 256 124 грн, III квартал 2018 року - 1 334 137 грн, за IV квартал 2018 року - 291 224 грн, І квартал 2019 року - 703 259 грн;

- завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування податком на прибуток у сумі 14 223 368 грн (рядок 04 податкової декларації з податку на прибуток підприємства), у тому числі: II квартал 2019 року - 5 852 464 грн, III квартал 2019 року - 2 123 005 грн, IV квартал 2019 року - 1 674 094 грн, І квартал 2020 року - 1 484 963 грн, II квартал 2020 року - 1 353 498 грн, III квартал 2020 року - 1 484 844 грн, IV квартал 2020 року - 250 500 грн.

2) податок на додану вартість:

- п. 44.1 ст. 44, абз. «б» п. 185.1 ст. 185, пп. 186.2.3 п. 186.2 ст. 186, п. 187.8 ст. 187, п. 189.1 ст. 189, п. 190.2 ст. 190, п. 192.1 ст. 192, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.5, п. 198.6, ст. 198, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201, п. 208.2 ст. 208 у результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1 503 021 грн, у тому числі: за січень 2018 року в сумі 8 180 грн, за лютий 2018 року в сумі 128 226 грн, за квітень 2018 року в сумі 148 784 грн, за червень 2018 року в сумі 62 792 грн, за липень 2018 року в сумі 42 406 грн, за серпень 2018 року в сумі 47 234 грн, за вересень 2018 року в сумі 58 661 грн, за жовтень 2018 року в сумі 53 861 грн, за листопад 2018 року в сумі 47 987 грн, за грудень 2018 року в сумі 82 315 грн, за січень 2019 року в сумі 216 884 грн, за жовтень 2019 року в сумі 146 000 грн, за січень 2020 року в сумі 150 003 грн, за лютий 2020 року в сумі 83 334 грн, за березень 2020 року в сумі 67 667 грн, за червень 2020 року в сумі 3 969 грн, за серпень 2020 року в сумі 40 575 грн, за вересень 2020 року в сумі 69 500 грн, за жовтень 2020 року в сумі 16 080 грн, за листопад 2020 року в сумі 28 563 грн;

- п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, п. 3 наказу Міністерства фінансів України від 31.12.2015 № 1307 «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної» (з урахуванням змін та доповнень в редакціях, що відповідають звітному періоду), а саме: ПАТ «Донбасенерго» не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні/розрахунки коригування на загальну суму ПДВ 3 259 225,83 грн.

3) земельний податок:

Східним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків отримано від Головного управлінням ДПС у Луганській області (Новоайдарський район) код ДПІ 1223, матеріали перевірки від 02.06.2021 № 3505/8/12-32-11-00-08, як складову частину акту перевірки, відповідно до якої, перевіркою додержання підприємством строків подання декларації з плати за землю встановлено порушення п. 286.2. ст. 286 Податкового кодексу України в частині неподання декларації за 2018 рік.

4) податок з доходів фізичних осіб:

- п. 51.1 ст. 51 та «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України та пп. 3.1.13 п. 3.1 ст. 3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року за № 4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2015 року за № 111/26556 податкові розрахунки за формою 1-ДФ в IV кварталі 2020 року, підприємством надано не в повному обсязі, а саме: не в повному обсязі відображені суми доходу, які були нараховані (сплачені) на користь самозайнятої особи (фізичної особи - підприємця та особи, що проводить незалежну професійну діяльність). Надання податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку за І - III квартали 2018 року з недостовірними даними про платника податку, які призвели до зміни платника податку.

5) несвоєчасність подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального:

- пп. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України - незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу № 1007845 своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, трьох електронних документів, що місять дані про фактичні залишки пального, відповідальність за що передбачено п. 1281.3 ст. 128 Податкового кодексу України.

Не погодившись з висновками перевірки ПАТ «Донбасенерго» направило до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків заперечення до акта перевірки.

Листом Відповідача від 02.08.2021 № 485/32-00-07-01-02-09 «Про надання відповіді на заперечення», висновки акта перевірки від 18.06.2021 № 489/32-00-07-01-01- 27/23343582 залишено без змін, а заперечення - без задоволення.

Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків на підставі вказаного акта перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення від 09 серпня 2021 року:

- № 246/32-00-07-01-02-32, яким збільшено суму грошового зобов`язання Позивача з податку на прибуток підприємств на загальну суму 6 581 120,50 грн, за рахунок збільшення податкових зобов`язань на суму 3 890 319 грн та за рахунок штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в сумі 2 690 801,50 грн;

- № 247/32-00-07-01-02-32, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 14 223 368 грн;

- № 243/32-00-07-01-02-32, яким збільшено суму грошового зобов`язання Позивача з податку на додану вартість на загальну суму 1 878 776,25 грн, за рахунок збільшення податкових зобов`язань на суму 1 503 021 грн та за рахунок штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в сумі 375 755,25 грн;

- № 244/32-00-07-01-02-32, яким попереджено про необхідність скласти та/або зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування у строк, визначений п. 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України та застосовано штраф з податку на додану вартість в загальній сумі 1 416 758,92 грн;

- № 245/32-00-07-01-02-32, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 340 грн за земельним податком з юридичних осіб;

- № 000421/32-00-07-01-01-32, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1020 грн за податком з доходів фізичних осіб;

- № 240/32-00-07-01-03-29, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 3000 грн за платежем «Адміністративні штрафи та інші санкції».

Не погодившись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, Позивач звернувся до адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов частково суд першої інстанції виходив з того, що матеріали даної адміністративної справи містять докази, які підтверджують дійсність господарських операцій Позивача з ТОВ «Оникспром», ТОВ «Геомаксис», ТОВ «Асдем» та ТОВ «ВКФ «Спецпромкомплект», понесення Позивачем витрат, а тому й правомірність їх формування.

Зокрема, Відповідачем не наведено обставин та не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій вимогам податкового законодавства або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про не пов`язаність операцій з господарською діяльністю Позивача, нереальність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії Позивача були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Разом з тим, Позивачем надано первинні та інші документи, які супроводжують виконання такого роду операцій, у тому числі договори, первинні документи, акти приймання-передачі, оплати, документи щодо подальшого руху товару, їх використання у господарській діяльності, які у сукупності не дають підстав для сумніву щодо фактичного здійснення спірних операцій, підстав для висновку про нездійснення спірних операцій контрагентами Позивача та неправомірність формування Позивачем витрат.

Що стосується простроченої кредиторської заборгованості, суд вказував, що списання кредиторської заборгованості, строк позовної давності якої минув, установ та організацій, які знаходяться на тимчасово окупованій території та/або на території проведення антитерористичної операції, можливе тільки у разі внесення змін у законодавчі та нормативно-правові акти.

Отже, висновки акта перевірки про порушення ПАТ «Донбасенерго» пункту 3.3 МСФЗ 9 «Фінансові інструменти», підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, яке полягає у не відображенні списання кредиторської заборгованості, по якій минув термін позовної давності, та не проведенні нарахування інших операційних доходів, є безпідставними.

Крім того, не є належно обґрунтованими доводи податкового органу в акті перевірки та/або спірному податковому повідомленні рішенні про наявність умислу у вчиненні вказаного податкового правопорушення, що давало б підстави для застосування штрафної санкції у розмірі 25% від суми визначеного податкового зобов`язання, яка нарахована наростаючим підсумком.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 09.08.2021 № 246/32-00-07-01-02-32, № 247/32-00-07-01-02-32 є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо не віднесення до складу податкових зобов`язань суми ПДВ 128 226 грн за лютий 2018 року по операції, пов`язаній з отриманням від нерезидента послуг на митній території України суд зазначив, що як вказано в акті перевірки, Позивачем не задекларувало податкові зобов`язання з ПДВ у рядку 6 Декларації (колонка Б) «Послуги, отримані від нерезидента, місце постачання яких визначено на митній території України» за лютий 2018 року за отримані послуги на митній території України від нерезидента Corporate Communications International Limited у сумі 128 225,93 грн, шляхом не включення до складу податкових зобов`язань операції з контрагентом по події, яка відбулася раніше, а саме: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку в оплату послуг, яку отримано від нерезидента на митній території України (послуги з організації в рамках підготовки 9-го щорічного Українського енергетичного форуму 2018, 27 лютого - 01 березня 2018, готель «Інтерконтиненталь», м. Київ.) у сумі 641 129,66 грн, згідно з платіжним дорученням від 23.02.2018 № 5 на суму 19291,73 євро (курс на дату сплати 33,233394 грн).

Разом з тим, контролюючим органом не обґрунтовано виникнення саме податкових зобов`язань з ПДВ в даному періоді з вказаної отриманої послуги, за яку Позивачем було сплачено кошти.

Також, Відповідачем не доведено законність підстав виключення із складу податкового кредиту сум ПДВ по операціям з ТОВ «Текстиль-Контакт» на загальну суму 3 969 грн за червень 2020 року.

Зважаючи на зазначене вище в сукупності (щодо оцінки правомірності збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість), суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 09.08.2021 № 243/32-00-07-01-02-32 є також протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо відсутності реєстрації податкових накладних з податку на додану вартість в Єдиному реєстрі податкових накладних, перевіркою встановлено відсутність реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму ПДВ 2 671 291,83 грн., а саме:

- в Єдиному реєстрі податкових накладних відсутні податкові накладні на неплатників на загальну суму ПДВ 2 569 224,61 грн., у т.ч: за жовтень 2017 року - 805 699,33 грн, за листопад 2017 року - 951 093,79 грн та за грудень 2017 року - 812 431,49 грн;

- в Єдиному реєстрі податкових накладних відсутні податкові накладні на платників з податку на додану вартість на суму 102 067,22 грн, у тому числі: за жовтень 2017 року - 56 082,27 грн, за листопад 2017 року - 36 144,56 грн та за грудень 2017 року - 9 840,39 грн.

Таким чином, Позивачем задекларувало податкові зобов`язання у сумі ПДВ 2 671 291,83 грн за операціями з постачання товарів/послуг у Додатку 5 декларації з ПДВ за вказаний період, але не зареєструвало податкові накладні у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивачем у позові не спростовано факти не реєстрації податкових накладних.

Судом відхилено доводи Позивача, що контролюючий орган повинен був додати до податкового повідомлення-рішення від 09.08.2021 № 244/32-00-07-01-02-32, окрім розрахунку штрафних санкцій, перелік податкових накладних/розрахунків коригування, які ПАТ «Донбасенерго» необхідно зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних, а також те, що відсутність такого додатку і не зазначення у тексті податкового повідомлення-рішення конкретних податкових накладних, унеможливлює належне виконання податкового повідомлення-рішення, а, отже є підставою для визнання протиправним та скасування такого податкового повідомлення-рішення, за їх необґрунтованістю.

З огляду на вищезазначене, суд погодився з наявністю встановлених Відповідачем порушень щодо не реєстрації податкових накладних, а тому податкове повідомлення-рішення від 09.08.2021 № 244/32-00-07-01-02-32 не підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 09.08.2021 № 240/32-00-07-01-03-29, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 3000 грн за платежем «Адміністративні штрафи та інші санкції», суд зазначив таке.

Відповідно до п. 3.1.3.2 акту перевірки перевіркою встановлено порушення підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України - незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу № 1007845 своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, трьох електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального, а саме звітів № за квітень 2020 року, № за травень 2020 року та № за червень 2020 року.

При цьому актом перевірки встановлено, що зазначені звіти було фактично подано 22.07.2020 (по звіту за червень 2020) та 06.08.2020 (по звітам за квітень та травень 2020).

Законодавець чітко встановив обов`язок щодо подання суб`єктом господарювання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового та встановив відповідальність за його несвоєчасне виконання.

Тобто, штраф застосовується за кожний неподаний електронний документ.

Оскільки розпорядник акцизного складу зобов`язаний щоденно подавати контролюючому органу електронний документ, що містить дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального, тому штраф у розмірі 1000 грн накладається за кожен такий випадок, тобто за кожен день, за який не було подано відповідний документ.

Суд відхилив як необґрунтоване твердження Позивача про те, що подача відповідних електронних документів до початку проведення перевірки виключає відповідальність за нормою пункту 128-1.3 статті 128-1 Податкового кодексу України, так само як і твердження про те, що відповідальність за дане порушення настає лише в разі неподання електронного документу.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 09.08.2021 № 245/32-00-07-01-02-32, яким до Позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 340 грн за земельним податком з юридичних осіб, суд першої інстанції зазначив наступне.

Відповідно до акта перевірки ПАТ «Донбасенерго» порушило п. 286.2. ст. 286 Податкового кодексу України в частині неподання декларації з плати за землю на земельні ділянки, які розташовано у м. Щастя Луганської області, за 2018 рік.

Суд дійшов висновку, що оскільки обов`язок подачі декларації з плати за землю був визначений чинним законодавством, тому застосування до Позивача штрафної санкції за її неподачу за 2018 рік є правомірним.

Згідно з податковим повідомленням-рішенням від 09.08.2021 № 000421/32-00-07-01-01-32 до Позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1020 грн. за податком з доходів фізичних осіб.

За висновками акта перевірки ПАТ «Донбасенерго» порушило п. 51.1. ст.51 та пп. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України при поданні податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку (за формою № 1ДФ) в період з 01.10.2017 по 31.12.2020 з недостовірними відомостями, що не призвело до порушення правил нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб.

Зокрема, за І - III квартали 2018 року подано звіти за формою № 1ДФ, які містили помилки в реєстраційному номері облікової картки платника податків (РНОКПП).

На переконання суду, подання з недостовірними відомостями податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку (за формою № 1ДФ) (помилки в реєстраційному номері облікової картки платника податків) може бути наслідком зміни платника податку, а тому застосування штрафної санкції за таке правопорушення є правомірним.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість висновків контролюючого органу, зазначених в акті та безпідставність заявлених позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень 09.08.2021 № 244/32-00-07-01-02-32, № 240/32-00- 07-01-03-29, № 245/32-00-07-01-02-32, № 000421/32-00-07-01-01-32, внаслідок чого, в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Відповідно до п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Отже, оскільки Відповідач у своїй апеляційній скарзі оскаржує судове рішення в частині задоволення позовних вимог, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

Як визначено пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до вимог пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень ПКУ.

Згідно з п. 135.1 ст. 135 ПК України, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із ст. 134 ПК України з урахуванням положень цього Кодексу.

Статтею 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV) визначено, що його дія поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно - правових форм власності.

Виходячи з вимог п. 2 ст. 3 Закону № 996-ХІV, бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 9 Закону № 996-ХІV встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документи; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У відповідності до ст. 1 Закону № 996-XIV господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.

Недоведеність наявності вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкових вигод, а покупця - права на їх формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.

Наведені вище норми вказують на те, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

При цьому фінансовий результат до оподаткування визначається платником податку на прибуток у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням відповідних коригувань.

Отже, якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Необґрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника для штучного створення умов бюджетного відшкодування.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності на підставі даних, не підтверджених документами. При цьому для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податкові зобов`язання, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами даної адміністративної справи, що між ПАТ «Донбасенерго» в особі структурної одиниці «Слов`янська теплова електрична станція» та ТОВ «Оникспром» укладено договір на поставку продукції від 15 березня 2018 року № 191 предметом якого є постачання металопрокату (код 24.44.2 «Напівфабрикати з міді та мідних сплавів» згідно з Державним класифікатором продукції та послуг ДК 016-2010).

На підставі заяви на поставку від 04.04.2018 № 03-04/1/01582 ТОВ «Оникспром» проведено постачання замовленої продукції двома партіями 12 та 26 квітня 2018 року.

Постачання першої партії продукції підтверджується товарно-транспортною накладною № 100418-1 від 12.04.2018, рахунком-фактурою № 100418кЗ від 12.04.2018, видатковою накладною № 100418кЗ від 12.04.2018.

Оприбуткування продукції на складі підтверджується прибутковою накладною № 739 від 12.04.2018, записами в журналі реєстрації разових перепусток на територію станції, картками складського обліку матеріалів.

Постачання другої партії продукції підтверджується товарно-транспортною накладною № 260418-1 від 26.04.2018, рахунком-фактурою № 260418к2 від 26.04.2018, видатковою накладною № 260418к2 від 26.04.2018.

Оприбуткування продукції на складі підтверджується прибутковою накладною № 777 від 26.04.2018, записами в журналі реєстрації разових перепусток на територію станції, картками складського обліку матеріалів.

Рух отриманої продукції також підтверджується накладними-вимогами на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів, відомостями по партіям товарів на складах (бухгалтерський облік) за квітень 2018-лютий 2019, оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 631 за квітень-червень 2018 року.

Оплата отриманої продукції, підтверджується платіжними дорученнями від 08.05.2018 № 5352, від 10.05.2018 № 5411, від 11.05.2018 № 5480, від 14.05.2018 № 5585, від 15.05.2018 № 5654, від 16.05.2018 № 5742, від 17.05.2018 № 5805, від 18.05.2018 № 5851, від 21.05.2018 № 5901, від 22.05.2018 № 5990, від 30.05.2018 № 6345, від 05.06.2018 № 6572, від 12.06.2018 № 6934, від 13.06.2018 №7071, від 14.06.2018 № 7074, від 15.06.2018 № 7155, від 18.06.2018 № 7260, від 19.06.2018 № 7353, від 20.06.2018 № 7422, від 21.06.2018 № 7499, від 22.06.2018 № 7635, від 23.06.2018 № 7686.

