Справа № 632/957/25
Суддя: Кузьменко С. Л.
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 632/957/25
провадження № 2-а/632/9/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"24" вересня 2025 р. м. Златопіль

Суддя Златопільського міськрайонного суду Харківської області Кузьменко С.Л., за участю секретаря судового засідання Хохлової І.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду адміністративну справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року позивач звернувся до Златопільського міськрайонного суду Харковській області з позовом, в якому просить суд визнати поважними причинами пропуску строку на подачу позовної заяви, щодо оскарження постанови серія ББА №721563 від 01.05.2025, скасувати постанову серія ББА №721563 від 01.05.2025 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП та ч. 5 ст.122 КупАП винесеної інспектором СРПП Головного управління національної поліції в Запорізькій області.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 01.05.2025 отримав дану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №721563 від 01.05.2025, винесену інспектором СРПП ВП №4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області старшим сержантом поліції Тесленком Олегом Володимировичем про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 126, ч.5 ст.121 КУпАП у зв`язку з порушенням п.2.3 підпункту в) Розділу 2 «Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів» Правил дорожнього руху України, а також керував вказаним транспортним засобом, будучи позбавленим права керування т/з, що підтверджується постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 16.04.2025 справа №314/486/25, чим вчинив адміністративне правопорушення та порушив п.2.1 підпункт а) Розділу 2 «Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів» Правил дорожнього руху України, відповідно до ч.5 ст.121 КУпАП.

Вважає, що обставини, викладені у постанові, не відповідають дійсності, а постанова про накладення адміністративного стягнення є незаконною, винесеною без повного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи та підлягає скасуванню. Позивач вказав, що більша частина постанови взагалі не є можливою для розбору, що саме в ній зазначено. Також адреса та проміжок ділянки з часовим проміжком який зазначений у даній постанові позивачу не є відомим, так як у даному проміжку він перебував і не керував автомобілем.

Окрім цього, у період виписування постанови інспектор не надав жодного доказу, на позбавлення права керування і не надав жодного іншого доказу тим, самим виписав постанову без наявності доказів, які б надавали права виносити постанову та накладати незаконний штраф.

Також позивач зазначає, що інспектор інформував, що позивач нібито володів інформацією про прийняте рішення суду за ст. 130 КУпАП і нібито володіє інформацією про позбавлення права керування транспортним засобом, що не відповідало дійсності, так як у період перебування адміністративних матеріалів у суді позивач перебував у дозорі на бойовій позиції.

Тим самим в сукупності зазначених обставин позивач вважає відсутній склад адміністративного правопорушення за статтями зазначеними у постанови інспектором, що є підставою для скасування постанови серія ББА №721563 від 01.05.2025.

Разом з позовною заявою позивач надав клопотання про витребування від Вільнянського районного суду Запорізької області копій матеріалів судової справи № 314/486/25 для проведення дослідження.

Ухвалою судді від 30.05.2025 та 16.07.2025 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків, які усунуто позивачем 29.07.2025.

Ухвалою судді від 25.08.2025 було відкрито провадження по адміністративні справі та призначено справу до розгляду у порядку ст. 286 КАС України з повідомленням (викликом) учасників справи на 04 вересня 2025 року. Витребувано від Головного управління національної поліції в Запорізькій області копії матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та ч.5 ст.122 КУпАП, зі встановленим строком надання до 04 вересня 2025 року.

28.08.2025 (дата реєстрації канцелярією суду 29.08.2025) від відповідача, засобами Електронного суду, надійшов відзив на позовну заяву. Докази направлення відзиву відповідача на адресу позивача також були додані до відзиву, однак на момент розгляду справи у суду відсутні відомості про те, що позивач отримав відзив (лист, який надісланий поштовим зв`язком 204 не отриманий позивачем), як наслідок, позивач позбавлений можливості скористатися своїм правом щодо подачі до суду відповідних заперечень. Тобто позивач не мав можливості надати відповідь на відзив.

Судове засідання було відкладено на 24.09.2025.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце проведення розгляду справи повідомлялися належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази, приходить до наступних висновків.

За ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Згідно із КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з Законом (стаття 245).

Судом встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 721563 від 01.05.2025, винесеної поліцейським СРПП ВП №4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області старшим сержантом поліції Тесленко О.В., за ч.4 ст.126 та ч.5 ст.121 КУпАП у зв`язку з тим, що водій ОСОБА_1 01.05.2025 о 12:30 в с. Максимівка Пологівського району Запорізької області керував транспортним засобом, будучи позбавлений права керування т/з, що підтверджується постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 16.04.2025 №314/486/25, будучи не пристебнутий ременем безпеки, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.4 ст.126 та ч.5 ст.121 КУпАП, тому на нього накладено штраф у розмірі 20400,00 грн.

Провадження по справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі суворого дотримання законності.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити (ст.10,11 КУпАП).

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з п.п. "в" п. 2.3 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Як встановлено ч. 5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

В ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підтвердження правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідачем до суду надано відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Суд, дослідивши відеозапис, який міститься в матеріалах справи, встановив, що позивач, керуючи транспортним засобом ВАЗ-2106, номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений працівником поліції. Відеозапис відображає відомості про вчинення правопорушення передбаченого п.п. 2.1 ПДР, зокрема він містить інформацію, що на вимогу поліцейського позивач не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортними засобам. Працівник поліції перевіривши дані ОСОБА_1 встановив, що водій був позбавлений права керування транспортними засобами за рішенням суду.

Згідно «Єдиного реєстру судових рішень» та сайту «Судова влада» постановою Вільнянського районного суду Запорізької області по справі від 16.04.2025 №314/486/25, яка зазначена в оскаржуваній постанові про накладення адімністративного стягнення від 01.05.2025 ОСОБА_1 було позбавлено права керування транспортними засобами на один рік. Постановою Запорізького апеляційного суду постанова Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 квітня 2025 року залишена без змін.

Ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За змістом п.1.3та п.1.9 ПДРУкраїни учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.1ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Підпунктом (а) пункту 2.4 ПДР України визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Отже, суд вважає, що позивачем не було доведено своєї невинуватості у вчиненні правопорушення, в той час як відповідачем було надано вичерпні докази на користь винуватості позивача у вчиненні ним правопорушення передбаченого ч. 4 ст.126 КУпАП.

Разом з тим, на переконання суду, наданим представником відповідача відеозаписом не підтверджуються обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, а саме порушення правил користування ременями безпеки.

З вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ-2106, номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений працівником поліції, поліцейський підійшов до зупиненоного автомобіля (автомобіль не рухався), в якому сидів водій ОСОБА_1 . Факту керування транспортним засобом позивачем з не пристебнутим ременем безпеки відеозапис не містить. Тобто, з дослідженого відеозапису не можливо встановити, що на момент керування позивачем транспортним засобом він не був пристебнутий ременем безпеки.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Суд зазначає, що відсутність пристебнутого паска безпеки під час стоянки транспортного засобу не вказує на наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, яка настає лише у разі керування транспортним засобом (тобто перебування автомобіля у русі).

За встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що наданий відповідачем доказ, а саме відеозапис, беззаперечно не підтверджує факту керування позивачем з не пристебнутим паском безпеки, що слугувало однією з підстав для винесення спірної постанови.

Суд звертає увагу, що усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень трактуються на користь особи-позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач.

Таким чином, суд вважає, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а в даному випадку відповідачем в порушення вимогстатті 72 КАС України не виконано обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, не надано належних і допустимих доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення за ч.5 ст.121 КУпАП, що в свою чергу не дає можливості встановити вину позивача у вчиненні цього адміністративного правопорушення.

Суд зауважує, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.121 КУпАП є дії особи щодо порушення правил користування ременями безпеки.

Водночас, об`єктивну сторону адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП, зазначеного в постанові про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА № 721563 від 01.05.2025, не підтверджено належними та допустимими доказами, що є підставою для визнання оскарженої постанови про адміністративне правопорушення щодо позивача в цій частині протиправною та її скасування.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 3 ст.139КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 5-10, 14, 77, 139, 242-246, 250, 295, 297, 286 КАС України, ст. ст. 7, 245, 246, 247, 251, 254, 258, 279 КУпАП, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА № 721563 від 01.05.2025, задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 721563 від 01.05.2025, винесену поліцейським СРПП ВП №4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області старшим сержантом поліції Тесленко О.В., в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та справу в цій частині закрити.

В інший частині постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ББА № 721563 від 01.05.2025, винесену поліцейським СРПП ВП №4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області старшим сержантом поліції Тесленко О.В., в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління національної поліції в Запорізькій області судові витрати у розмірі 302,80 грн. (триста дві гривні вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його складення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Первомайським РС ГУДМС України в Харківській області 02.10.2015, РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . Телефон: НОМЕР_4

Відповідач: Головне управління національної поліції в Запорізькій області місцезнаходження: 69000, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Дмитра Апухтіна, 29; . Телефон: 0612-392-102.

Суддя: С. Л. Кузьменко