Справа № 717/2111/25
Суддя: Кудиба З. І.
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 717/2111/25
Номер провадження2-а/717/69/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2025 селище Кельменці

Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Кудиба З. І.,

з участю секретаря Житарюк А. С.,

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

21 серпня 2025 року адвокат Боднарюк В. І., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Кельменецького районного суду Чернівецької області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, в якому просить:

?визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення № 2417 від 01 серпня 2025 року, прийняту ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , якою позивача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн;

?закрити адміністративну справу у зв`язку з відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Ухвалою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 26 серпня 2025 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 160 КАС України. 27 серпня 2025 року позивач подав заяву про усунення недоліків, однак подані документи та викладені відомості не усунули виявлених судом недоліків і не відповідали вимогам ухвали; у зв`язку з цим 9 вересня 2025 року позовну заяву повторно залишено без руху.

На виконання вимог зазначених ухвал позивач подав заяву про усунення недоліків адміністративного позову.

Ухвалою суду від 16 вересня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

24 вересня 2025 року представник позивача подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та без участі самого позивача.

22 вересня 2025 року відповідач подав відзив на позов, у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що: Постанова ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковника ОСОБА_2 № 2417 від 01 серпня 2025 року визнала ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та наклала на нього штраф у розмірі 17000 грн.

Позивач отримав копію постанови лише 19 серпня 2025 року, що обмежило можливість своєчасного оскарження. Водночас із матеріалів справи та наданих документів вбачається, що ОСОБА_1 був виключений з військового обліку у зв`язку з наявністю судимості за тяжкий злочин, що відповідно до законодавства звільняє його від обов`язків військового обліку, зокрема від проходження ВЛК, оновлення облікових даних та отримання повісток.

Позивач неодноразово повідомляв працівників ТЦК про своє виключення з військового обліку, проте ці пояснення під час складання протоколу та винесення постанови не були враховані. Тобто орган відповідача не з`ясував повністю обставини справи, що мають значення для правильного вирішення, та не довів належними та допустимими доказами наявність складу адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 9, 245, 251, 278, 280, 283 КУпАП, органи, які розглядають справи про адміністративні правопорушення, зобов`язані всебічно, об`єктивно та своєчасно з`ясувати обставини справи, встановити факт вчинення правопорушення, винність особи та підстави для притягнення до адміністративної відповідальності. Оскаржувана постанова не відповідає цим вимогам, оскільки прийнята без належного з`ясування фактичних обставин, без врахування права позивача на захист та принципу рівності сторін, а також без обґрунтування накладеного стягнення.

Крім того, норма ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є бланкетною і відсилає до інших нормативних актів, зокрема до правил ведення військового обліку. Враховуючи виключення ОСОБА_1 із військового обліку, його дії не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Отже, постанову № 2417 від 01 серпня 2025 року слід визнати незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а адміністративну справу щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Представниця ІНФОРМАЦІЯ_4 у поданому відзиві стверджує, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені законами України.

Ведення військового обліку регулюється Порядком № 1487 від 30.12.2022 та Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу». Згідно з ними, громадяни, які перебувають на військовому обліку, повинні бути зареєстровані за місцем проживання у відповідних територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки.

Під час складання протоколу за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 було отримано довідку з АТС «Оберіг», яка підтвердила, що позивач на момент складання протоколу не перебував на військовому обліку у жодному територіальному центрі. Крім того, позивач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, проте не з`явився і не надав пояснень, не заявив клопотань та не подав доказів на підтвердження наявності пом`якшуючих обставин.

Враховуючи викладене, відповідач вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними.

На підставі ст.ст. 44, 47, 162 КАС України просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Суд, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши всі наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Суд, ознайомившись із матеріалами справи, заявою позивача ОСОБА_1 , доданими документами, а також із відзивом ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановив таке.

21 липня 2025 року ОСОБА_1 нібито порушив правила військового обліку під час особливого періоду, оскільки не перебував на військовому обліку за зареєстрованим місцем проживання, що було зафіксовано сержантом ІНФОРМАЦІЯ_5 . На підставі зазначеного 1 серпня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 винесено постанову №2417, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач отримав копію оскаржуваної постанови лише 19 серпня 2025 року, що підтверджується поштовими документами та трекінгом. Позивач стверджує, що станом на момент складання протоколу він був виключений із військового обліку у зв`язку з наявною судимістю за тяжкий злочин, що зобов`язувало територіальний центр комплектування не враховувати його як військовозобов`язаного.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 9, 280, 283 КУпАП, орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, зобов`язаний всебічно, своєчасно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, встановити наявність чи відсутність складу правопорушення, врахувати пояснення та докази особи, що притягається до відповідальності.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Однією з основних засад судочинства є забезпечення доведеності вини. Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона зобов`язана довести обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення призовниками, військовозобов`язаними та резервістами правил військового обліку, законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття або втрату військово-облікових документів (ст. 210, 210-1, 211 КУпАП, окрім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки справи про адміністративні правопорушення розглядають і накладають адміністративні стягнення керівники цих центрів.

У силу вимог ст. 280 КУпАП орган або посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний всебічно з`ясувати: чи було вчинено правопорушення; чи винна особа; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; наявність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність; заподіяну майнову шкоду; наявність підстав для передачі матеріалів до громадської організації, трудового колективу; а також інші обставини, важливі для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що абзац 6 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює обов`язок для інших військовозобов`язаних протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг, електронний кабінет призовника або у відповідному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Суд встановив, що зазначена норма Закону набрала чинності 18 травня 2024 року, відповідно до Закону України № 3633-IX від 11.04.2024. При цьому Указ Президента України № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» набрав чинності 24 лютого 2022 року, а Закон № 2105-IX його затвердив. На момент фактичного початку воєнних дій обов`язок уточнювати облікові дані протягом 60 днів не передбачався чинним законодавством.

Суд врахував, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі (ст. 58 Конституції України), крім випадків, що пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Отже, вимоги абзацу 6 частини 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» щодо уточнення облікових даних у позивача не виникали на момент оголошення мобілізації в лютому 2022 року.

Суд також встановив, що під час дії Указу Президента України № 65/2022 продовжувалися строки загальної мобілізації, а не оголошувався новий обов`язок для військовозобов`язаних, що підтверджує відсутність порушень з боку ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, суд встановив, що позивач не порушив вимоги абзацу 6 частини 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а підстав для застосування до нього адміністративної відповідальності за цією нормою не існувало.

Судом встановлено, що ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 при винесенні оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП обставини, що могли б свідчити про порушення зазначеного нормативного

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин і умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами у справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані можуть встановлюватися показаннями технічних засобів, фото- та відеозаписами, документами, висновками експертів, а також іншими допустимими доказами, зібраними відповідно до закону.

Допустимими вважаються докази, зібрані законним шляхом, а належними ті, що містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа), розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності, чи існують обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За правилами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У п. 1 ст. 247 КУпАП визначено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Ст. 283 КУпАП закріплено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно із статтею 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про оборону України»визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Пунктом 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлені обов`язки громадян, які перебувають у запасі Збройних Сил України. Відповідно до п. 9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовозобов`язаніце особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Частиною 1 статті 210 КУпАП встановлено, що адміністративна відповідальність настає за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. Частиною 3 статті 210 КпАП України встановлено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Частиною 1 статті 210-1 КУпАП встановлено, що адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Частиною 3 статті 210-1 КпАП України встановлено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Зазначені норми визначають різні склади правопорушень та є бланкетними, і при їх застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку, законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію та запровадження в Україні особливого періоду.2417 від 1 серпня 2025 позивач , який є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 у визначений законом 60-денний строк з дня набрання чинності Закону України № 3633-ІХ від 11.04.2024 року не уточнив свої персональні дані, а саме дані про місце проживання та номер телефону, адресу електронної пошти (за наявності), чим порушив вимоги абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч.ч.1, 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України», що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період».

Як слідує з протоколу і оскаржуваної постанови, своїми протиправними діями (бездіяльністю) позивач порушив вимоги Порядку організації і ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, що призвело до порушення ним правил військового обліку, вчиненого в особливий період.

Однак, в оскаржуваній постанові не розкрито склад адміністративного правопорушення передбаченого статтею 210-1 КУпАП, яка інкримінується позивачу.

Таким чином, відповідач в оскаржуваній постанові невірно кваліфікував дії позивача за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що тягне за собою її скасування.

Суд, оцінивши та дослідивши докази у їх сукупності, приходить до висновку про порушення ІНФОРМАЦІЯ_7 , під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , порядку, передбаченого КУпАП, а саме не було всебічно та об`єктивно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, а також допущено розбіжності між протоколом та постановою, які не були усунені.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, за таких обставин, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення є незаконною, оскільки відповідачем не доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у зв`язку з чим зазначена постанова підлягає скасуванню. У зв`язку з цим, суд вважає, що згідно з приписами вищенаведеної норми виникає необхідність закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Судові витрати розподіляються відповідно до частини 3 статті 139 КАС України. Позивач при поданні адміністративного позову сплатив судовий збір у розмірі 484,48 грн через Електронний суд. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17 зазначила, що закон «Про судовий збір» не передбачає пільг для сплати судового збору за подання позову щодо постанови про накладення адміністративного стягнення. Водночас, відповідно до частини п`ятої статті 4 Закону України «Про судовий збір», у разі скасування адміністративного стягнення судовий збір підлягає стягненню у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, з урахуванням сплаченого при поданні позову, слід стягнути на користь позивача 484,48 грн.

Керуючись ст. ст. 241-246, 286, 293 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 №2417 від 01 серпня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень, провадження у справі закрити.

Стягнути в користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 суму судового збору, сплаченного позивачем при зверненні із адміністративним позовом до суду, що становить 484,48 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду складено 24 вересня 2025 року.

Учасники справи, їх місцезнаходження та інші дані:

Позивач: ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ відсутній.

Суддя Кудиба З. І.