ТОВ «Оникспром» виписані на адресу ПАТ «Донбасенерго» податкові накладні № 30 від 12.04.2018 на загальну суму 621 091,20 грн, в тому числі ПДВ 130 515,20 грн та № 51 від 26.04.2018 на загальну суму 93 552,00 грн, в тому числі ПДВ 15 592,00 грн.

Також, між ПАТ «Донбасенерго» в особі структурної одиниці «Електроремонт» та ТОВ «Геомаксис» укладено договори на поставку продукції: № 18-18-ЕР від 21 лютого 2018 року на загальну суму 999 960,00 грн, № 27-18-ЕР від 13 березня 2018 року на загальну суму 4 200 000,00 грн, предметом яких є постачання обладнання для промислової техніки, зокрема для пічних пальників.

На виконання вказаних договорів укладено відповідні специфікації, зокрема, за договором № 18-18-ЕР від 21.02.2018 з ТОВ «Геомаксис» підписані: Специфікація № 1 від 21.02.2018 на загальну суму 135 240,00 грн, Специфікація № 2 від 04.06.2018 на загальну суму 350 112,00 грн, Специфікація № 3 від 04.06.2018 на загальну суму 158 400,00 грн, за договором № 27-18-ЕР від 13.03.2018 з ТОВ «Геомаксис» підписана Специфікація № 1 від 13.03.2018 на загальну суму 1 008 000,00 грн.

По вказаним господарським операціям були складені наступні документи:

- видаткові накладні від 04.06.2018 № 1, від 05.06.2018 № 2, від 05.07.2018 № 2, від 17.07.2018 № 8, від 31.07.2018 № 16, від 29.08.2018 № 9, від 29.08.2018 № 10;

- рахунки-фактури від 19.03.2018 № 16, від 31.05.2018 № 18, від 03.07.2018 № 5, від 17.07.2018 № 6, від 31.07.2018 № 12, від 29.08.2018 № 11, від 29.08.2018 № 12;

- посвідчення якості від 04.06.2018 № 06-18, лист ТОВ «Геомаксис» від 05.06.2018 № 24, сертифікати якості від 05.07.2018 № 2, від 17.07.2018 № 8, від 31.07.2018 № 16/07, від 29.08.2018 № 9/08, від 29.08.2018 № 10/08;

- товарно-транспортні накладні від 04.06.2018 № 0406-1, від 05.06.2018 № 0506-1, від 05.07.2018 № 0507-1, від 17.07.2018 № 1707-1, від 31.07.2018 № 3107-1, від 29.08.2018 № 2908-1, від 29.08.2018 № 2908-2.

Оприбуткування продукції, її рух та використання в господарській діяльності ПАТ «Донбасенерго» підтверджується:

- прибутковими ордерами від 04.06.2018 № 114, від 05.06.2018 № 115, від 09.07.2018 № 135, від 20.07.2018 № 140, від 02.08.2018 № 151, від 29.08.2018 № 164, від 31.08.2018 № 167;

- картками складського обліку матеріалів;

- видатковими накладними про переміщення продукції між структурними одиницями ПАТ «Донбасенерго» від 21.06.2018 № 45, від 27.06.2018 № 44, від 31.07.2018 № 51, від 31.07.2018 № 52, від 31.08.2018 № 58, від 31.08.2018 № 62, від 31.08.2018 № 63;

- реєстрами витрачання ТМЦ за вимогами-накладними CJIT00002627 від 30.11.2018, СЛТ00003001 від 29.12.2018, СЛТ00002931 від 29.12.2018, СЛТ00000458 від 28.02.2019, СЛТ00000669 від 29.03.2019, СЛТ00000953 від 26.04.2019, СЛТ00000977 від 26.04.2019;

- актами списання ТМЦ від 29.12.2018 та від 26.04.2019;

- відомостями по залишкам товарів на складах;

- виписками з журналу-ордеру по рахунку 6311 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками по матеріалам».

Оплата за отриману продукцію підтверджується платіжними дорученнями від 25.06.2018 № 7774, від 27.06.2018 № 7951, від 05.07.2018 № 8201, від 06.07.2018 № 8388, від 09.07.2018 № 8454, від 10.07.2018 № 8538, від 11.07.2018 № 43, від 12.07.2018 № 122, від 13.07.2018 № 8605, від 16.07.2018 № 8684, від 18.07.2018 № 246, від 19.07.2018 № 8759, від 20.07.2018 № 8887, від 23.07.2018 № 8937, від 17.08.2018 № 29.

ТОВ «Геомаксис» виписані на адресу ПАТ «Донбасенерго» податкові накладні, № 2 від 04.06.2018 на загальну суму 504 000,00 грн, в тому числі ПДВ 84 000,00 грн, № 3 від 05.06.2018 на загальну суму 158 400,00 грн, в тому числі ПДВ 26 400,00 грн, № 2 від 05.07.2018 на загальну суму 15 420,00 грн, в тому числі ПДВ 2 570,00 грн, № 9 від 17.07.2018 на загальну суму 300 000,00 грн, в тому числі ПДВ 50 000,00 грн., № 18 від 31.07.2018 на загальну суму 4 620,00 грн, в тому числі ПДВ 770,00 грн, № 11 від 29.08.2018 на загальну суму 504 000,00 грн, в тому числі ПДВ 84 000,00 грн, № 12 від 29.08.2018 на загальну суму 115 200,00 грн, в тому числі ПДВ 19 200,00 грн.

Крім того, між ПАТ «Донбасенерго» в особі структурної одиниці «Електроремонт» та ТОВ «Асдем» укладено договір на поставку продукції № 73-19-ЕР від 17.07.2019 на загальну суму 6 000 000 грн з ПДВ, предметом якого є постачання продукції виробничо-технічного призначення, зокрема клапанів регулювально-відключаючих KP-100 та КР-80.

На виконання вказаного договору були складені наступні документи:

- видаткова накладна від 19.07.2019 № 1907;

- рахунок на оплату від 19.07.2019 № 1907/19;

- сертифікат якості від 19.07.2019 № 1907/2019;

- товарно-транспортна накладна від 19.07.2019.

Оприбуткування продукції, її рух та використання в господарській діяльності ПАТ «Донбасенерго» підтверджується:

- прибутковим ордером № 177 від 19.07.2019;

- карткою складського обліку матеріалів;

- карткою рахунку 631 за липень 2019 р. (виписка по рахунку є додатком 132 до позовної заяви, оригінали доказів є у позивача);

- оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 631 за липень 2019 року;

- калькуляцією № 32-ЕРЦ від 22.07.2019;

- реєстром відвантаження готовою продукції за липень 2019 року;

- відомістю відвантаження готової продукції за липень 2019 року;

- накладною-вимогою на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів від 23.07.2019 № EJIP000000019;

- відомістю по партіям товарів на складах (бухгалтерський облік) за період з 23.07.2019 по 17.08.2021;

- актами списання ТМЦ від 30.08.2019 № 1, від 30.09.2019 № 4, від 31.10.2019 № 1, від 29.11.2019 № 1, від 30.04.2020 № 3.

Оплата за отриману продукцію, включаючи ПДВ підтверджується платіжними дорученнями від 06.08.2019 № 10641 на суму 140 160,00 грн, від 29.08.2019 № 12009 на суму 200 000,00 грн, від 30.08.2019 № 12086 на суму 200 000,00 грн, від 02.09.2019 № 12158 на суму 200 000,00 грн, від 03.09.2019 № 12233 на суму 135 840,00 грн.

ТОВ «АСДЕМ» виписано на адресу ПАТ «Донбасенерго» податкову накладну № 45 від 19.07.2019 на загальну суму 876 000,00 грн, в тому числі ПДВ 146 000,00 грн.

Щодо господарських операцій Позивача з ТОВ «ВКФ «Спецпромкомплект», колегія суддів зазначає наступне.

Між ПАТ «Донбасенерго» в особі структурної одиниці «Електроремонт» та ТОВ «Виробничо комерційна фірма «Спецпромкомплект» укладено договори на поставку продукції: № 114-18-ЕР від 31.10.2018 на загальну суму 10 000 000,00 грн з ПДВ, № 63-20-ЕР від 27.05.2020 на загальну суму 15 000 000,00 грн з ПДВ, предметом яких є постачання продукції виробничо-технічного призначення.

На виконання вказаних договорів складено наступні документи:

- видаткові накладні № 55 від 28.05.2020, № 110 від 10.08.2020, № 111 від 13.08.2020, № 132 від 26.08.2020, № 143 від 28.08.2020, № 144 від 28.08.2020, № 147 від 04.09.2020, № 148 від 03.09.2020, № 171 від 21.09.2020, № 172 від 22.09.2020 та № 235 від 09.11.2020;

- рахунки на оплату № 11 від 05.12.2018 на суму 1 699 920,00 грн, № 49 від 13.09.2019 на суму 240 000,00 грн, № 50 від 12.12.2019 на суму 382 200,00 грн, № 51 від 10.12.2019 на суму 414 000,00 грн, № 53 від 27.12.2019 на суму 3 612 007,68 грн, № 6 від 31.01.2020 на суму 907 200,00 грн, № 9 від 20.02.2020 на суму 1 320 000,00 грн, № 13 від 10.04.2020 на суму 5 226 696,72 грн, № 14 від 16.04.2020 на суму 880 320,00 грн, № 15 від 05.05.2020 на суму 242 160,00 грн, № 29 від 15.06.2020 на суму 4 680 000,00 грн, № 30 від 15.06.2020 на суму 744 000,00 грн, № 31 від 15.06.2020 на суму 1 065 600,00 грн, № 41 від 30.07.2020 на суму 311 400,00 грн, № 42 від 30.07.2020 на суму 250 500,00 грн, № 45 від 18.08.2020 на суму 453 600,00 грн;

- документи на підтвердження якості продукції;

- листи ТОВ «ВКФ «Спецпромкомплект» щодо поставки продукції від 11.08.2020 № 11/08-1, від 27.08.2020 № 27/08-1, від 06.11.2020 № 06/11-1;

- товарно-транспортні накладні від 28.05.2020 № Р-005, від 10.08.2020 № Р-10/08, від 11.08.2020 № 3, від 26.08.2020 № Р-26/08-1, від 27.08.2020 № 4, від 28.08.2020 № Р-28/08-1, від 03.09.2020 № Р-03/09-1, від 21.09.2020 № Р-21/09-1, від 22.09.2020 № Р-22/09-1, від 09.11.2020 № Р36.

Оприбуткування продукції, її рух та використання в господарській діяльності ПАТ «Донбасенерго» підтверджується:

- прибутковими ордерами № 174 від 28.05.2020, № 280 від 10.08.2020, № 284 від 13.08.2020, № 301 від 27.08.2020, № 304 від 28.08.2020, № 305 від 28.08.2020, № 310 від 03.09.2020, № 314 від 07.09.2020, № 333 від 22.09.2020, № 334 від 23.09.2020 та № 393 від 09.11.2020;

- записами у книзі обліку довіреностей;

- картками складського обліку матеріалів;

- реєстрами відвантаження готової продукції за травень-грудень 2020 року;

- відомостями відвантаження готової продукції за травень-грудень 2020 року;

- накладними-вимогами на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів;

- дорученнями на отримання ТМЦ;

- здавальними електроремонтного цеху на випуск товарної продукції № 5 - ЕРЦ від 29.05.2020, № 6 - ЕРЦ від 30.06.2020, № 8 - ЕРЦ від 31.07.2020, № 9 - ЕРЦ від 12.08.2020, № 11 - ЕРЦ від 28.08.2020, № 12 - ЕРЦ від 30.09.2020, № 13 - ЕРЦ від 28.10.2020, № 14 - ЕРЦ від 29.10.2020, № 15 - ЕРЦ від 30.11.2020, № 16 - ЕРЦ від 31.12.2020;

- оборотно-сальдовими відомостями по рахунках 3711, 631, відомістю по партіям товарів на складах та оборотами по рахунку 2071 за 23.07.2019 - 31.12.2020;

- актами списання ТМЦ.

В матеріалах даної адміністративної справи наявні платіжні доручення на оплату отриманої продукції, а також виписані ТОВ «ВКФ «Спецпромкомплект» на адресу ПАТ «Донбасенерго» податкові накладні.

Відповідачем в апеляційній скарзі також зазначено про відсутність джерела походження товарів на підставі зібраної податкової інформації, а саме: податкових декларацій, АТС «Податковий блок», АС «Співставлення реєстру виданих та отриманих податкових накладних» та Єдиного реєстру податкових накладних, АС «Архів електронної звітності».

Проте, Відповідачем не надано, ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції, доказів невідповідності господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності Позивача, їх збитковості тощо, які б окремо або в сукупності свідчили, що вчинення таких операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).

Також, колегія суддів звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2022 року у справі № 160/3364/19 дійшла висновку, що порушення, допущені одним платником податків, за загальним правилом не впливають на права та обов`язки іншого платника податків; чинне законодавство не покладає на підприємство обов`язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів; так само невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаності платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.

Відповідно до частини восьмої статті 9 Закону № 996-ХIV відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що відповідальність, зокрема, за недостовірність відображених у первинних документах даних покладена саме на ту особу, яка склала та підписала ці документи. Відтак кожен з учасників господарської операції відповідає лише за ті відомості, які до первинного документа вносив він сам.

Таким чином, у приписах частини восьмої статті 9 Закону № 996-ХIV знайшов відображення принцип індивідуальної відповідальності платника податків.

Водночас немає жодних підстав перекладати на платника податків відповідальність за внесення до первинних документів недостовірних даних іншою особою. Інакше це буде суперечити принципу індивідуальної відповідальності та визначеним у статті 16 ПК України обов`язкам платника податків, до яких не віднесено те, що останній повинен дбати про правомірність податкового обліку контрагента.

При цьому важливо враховувати фактичну можливість платника податків усвідомлювати той факт, що від імені задекларованого в первинних документах суб`єкта господарювання діють неуповноважені особи. Мають бути наявні докази того, що законними заходами добросовісний платник податків міг перевірити правдивість відповідних первинних документів, а також мав достатні підстави, діючи з належною обачністю, для обґрунтованих сумнівів у достовірності складених іншими особами первинних документів. Інакше тлумачення норм податкового законодавства фактично перекладає обов`язок здійснення податкового контролю на самих платників податків.

Принцип індивідуальної відповідальності платника податків також застосував ЄСПЛ у рішеннях у справах «Бізнес Супорт Центр проти Болгарії», «Булвес АД проти Болгарії», «Інтерсплав проти України», визначивши, що платник податків не може нести відповідальність за зловживання свого контрагента, якщо не буде доведено залученість цього платника до таких зловживань.

Зокрема, у пунктах 70, 71 рішення у справі «Булвес АД проти Болгарії» ЄСПЛ дійшов висновків, що коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов`язаних зі сплатою ПДВ, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення все-таки карає одержувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності, то влада виходить за розумні межі і порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності. Ураховуючи своєчасне і повне виконання компанією-заявником своїх обов`язків з декларування ПДВ, неможливості з її сторони забезпечити дотримання постачальником його обов`язків щодо декларування ПДВ і той факт, що не було ніякого шахрайства стосовно системи оподаткування, про яке компанія-заявник знала чи могла знати, Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом з пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважала, що платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Отже, якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом.

Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що 23 травня 2020 року набрали чинності зміни до статті 112 ПК України, внесені Законом України від 16 січня 2020 року № 466-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» (далі - Закон № 466-IX).

Так, відповідно до пункту 112.2 статті 112 ПК України (у редакції Закону № 466-IX) особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

На думку Великої Палати Верховного Суду, вказані зміни до статті 112 ПК України фактично закріпили нормативно ті підходи, які й на час виникнення спірних правовідносин активно використовувалися в судовій практиці. Суди застосовували доктрини належної обачності та індивідуальної юридичної відповідальності і до прийняття Закону № 466-ІХ (зокрема, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду виклав відповідні висновки в постановах від 18 грудня 2018 року у справі № 816/1118/17, від 15 січня 2019 року у справі № 809/2918/13-а та від 20 жовтня 2020 року у справі № 806/705/18). При цьому Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду посилався також і на рішення ЄСПЛ «Інтерсплав проти України», у якому позиція щодо «залученості» платника податків до протиправних діянь контрагента фактично запроваджувала ту саму належну обачність, яка згодом була відображена в Законі № 466-ІХ. До того ж норма частини восьмої статті 9 Закону № 996-ХIV, у якій відображено принцип індивідуальної відповідальності платника податків за внесення недостовірних відомостей до первинних документів, існувала й на час виникнення спірних правовідносин.

Таким чином, сам факт використання первинних документів з недостовірними даними для підтвердження обставин здійснення господарської операції не повинен автоматично вказувати на безпідставність даних податкового обліку. Натомість контролюючий орган має довести, що платник податків, приймаючи від контрагентів та використовуючи певні документи для цілей податкового обліку, діяв нерозумно, недобросовісно або без належної обачності. А це також пов`язано з фактичною можливістю й економічною доцільністю перевірки самим платником податків достовірності відомостей, які були включені до первинних документів. Мають бути наявні докази того, що розумними заходами добросовісний платник податків міг перевірити правдивість відповідних документів, а також мав достатні підстави, діючи з належною обачністю, для обґрунтованих сумнівів у їх змісті.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що чинне податкове законодавство не покладає на платника обов`язку контролювати діяльність осіб, що виконують роботи, послуги, не зобов`язує платника податків перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства чи походження товару під час його придбання, перед тим як вносити відповідні суми витрат до складу валових витрат, з чим погоджується і колегія суддів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.01.2018 року у справі № К/9901/2558718.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що Позивачем дотримано вимоги щодо документування та підтвердження здійснених господарських операцій первинними документами, у відповідності до вимог пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Щодо посилання Відповідача в апеляційній скарзі на відсутність трудових ресурсів, власних та залучених основних засобів колегія суддів зазначає про таке.

Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 07 липня 2022 року у справі № 160/3364/19 доводи Відповідача щодо відсутності в контрагентів Позивача трудових та матеріальних ресурсів для здійснення господарської діяльності, не виключають можливість виконання господарської операції, не спростовують обставин поставки товару, адже така діяльність може здійснюватися не лише за рахунок власних ресурсів, але й за рахунок ресурсів, що належать іншим особам (найманих ресурсів). Разом із цим Відповідач не обґрунтував, який обсяг трудових та матеріальних ресурсів необхідно мати підприємству для здійснення такої господарської діяльності та чим це підтверджується.

Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові зазначила, що контролюючий орган на порушення вимог статті 77 КАС України не довів та не надав належних, достатніх та допустимих доказів, які б свідчили, що наявні в контрагентів по ланцюгу постачання трудові ресурси та матеріально-технічне забезпечення тощо були недостатніми для проведення господарської діяльності з поставки товару, обумовленого укладеними договорами з Позивачем. Відповідач також не довів та не надав належні докази, які б свідчили про наявність фактів протиправної поведінки Позивача та про обізнаність платника податків щодо протиправної поведінки його контрагентів і злагодженості дій між ними.

Висновки про відсутність у контрагентів трудових та матеріальних ресурсів зроблено контролюючим органом на підставі аналізу зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації, однак така податкова інформація носить виключно інформативний характер. Посилання контролюючого органу на таку інформацію, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставними, оскільки фактично надані до перевірки первинні документи не були проаналізовані в акті перевірки, а тому така інформація не відповідає критерію юридичної значимості та не є допустимим і достовірним доказом у розумінні процесуального закону. Така інформація сама собою не доводить та не може свідчити про наявність податкових правопорушень, на які посилається Відповідач.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що Відповідач обов`язку, визначеного частиною другою статті 77 КАС України, не виконав, безтоварність спірних господарських операцій та, як наслідок, правомірність оскаржених податкових повідомлень-рішень не довів.

На підставі наведеного, колегія суддів зазначає, що норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту чи наміру платника отримати певний результат від здійснення господарської операції.

Позивач як платник податків самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та сплату лише ним самим податку до бюджету відповідно до законодавства України. Він не може нести відповідальність за порушення контрагентами правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни, як і не може нести відповідальність за неподання контрагентом первинних документів. У разі якщо контрагентом були допущені порушення норм податкового або іншого законодавства, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цього контрагента, а не сумлінного платника податків.

Беручи до уваги індивідуальний характер юридичної відповідальності особи, у разі порушення контрагентом платника податків чинного законодавства, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи, у зв`язку з чим право платника податків, тобто Позивача, на формування податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третьою особою.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 24 січня 2018 року у справі № 824/942/13, від 14 березня 2018 року у справі № 803/1198/16 та від 05 жовтня 2022 року у справі № 826/9671/18.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на імперативні приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідачем в доводах апеляційної скарги належно не обґрунтовано наявність підстав для відступу від вищевказаних правових позицій Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, які правомірно враховано на виконання ч. 5 ст. 242 КАС України.

Під час проведення планової перевірки також встановлено, що на балансі Підприємства обліковано кредиторську заборгованість у сумі 29 555 124 грн, яка виникла до періоду, охопленого перевіркою (01.10.2017).

Відповідач дійшов висновку, що зазначена кредиторська заборгованість в сумі 29 555 124 грн набула статусу заборгованості, по якій минув строк позовної давності, у зв`язку з чим ПАТ «Донбасенерго» мало списати цю заборгованість та відобразити 29 555 124 грн у складі інших операційних доходів.

Як вбачається з матеріалів даної адміністративної справи, зазначені зобов`язання сформовано ПАТ «Донбасенерго» за фактом здійснення господарських операцій у відповідних періодах, та, на дату проведення перевірки, не підтверджені первинними документами внаслідок втрати в березні 2017 року контролю над об`єктами структурних одиниць ПАТ «Донбасенерго», про що подано відповідні заяви до Національної поліції України про відкриття кримінальних проваджень щодо захоплення цілісних майнових комплексів Старобешівської ТЕС та інших структурних одиниць.

Одночасно ПАТ «Донбасенерго» втратило доступ до всієї документації, що знаходилась в захоплених будівлях. Структурними одиницями ПАТ «Донбасенерго» для встановлення переліку втрачених документів були створені комісії, залучені представники правоохоронних органів та складені відповідні акти про встановлення переліку відсутніх документів та розслідування причин їх пропажі.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п. 14.1 ст. 14 ПК України безнадійна заборгованість - це заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Безоплатно надані товари - це товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладання таких договорів; безоплатно надані роботи (послуги) - це роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості.

Сума заборгованості одного платника податку перед іншим платником податку, що не стягнута після закінчення строку позовної давності, є безповоротною фінансовою допомогою.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов`язані проводити інвентаризацію активів і зобов`язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка.

Об`єкти і періодичність проведення інвентаризації визначаються власником (керівником) підприємства, крім випадків, коли її проведення є обов`язковим згідно з законодавством.

Відповідно до п. 12 Порядку подання фінансової звітності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2000 № 419, підприємства, які з дати початку тимчасової окупації мали місцезнаходження на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, території проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, або структурні підрозділи (відокремлене майно) яких розташовані на таких територіях, проводять інвентаризацію у разі можливості безпечного та безперешкодного доступу уповноважених осіб до активів, первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку, в яких відображені зобов`язання та власний капітал підприємств.

У річній фінансовій звітності інформація про активи, до яких неможливо забезпечити безпечний та безперешкодний доступ, та зобов`язання і власний капітал, які не можуть бути документально підтверджені у зв`язку з відсутністю доступу до відповідних первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку, відображається за даними бухгалтерського обліку.

Відповідачем в апеляційній скарзі вказано, що облікувавши в бухгалтерському обліку кредиторську заборгованість на підставі первинних документів, в подальшому інвентаризації підлягає така заборгованість.

Разом з тим, як зазначено у листі Міністерства фінансів України від 29.06.2016 № 31-11410-07-10/18732 (https://document.vobu.ua/doc/13788), відповідно до Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879 підприємства, що знаходяться на тимчасово окупованій території та/або на території проведення антитерористичної операції (або їх структурні підрозділи (відокремлене майно) перебувають на зазначених територіях), проводять інвентаризацію у випадках, обов`язкових для її проведення, тоді, коли стане можливим забезпечити безпечний та безперешкодний доступ уповноважених осіб до активів, первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку, в яких відображені зобов`язання та власний капітал цих підприємств.

Зазначені підприємства зобов`язані провести інвентаризацію станом на перше число місяця, що настає за місяцем, в якому з`явилася можливість доступу до активів, первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку, та відобразити результати інвентаризації у бухгалтерському обліку відповідного звітного періоду.

Також, в листі Державної казначейської служби України від 29.12.2018 № 16-08-06/22111 викладена позиція, що підприємства, що знаходяться на тимчасово окупованій території та/або на території проведення антитерористичної операції (або їх структурні підрозділи (відокремлене майно) перебувають на зазначених територіях), проводять інвентаризацію у випадках, обов`язкових для їх проведення, тоді, коли стане можливим забезпечити безпечний та безперешкодний доступ уповноважених осіб до активів, первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку, в яких відображені зобов`язання та власний капітал цих підприємств.

Зазначені підприємства зобов`язані провести інвентаризацію станом на 1 число місяця, що настає за місяцем, у якому зникли перешкоди доступу до активів, первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку, та відобразити результати інвентаризації в бухгалтерському обліку відповідного звітного періоду (п. 8 розділу I Положення від 02.09.2014 № 879).

Отже, списання кредиторської заборгованості, строк позовної давності якої минув, установ та організацій, які знаходяться на тимчасово окупованій території та/або на території проведення антитерористичної операції, можливе тільки у разі внесення змін у законодавчі та нормативно-правові акти.

Таким чином, висновки акта перевірки про порушення ПАТ «Донбасенерго» пункту 3.3 МСФЗ 9 «Фінансові інструменти», підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, яке полягає у не відображенні списання кредиторської заборгованості, по якій минув термін позовної давності, та не проведенні нарахування інших операційних доходів, наразі є безпідставними.

Щодо не віднесення до складу податкових зобов`язань суми ПДВ 128 226 грн за лютий 2018 року по операції, пов`язаній з отриманням від нерезидента послуг на митній території України колегія суддів зазначає, що відповідно до висновків акта перевірки, Позивачем не задекларувало податкові зобов`язання з ПДВ у рядку 6 Декларації (колонка Б) «Послуги, отримані від нерезидента, місце постачання яких визначено на митній території України» за лютий 2018 року за отримані послуги на митній території України від нерезидента Corporate Communications International Limited у сумі 128 225,93 грн шляхом не включення до складу податкових зобов`язань операції з контрагентом по події, яка відбулася раніше, а саме: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку в оплату послуг, яку отримано від нерезидента на митній території України (послуги з організації в рамках підготовки 9-го щорічного Українського енергетичного форуму 2018, 27 лютого - 01 березня 2018, готель «Інтерконтиненталь», м. Київ.) у сумі 641 129,66 грн, згідно з платіжним дорученням від 23.02.2018 № 5 на суму 19291,73 євро (курс на дату сплати 33,233394 грн).

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що 23.06.2020 ПАТ «Донбасенерго» в особі структурної одиниці ПРП «Енерготорг» оплатило ТОВ «Текстиль-Контакт»:

- за рахунком № 17731 від 22.06.2020 передоплату на рахунок ТОВ «Текстиль-Контакт» за замовлену текстильну продукцію в сумі 21 854,33 грн, в тому числі ПДВ 3 642,39 грн;

- за рахунком № 17763 від 22.06.2020 передоплату на рахунок ТОВ «Текстиль-Контакт» за замовлену текстильну продукцію в сумі 1 957,42 грн, в тому числі ПДВ 326,24 грн.

Отримавши оплату ТОВ «Текстиль-Контакт» 23.06.2020 виписало дві податкові накладні: № 1745 на суму 21 854,33 грн, в тому числі ПДВ 3 642,39 грн, № 1746 на суму 1957,42 грн, в тому числі ПДВ 326,24 грн.

24.06.2020 ТОВ «Текстиль-Контакт» здійснено постачання замовленої текстильної продукції, що підтверджується видатковими накладними від 24 червня 2020 року № 10852, № 10853.

Таким чином, Відповідачем не доведено законність підстав виключення із складу податкового кредиту сум ПДВ по операціям з ТОВ «Текстиль-Контакт» на загальну суму 3 969,00 грн (3 642,39 грн + 326,24 грн) за червень 2020 року.

При цьому, колегія суддів вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у рішенні від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції», відповідно до якої адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

У взаємозв`язку з вищенаведеним, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У свою чергу, податковий орган не подав доказів ні в суд першої інстанції, ні в суд апеляційної інстанції, які однозначно свідчили б про неправдивість одержаних від платника документів, підтверджували б фіктивний характер спірних операцій та недобросовісність Позивача як платника податків.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення Відповідача від 09.08.2021 № 243/32-00-07-01-02-32, № 246/32-00-07-01-02-32, № 247/32-00-07-01-02-32 є протиправними та підлягають скасуванню, з чим погоджується і колегія суддів.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову частково.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування у вказаній частині не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в зазначеній частині - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: А.Ю. Коротких

Є.І. Мєзєнцев

Повний текст складено 23.09.2025 року.