Справа № 340/4169/25
Суддя: М.Я. САВОНЮК
Дата ухвалення: 2025-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/4169/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Савонюка М.Я., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

До Кіровоградського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (надалі відповідач), у якій просить суд:

- визнати дії Військової частини НОМЕР_1 , щодо не розгляду по суті його рапорту від 23.05.2025 протиправними;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути його рапорт від 23.05.2025 по суті та надати солдату ОСОБА_1 направлення на стаціонарне лікування до КНП Кіровоградська обласна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради на строк на менше 30 календарних днів (згідно висновку ВЛК).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 . 23.09.2024 був направлений до Військової частини НОМЕР_1 для проходження медичного огляду військово-лікарською комісією з метою визначення придатності до проходження військової служби у кримінальному провадженні № 0000088 від 07.10.2023.

Вказує, що перебуваючи на лікуванні у військовому шпиталі та у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_1 , звернувся 23.05.2025 до відповідача з рапортом про направлення його на лікування згідно з висновком ВЛК від 19.04.2025 до КНП Кіровоградська обласна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради. Разом з тим, до цього часу вказаний рапорт відповідачем не розглянуто, направлення на проведення лікування не надане, що перешкоджає реалізувати гарантоване право на отримання медичної допомоги.

З цих підстав вважає бездіяльність відповідача протиправною та просить позов задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог.

На обгрунтування заперечень зазначив, що дійсно ОСОБА_1 був направлений на медичний огляд до позаштатної постійно діючої гарнізонної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 . Постановою ВЛК військової частини НОМЕР_1 , оформленою довідкою №2025-0419-0920 від 19.04.2025, його було визнано таким, що на підставі статті 17-г графи ІІ Розкладу хвороб потребує лікування у КНП «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» на строк не менше 30 календарних днів.

Водночас позивач не є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , до числа перемінного особового складу (військовослужбовців, що перебувають на стаціонарному лікуванні) також ніколи не входив, на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_1 ніколи не перебував, військово-лікарську комісію проходив в амбулаторному порядку, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), які зумовлюють непридатність до військової служби при його медичному огляді не виявлено. Відтак, направлення його командиром військової частини НОМЕР_1 на стаціонарне лікування у порядку виконання постанови військово-лікарської комісії виходить за межі наданих законом повноважень, адже перебування позивача у його розпорядженні не підтверджується жодними доказами.

Зауважує, що доданий ОСОБА_1 до позовної заяви рапорт від 23.05.2025 військова частина НОМЕР_1 не отримувала, що підтверджується відомостями з офіційного сайту АТ «Укрпошта» по відстеженню поштового відправлення за №270.

З цих підстав вважає позовні вимоги необгрунтованими та просить відмовити у задоволенні позову.

У позовній заяві позивач просив суд залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Кропивницьку спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Південного регіону.

04.07.2025 позивач подав суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Будь-яких інших заяв, чи клопотань від учасників справи не надходило.

24.06.2025 ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

09.07.2025 ухвалою Кіровоградського окружного суду відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження). Відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону. Витребувано за ініціативою суду у відповідача докази по справі.

Установивши фактичні обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 .

23.09.2024 прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону оформлено позивачу направлення до військової частини НОМЕР_1 на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення придатності до проходження військової служби у кримінальному провадженні №0000088 від 07.10.2023 (а.с. 20).

Довідкою військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 від 19.04.2025 №2025-0419-0920 підтверджено проведення 19.04.2025 медичного огляду ОСОБА_1 . Встановлено діагноз: змішаний тривожно-депресивний розлад з інсомнією у особистості з легкою розумовою відсталістю. Захворювання ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. На підставі статті 17-г графи ІІ Розкладу хвороб зазначено про потребу в лікуванні у КНП «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» на строк не менше 30 календарних днів (а.с. 17).

23.05.2025 позивач направив на поштову адресу військової частини НОМЕР_1 рапорт від 23.05.2025 про направлення його на стаціонарне лікування до КНП «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» на строк не менше 30 календарних днів згідно висновку ВЛК, що підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта» від 23.05.2025 №270 (а.с. 16).

При цьому, згідно відстеження поштового відправлення із штриховим ідентифікатором № 270 на сайті Укрпошта поштове відправлення повернуто відправнику з відміткою від 07.06.2025 "за закінченням встановленого терміну зберігання" (а.с. 32).

Судом також встановлено, що постановою старшого слідчого СВ відділення поліції №2 (м. Кропивницький) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 про направлення на вікування до КНП «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради», поданого в межах кримінального провадження №0000088. Вказано на необхідність звернення з цього питання до свого командира (а.с. 6).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.92 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 статті 2 Закону №2232-XII передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

За змістом статті 1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

У подальшому указами Президента України воєнний стан продовжувався та на момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні триває.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначається Статутом внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженим Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 №548-XIV (надалі Статут внутрішньої служби).

Відповідно до статті 12 Статуту внутрішньої служби про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Статтею 14 Статуту внутрішньої служби визначено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником (ст. 31 Статуту внутрішньої служби).

Згідно статті 254 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини.

Як зазначено у статті 260 Статуту внутрішньої служби на стаціонарне лікування та/або реабілітацію у сфері охорони здоров`я поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються в порядку направлення пацієнтів до закладів охорони здоров`я за висновком лікаря військової частини, а для надання допомоги у разі виникнення невідкладного стану за відсутності лікаря - черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту з одночасним доповіданням про це начальникові медичної служби і черговому військової частини. За необхідності, з огляду на стан здоров`я військовослужбовця, хворі доставляються до лікувальних закладів у супроводі медичного працівника (фельдшера, санітарного інструктора тощо).

У разі направлення на лікування та/або реабілітацію у сфері охорони здоров`я поза розташуванням частини військовослужбовці повинні бути одягнені відповідно до пори року і мати при собі номер електронного направлення (а в разі відсутності технічної можливості виписування направлень в електронній формі - направлення в паперовій формі), медичну книжку, документ, який посвідчує особу, необхідні особисті речі, атестат на продовольство, довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) і медичну характеристику, а в разі вибуття на лікування та/або реабілітацію у сфері охорони здоров`я за межі гарнізону - додатково атестат на речове і грошове забезпечення, проїзні документи до місця розташування лікувального закладу і назад.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що на стаціонарне лікування у сфері охорони здоров`я поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються в порядку направлення пацієнтів до закладів охорони здоров`я за висновком лікаря військової частини.

Згідно з пунктом 1 розділу 1 Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 06.08.2024 №531, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.08.2024 за № 1214/42559 (далі - Порядок №531), цей Порядок визначає механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України (далі - Міноборони), Збройних Силах України (далі - Збройні Сили) та Державній спеціальній службі транспорту.

Відповідно до пункту 2 розділу 1 Порядку №531 з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання,- до наступного прямого командира (начальника).

Пунктом 1 розділу 2 Порядку №531 визначено, що рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. Військовослужбовець має право усно рапортувати за допомогою технічних засобів комунікації.

Отже, з усіх питань виконання обов`язків військової служби, у тому числі щодо направлення на стаціонарне лікування поза розташування військової частини військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього командира.

Згідно матеріалів справи позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . До військової частини НОМЕР_1 був направлений прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону оформлено позивачу для проведення медичного огляду військово-лікарською комісією з метою визначення придатності до проходження військової служби у кримінальному провадженні №0000088 від 07.10.2023.

Вказуючи на протиправну бездіяльність відповідача щодо розгляду поданого ним рапорту від 23.05.2025 посилається на факт перебування у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , тому вважає, що обов`язок направлення його на стаціонарне лікування згідно висновку ВЛК належить останньому.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до положень пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 (далі Положення №1153/2008) військовослужбовці звільняються з посад та зараховуються в розпорядження посадових осіб наказами командирів (начальників), які мають право призначення на ці посади. Військовослужбовець, якого звільнено з посади, вважається таким, що перебуває у розпорядженні відповідного командира (начальника) військової частини, у списках якої він перебуває, з дня, що настає за днем звільнення, та до дня, з якого він приступив до виконання обов`язків за новою військовою посадою, на яку його призначено (до дня зарахування у розпорядження посадової особи, яка має право призначення на посаду).

Отже, зарахування військовослужбовців в розпорядження до посадових осіб, які мають право призначення на посади здійснюється наказами по особовому складу.

У свою чергу, у матеріалах справи відсутні докази (відповідний наказ) про зарахування ОСОБА_1 у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

Ухвалою від 24.06.2025 суд вказав позивачу на необхідність надання доказів на підтвердження його перебування у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_3 , однак такі докази ним надані не були.

Сам же факт проходження медичного огляду гарнізонною ВЛК військової частини, як і оформлення відповідного направлення на проведення такого огляду не є підставою для висновку про зарахування військовослужбовця у розпорядження командира цієї військової частини.

Суд критично оцінює посилання позивача на пункт 6.4 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, за змістом якого у разі виявлення під час обстеження або лікування у закладі охорони здоров`я (установі) у військовослужбовця захворювання, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), які зумовлюють непридатність до військової служби, ці особи направляються на медичний огляд для встановлення ступеня придатності до військової служби за рішенням начальника (керівника) закладу охорони здоров`я (установи) на підставі подання начальника (керівника) лікувального відділення, в якому обстежується (лікується) військовослужбовець, про що робиться запис у медичній карті стаціонарного (амбулаторного) хворого (медичній книжці), який завіряється підписом начальника (керівника) закладу охорони здоров`я (установи).

Так, згідно довідки військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 від 19.04.2025 №2025-0419-0920 у ОСОБА_1 за результатами медичного огляду не було виявлено захворювання, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), які зумовлюють непридатність до військової служби.

Докази перебування позивача на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_1 також відсутні.

Крім цього, у даному пункті йдеться про направлення військовослужбовця на медичний огляд для встановлення ступеня придатності до військової служби, а не направлення на проходження стаціонарного лікування.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин та наведеного правового регулювання суд дійшов висновку, що відповідач не є належним суб`єктом розгляду рапорту ОСОБА_1 від 23.05.2025 про направлення його на стаціонарне лікування до КНП Кіровоградська обласна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради згідно висновку ВЛК. Враховуючи, що позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 , вирішення даного питання належить до повноважень командира військової частини НОМЕР_2 , а не військової частини НОМЕР_1 .

Суд також зазначає, що представником позивача на підтвердження надсилання вищезазначеного рапорту відповідачу надано копію фіскального чеку АТ «Укрпошта» від 23.05.2025 №270.

Водночас матеріали справи не містять жодних доказів отримання військовою частиною НОМЕР_1 рапорту ОСОБА_1 від 23.05.2025.

В свою чергу, відповідач вказує, що рапорт від позивача на адресу військової частини не надходив.

При цьому, згідно відстеження поштового відправлення із штриховим ідентифікатором № 270 на сайті Укрпошта поштове відправлення повернуто відправнику з відміткою від 07.06.2025 "за закінченням встановленого терміну зберігання". Відтак, позивач не довів отримання військовою частиною НОМЕР_1 рапорту про направлення його на стаціонарне лікування до КНП Кіровоградська обласна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради, а у відповідача не виникло обов`язку його розглянути та на надати мотивовану відповідь стосовно викладених у ньому питань.

Отже, у межах спірних правовідносин відсутня оскаржувана бездіяльність командира Військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З наведених положень законодавства вбачається, що питання факту сторонами доводяться на засадах рівності, в той час як при вирішенні питання права в частині правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень саме останній доводить правомірність своїх дій.

Обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною 1 статті 77 КАС України обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №520/2261/19.

З врахуванням наведених норм чинного законодавства, встановлених обставин справи та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову, оскільки відповідачем в межах спірних правовідносин не було вчинено протиправної бездіяльності, а відтак його поведінка не призвела до порушення прав та законних інтересів позивача.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 241 246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 вересня 2025 року.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ).

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК