Справа № 638/1152/25
Суддя: Хайкін В. М.
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/1152/25
Провадження № 2-а/638/438/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року Шевченківський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді: Хайкіна В.М.,

за участю секретаря: Веремчук Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

23.01.2025 року через підсистему «Електронний суд» до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, згідно прохальної частини якої просить суд: постанову №54 від 13.01.2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП України скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.01.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 розглянуто матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та винесено постанову №56 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 25 500,00 грн. Позивач вважає, що зазначена постанова винесена безпідставно та з істотним порушенням прав позивача, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню. 12.01.2025 року о 16 год. 00 хв. у неділю біля ст. м. Холодна гора на автостанції позивача зупинили для перевірки документів у з`ясувалось, що позивач знаходить в розшуку, у зв`язку із чим останнього було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де позивача завели до підвалу, забрали телефон, виражались нецензурною лайкою, кричали, принижували, ображали, тримали до наступного ранку без їжі та води зі словами «ухилянти не заслуговують». 13.01.2025 року о 09 год. 00 хв. позивача підняли до каб. 211, та згодом було оформлено постанову №54 від 13.01.2025 року про скоєння позивачем адміністративного правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП. Позивач зазначає, що особисто на поштовому відділенні не отримував повістку, про її наявність не знав, в якийсь інший спосіб про необхідність з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомлень не було. Також зазначає, що брат позивача ОСОБА_3 був інвалідом першої групи, за яким позивач доглядав. У листопаді у нього погіршився стан здоров`я і позивач постійно був біля брата. 18.11.2024 року брата покладено до лікарні, де він перебував о 18.12.2024 року та 25.12.2024 року він помер. Також ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивача. Враховуючи вказані обставини позивач вдома не проживав, а тому не міг знати про надіслану повістку про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Окрім того, на усне клопотання позивача при винесенні постанови про надання можливості зателефонувати адвокату та вимог щодо присутності адвоката при розгляді справи, позивачу було відмовлено. Постанову винесено одразу, за таких умов позивач не мав часу та відповідно фізичної можливості скористатися своїми правами, передбаченими статтею 268 КУпАП, зокрема подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою, тощо. Враховуючи викладене, позивач вважає винесену постанову безпідставною та просить її скасувати.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.02.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання.

14.02.2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 надійшов відзив на позов, в якому остання просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Та зазначає, що 20.11.2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 за адресою мешкання ( АДРЕСА_1 ) була направлена повістка №1315435 з вимогою прибуття на 01.12.2024 року о 14 год. 00 хв. для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до інформації Укрпошти (довідка про причини повернення Ф20) повістка була доставлена 26.11.2024 року, про що листоноша зробив запис на конверті власноруч, але не отримана за відсутності адресата за вказаною адресою та повернута за місцем обслуговування 28.11.2024 року. Поважних причин неприбуття по повістці ОСОБА_1 не надав, тому було автоматично сформоване звернення до НП про доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_3 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП. На підставі статті 25 КУпАП до НП направлено звернення з вимогою щодо доставки порушника для притягнення до адміністративної відповідальності. 12.01.2025 року інспектором взводу 2 роти 3 батальйону 1 УПП в Харківській області ДПП лейтенантом поліції Сенським Іллею Ігоровичем, ОСОБА_1 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що був складений протокол АП318 №041405 про адміністративне затримання за статтею 210 КУпАП, для притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП. Також відповідачем зазначено, що відповідно до абзацу 5 статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику. 13.01.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 в присутності ОСОБА_1 була винесена постанова №54 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП. Копію постанови №54 ОСОБА_1 отримав на руки особисто 13.01.2025 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.04.2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 15.04.2025 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

22.07.2025 року справа надійшла до суду першої інстанції та призначено судове засідання.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав до суду заяву з проханням провести судове засідання за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 в матеріалах справи міститься заява з проханням розгляд справи проводити без участі представника відповідача, просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Згідно з частиною 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши представлені докази, дійшов до наступних висновків.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено.

За змістом частини 1 статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку, як військовозобов`язаний, у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 18.04.2019 року, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_1 .

Також, згідно витягу з додатку «Резерв+», має номер в реєстрі Оберіг 2.

ІНФОРМАЦІЯ_5 сформована повістка №1315435 з накладенням начальником ОСОБА_5 21.11.2024 року кваліфікованого електронного підпису, адресована ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) з вимогою прибути 01.12.2024 року о 14:00 годині для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказана повістка надіслана ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_2 , засобами поштового зв`язку Укрпошти з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до інформації Укрпошти (довідка про причини повернення Ф20), повістка повернута за місцем обслуговування 28.11.2024 року з причини «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно протоколу АПЗ18 №041405 про адміністративне затримання за статтею 210 КУпАП від 12.01.2025 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , затримано 12.01.2025 року о 17 год. 25 хв. у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого статтею 210 КУпАП, для припинення правопорушення, доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_7 для вирішення питання щодо оформлення матеріалу про адміністративне правопорушення.

13.01.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 складено відносно ОСОБА_1 постанову №54 про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. За змістом вказаної постанови встановлено, що 01.12.2024 року о 14 год. 00 хв. ОСОБА_1 не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк та місце, зазначені в повістці, чим порушив вимоги абзацу 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Повістка була доставлена АТ «Укрпошта» 26.11.2024 року, але не отримана та повернута за місцем обслуговування 28.11.2024 року. Також в зазначеній постанові вказані обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Оскаржувана постанова отримана ОСОБА_1 13.01.2025 року, про що міститься відповідний підпис.

Не погодившись з вказаною постановою позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (у т.ч. передбачені ст.ст. 210, 210-1 КУпАП).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Як встановлено статтею 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із частиною 2 статті 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а частиною 3 цієї статті за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Відповідно до Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Згідно з абз. 8 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Згідно абз. 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до абз.1 п.34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (в редакції, чинній з 29.06.2024 згідно з постановою КМУ № 747 від 25.06.2024), повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.

Згідно з абз.2, 3 п.34 Порядку (в редакції, чинній з 27.08.2024 згідно з постановою КМУ № 951 від 16.08.2024) у разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.

У разі неуточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого/задекларованого місця проживання.

Згідно з п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 . Має номер в реєстрі «Оберіг» 2.

Відповідно до відомостей мобільного додатку «Резерв+» ОСОБА_1 вніс свої відомості до Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, отримав військово-обліковий документ та вчасно уточнив свої дані, а саме 30.09.2024 року.

Виходячи зі змісту оскаржуваної постанови №54 від 13.01.2025 року, позивач не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_9 за викликом у строк 01.12.2024 року о 14 год. 00 хв., по повістці, яка була надіслана через відділення Укрпошти рекомендованим поштовим відправленням за адресою зареєстрованого місця проживання для уточнення даних.

Разом з тим, як зазначалось вище, у відповідача були відсутні фактичні підстави для виклику ОСОБА_1 за повісткою для уточнення даних, оскільки він свої дані оновив у строк, передбачений частиною 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 2 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Крім того, слід зазначити, що за змістом п.34 Порядку № 560 у разі, якщо особа оновила свої дані у вказаному реєстрі - повістка про виклик повинна направлятися за адресою, яка була вказана цією особою під час уточнення облікових даних.

Згідно змісту копії, наявної в матеріалах справи повістки №1315435 на ім`я ОСОБА_1 та рекомендованого повідомлення вбачається, що повістка була направлена останньому за адресою: АДРЕСА_1 , а саме за тією адресою, яка була зазначена позивачем про оновленні особистих даних.

Закон України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», який встановлює перелік персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста, як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і в оскаржуваній постанові відсутні.

Пунктами 28-30-3 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, що затверджений Постановою КМУ №560 від 16.05.2024, визначено таке.

Виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1) (п.28).

У повістці зазначаються: прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) і дата народження громадянина, якому адресована повістка; найменування районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіонального органу СБУ, що видав повістку; мета виклику до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ; місце, день і час явки за викликом; найменування посади, власне ім`я та прізвище, підпис посадової особи, яка видала повістку, та дата її підписання - для повісток, оформлених на бланку. Такі повістки скріплюються гербовою печаткою; прізвище та власне ім`я керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, дата накладення кваліфікованого електронного підпису - для повісток, сформованих за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів; реєстраційний номер повістки; роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки (п.29).

Повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

У разі формування повістки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на повістку кваліфікований електронний підпис у день її формування.

У разі оформлення повістки на бланку керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу засвідчує її особистим підписом та скріплює гербовою печаткою.

Реєстраційний номер повістки фіксується в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (п.30).

Кожна повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, містить унікальний електронний ідентифікатор у вигляді QR-коду (далі - QR-код).

QR-код містить інформацію, зазначену в пункті 29 цього Порядку, а також реєстраційний номер поштового відправлення у разі відправлення повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням.

Повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, може бути роздрукована. У такому разі її паперова форма повинна містити придатний для зчитування QR-код з відповідною інформацією (30-1).

Повістки, сформовані за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, можуть: централізовано друкуватися і надсилатися військовозобов`язаним та резервістам засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення; друкуватися та вручатися військовозобов`язаним та резервістам під час оповіщення у роздрукованому вигляді (п. 30-2).

У разі надсилання повістки, сформованої за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення, на такому відправленні повинні зазначатися штриховий кодовий ідентифікатор оператора поштового зв`язку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається повістка.

В описі вкладення зазначається інформація про найменування поштового відправлення, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається поштове відправлення, найменування вкладення із кількістю аркушів, власне ім`я та прізвище керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, інформація про дату накладення кваліфікованого електронного підпису. (п. 30-3).

Згідно з вимогами статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно правових санкцій. До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зауважує, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Слід також зазначити, що Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення. Тобто, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення, перед складанням постанови та відібранням пояснень від правопорушника роз`яснити його права, надати можливість заявити та розглянути клопотання.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному становищі відносно суб`єкта владних повноважень.

Крім того, в п.30 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а зазначено, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

З наданих до відзиву матеріалів вбачається, що згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та ідентифікаційної наліпки на поштовому відправленні (конверті), повістка надіслана позивачу 20.11.2024 року.

Суд звертає увагу, що відповідачем не надано опису вкладення АТ «Укрпошта», як це вимагає відповідна норма закону, а тому суд позбавлений можливості пересвідчитись, що повістка №1315435 направлялась на адресу позивача.

Суд зауважує, що повістка сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, на якій начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 21.11.2024 року наклав свій кваліфікований електронний підпис.

Водночас, як підтверджується наданими доказами, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (повістки) та ідентифікаційна наліпка на ньому сформовані 20.11.2024 року о 20:15.

Беручи до уваги приписи Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, а саме те, що у разі формування повістки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на повістку кваліфікований електронний підпис у день її формування, вбачається, що повістка передана до засобів зв`язку АТ «Укрпошта» для її відправлення 20.11.2024 року тобто на день раніше її формування (21.11.2024 року). За таких обставин у суду виникає обґрунтований та беззаперечний сумнів у тому, що така повістка взагалі могла бути відправлена на адресу позивача у поштовому відправленні (конверті).

З огляду на викладене, виклик позивача повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 01.12.2024 о 14 год. 00 хв. здійснений відповідачем не у спосіб, встановлений законом (пунктом 1 частини 2 статті 2 КАС України), а також не відповідає критерію добросовісності (пункт 5 частини 2 статті 2 КАС України), а також суд зазначає, що у вказаній повістці не було зазначено які саме дані повинен був уточнити ОСОБА_1 , оскільки всі його дані уточнені своєчасно, а саме 30.09.2024 року, що відображено у додатку «Резерв+).

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що постанова №54 від 13.01.2025 винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 за відсутністю належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, а також безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача відповідачем виконані вимоги статей 254-256, 268, 277, 277-2, 280 КУпАП, є протиправною.

Отже, оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що з урахуванням презумпції невинуватості є підставою для її скасування із закриттям провадження у справі.

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на це, задовольняючи позов у цій справі, суд скасовує оскаржувану постанову із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно статті 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

В позовній заяві не міститься вимога про стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат по справі.

Відповідно до статті 13 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог

При таких обставинах суд вважає необхідним при вирішенні питання про розподіл судових витрат по справі, не застосовувати приписи статті 139 КАС України.

Керуючись ст. 6, 7, 9, 11, 44, 48, 73-78, 90, 139, 241-246, 268, 269, 271, 273-277, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_6 №54 від 13.01.2025 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 23.09.2025 року.

Головуючий суддя: