Справа № 280/6094/25
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року Справа № 280/6094/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2025 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач, з урахуванням уточнень, просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 30.09.1991 по 27.05.1992 в «ООО «НЕСК», з 04.07.1992 по 30.07.1998 в Україно-Угорському спільному підприємстві «Кернач сприяння», з 01.12.1998 по 30.12.2001 в Україно-Угорському спільному підприємстві «Кернач сприяння», оскільки запис оформлено з порушенням п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджений Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, а саме відсутнє найменування підприємств, куди було прийнято заявника;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №43 від 27.06.2025 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 30.09.1991 по 27.05.1992 в «ООО «НЕСК», з 04.07.1992 по 30.07.1998 в Україно-Угорському спільному підприємстві «Кернач сприяння», з 01.12.1998 по 30.12.2001 в Україно-Угорському спільному підприємстві «Кернач сприяння» в повному обсязі;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.06.2025 про призначення пенсії за віком та призначити пенсію за віком із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 30.09.1991 по 27.05.1992 в «ООО «НЕСК», з 04.07.1992 по 30.07.1998 в Україно-Угорському спільному підприємстві «Кернач сприяння», з 01.12.1998 по 30.12.2001 в Україно-Угорському спільному підприємстві «Кернач сприяння» в повному обсязі.

Ухвалою суду від 21.07.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що йому було протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком з посиланням на те, що він не має необхідної кількості страхового стажу. Позивач зазначає, що органом ПФУ було протиправно відмовлено у зарахуванні до його страхового стажу періодів роботи з 30.09.1991 по 27.05.1992 в «ООО «НЕСК», з 04.07.1992 по 30.07.1998 в Україно-Угорському спільному підприємстві «Кернач сприяння», з 01.12.1998 по 30.12.2001 в Україно-Угорському спільному підприємстві «Кернач сприяння», оскільки такий підтверджується відомостями з трудової книжки. З урахуванням викладеного у позовній заяві, позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що позивачу правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки він не має необхідної кількості страхового стажу. Стосовно зарахування спірного періоду до страхового стажу, представник відповідача вказав на те, що відповідно до п.2.14. Інструкції №58 У графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства. У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у «Класифікаторі професій». Відповідач зазначає, що розглянувши документи, відповідачем було встановлено, що у записах трудової книжки про період роботи 30.09.1991 по 27.05.1992, з 04.07.1992 по 30.07.1998, з 01.12.1998 по 30.12.2001 відсутня назва підприємства, куди особу прийнято на роботу, записи оформленні з порушенням Інструкції №58. Відповідач зазначає, що враховуючи зазначене, зарахувати до страхового стажу позивача період його роботи з 30.09.1991 по 27.05.1992, з 04.07.1992 по 30.07.1998, з 01.12.1998 по 30.12.2001 у відповідності до записів трудової книжки правових підстав нема, оскільки відомості про трудову діяльність зазначені з порушенням вимог Інструкції №58. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 20.06.2025 звернувся до територіальних органів ПФУ з заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 27.06.2025 №43 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Також, у вказаному рішенні зазначено про те, що за доданими документами до страхового стажу згідно даних трудової книжки НОМЕР_1 від 02.09.1982 не зараховано періоди роботи з 30.09.1991 по 27.05.1992, з 04.07.1992 по 30.07.1998 та з 01.12.1998 по 30.12.2001, оскільки запис оформлено з порушенням п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджений наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, а саме відсутнє найменування підприємства, куди було прийнято заявника.

Позивач, не погодившись з відмовою у зарахуванні спірних періодів до страхового стажу та відмовою у призначенні пенсії, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що згідно приписів статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно приписів статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058), страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно ч.1 ст.24 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком відповідач вказав на те, що його страховий стаж становить 17 років 05 місяців 06 днів, що є недостатнім для призначення пенсії (необхідний стаж не менше 32 року).

При цьому, органом Пенсійного фонду не зараховано періоди роботи з 30.09.1991 по 27.05.1992, з 04.07.1992 по 30.07.1998 та з 01.12.1998 по 30.12.2001, оскільки запис оформлено з порушенням п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджений наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, а саме відсутнє найменування підприємства, куди було прийнято заявника.

Суд зазначає, що згідно з ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, чинним законодавством передбачено підтвердження трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а також у разі коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Суд зазначає, що єдиною підставою для не зарахування позивачу до страхового стажу періодів з 30.09.1991 по 27.05.1992, з 04.07.1992 по 30.07.1998 та з 01.12.1998 по 30.12.2001 стало те, що у трудовій книжці відсутнє найменування підприємства, куди було прийнято позивача на роботу.

Відповідно до пункту 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджений Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, у графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства.

Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.

У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво» із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у «Класифікаторі професій».

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що позивач працював:

з 30.09.1991 по 27.05.1992 в «ООО «НЕСК»;

з 04.07.1992 по 30.07.1998 в Україно-Угорському спільному підприємстві «Кернач сприяння»;

з 01.12.1998 по 30.12.2001 в Україно-Угорському спільному підприємстві «Кернач сприяння».

При цьому, суд зазначає, що дійсно у графі 3 розділу «Відомості про роботу» трудової книжки ОСОБА_1 відсутній запис про найменування підприємства на яке працевлаштовано позивача.

Суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17, висловлюючи правову позицію щодо недотримання правил ведення трудової книжки зазначив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Суд зазначає, що з огляду на те, що в трудовій книжці позивача періоди з 30.09.1991 по 27.05.1992, з 04.07.1992 по 30.07.1998 та з 01.12.1998 по 30.12.2001, окрім відсутності запису про найменування підприємства, не містить недоліків щодо періодів роботи позивача, відомостей про накази про прийняття/звільнення з роботи, печатки підприємств, з яких можливо встановити місце роботи позивача.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач не має нести негативні наслідки через порушення роботодавцем порядку ведення його трудової книжки, а тому періоди з 30.09.1991 по 27.05.1992, з 04.07.1992 по 30.07.1998 та з 01.12.1998 по 30.12.2001 мають бути зараховані до його страхового стажу.

Щодо позовної вимоги про визнання дій відповідача протиправними, суд зазначає, що така позовна вимога задоволенню не підлягає, оскільки дії відповідача за наслідками розгляду заяви позивача знайшли своє відображення у рішенні №43 від 27.06.2025 про відмову в призначенні пенсії, а тому належним способом захисту прав позивача є оскарження саме зазначеного рішення, а не дій органу ПФУ.

Також, суд зазначає, що позовні вимоги про призначення позивачу пенсії за віком є передчасними та такими, що задоволенню не підлягають.

У даній справі судом встановлено право позивача на зарахування до страхового стажу періодів роботи з 30.09.1991 по 27.05.1992, з 04.07.1992 по 30.07.1998 та з 01.12.1998 по 30.12.2001, а тому належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача з урахуванням додаткового стажу.

Крім того, суд звертає увагу на те, що саме до повноважень відповідача належить питання обрахунку страхового стажу особи, а тому саме відповідач за наслідками повторного розгляду заяви про призначення пенсії, з урахуванням додаткового стажу, має визначити чи достатньо такого стажу для призначення пенсії чи ні.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, Запорізька область, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №43 від 27.06.2025 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 30.09.1991 по 27.05.1992 в «ООО «НЕСК», з 04.07.1992 по 30.07.1998 в Україно-Угорському спільному підприємстві «Кернач сприяння», з 01.12.1998 по 30.12.2001 в Україно-Угорському спільному підприємстві «Кернач сприяння», а також повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.06.2025 про призначення пенсії за віком.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова