Справа № 340/7613/24
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 340/7613/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.03.2025 (суддя Притула К.М.) в адміністративній справі №340/7613/24 за позовом ОСОБА_1 до Донецького державного університету внутрішніх справ про визнання дій протиправними та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ ректора Донецького державного університету внутрішніх справ Про застосування дисциплінарного стягнення від 11.11.2024 № 212;

- скасувати наказ ректора Донецького державного університету внутрішніх справ Про особовий склад від 12.11.2024 року № 873о/с, який стосується звільнення рядового поліції ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (0201133). курсанта навчального взводу № 305/22- (Пд)-БП факультету №2 (2022 рік набору) зі служби поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) ЗУ Про Національну поліцію.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача вказує, що звільнення позивача не було погоджено із самоврядуванням університету. Також вказує, що службове розслідування проводилось на підставі матеріалів справи про адміністративне правопорушення, провадження в якому було закрите. Крім того вважає, що було застосовано надто суворе покарання .

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.03.2025 в задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

Апеляційна скарга обґрунтована доводами адміністративного позову.

У відзиві відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.10.2024 року до керівництва ДонДУВС надійшла доповідна записка декана факультету №2 підполковника поліції ОСОБА_2 про те, що 29.10.2024 року фахівець факультету №2 від час здійснення перевірки дотримання розпорядку дня та соціально побутових умов кімнат в гуртожитку університету, виявила в кімнаті №511 факт порушення службової дисципліни та скоєння дисциплінарного проступку позивачем, який лежачі ліжку палив електронну сигарету у забороненому для цього місці.

Наказом ДДУ ВС від 30.10.2024 року №605 призначено службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни позивачем (а.с.14-15).

За результатами службового розслідування складено висновок від 11 листопада 2024 року, згідно якого: за порушення службової дисципліни, недотримання вимог ч, 1 ст, 18 Закону України від 02.07.2015 № 580-УІІІ Про Національну поліцію; ст, 1 Закону України від 15.03.2018 № 2337-УІІІ Про Дисциплінарний статут Національної поліції України; абзацу 3 п. З ст. 13 Закону України від 22.09.2005 № 2899-ІУ Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення; ч. 1 ст. 63 Закону України від 01.07.2014 № 1556-VII Про вищу освіту; п. п. 6.7.3. п. 6.7 глави 6 Положення про вищі навчальні заклади МВС, затвердженого наказом МВС України від 14.02.2008 № 62; вимог наказу МВС України від 09.11.2016 року № 1179 Про затвердження Правил етичної поведінки поліцейських; наказів ДонДУВС від 18.09.2023 № 525 Про затвердження функціональних обов`язків курсантів та слухачів первинної професійної підготовки ДонДУВС, від 17.04.2023 № 193 Про затвердження Інструкції з пожежної безпеки, що виразилося у неналежному виконанні функціональних обов`язків курсанта і поліцейського, а саме палінні електронної сигарети у невстановленому місці, та ; систематичному порушенні службової дисципліни, застосувати до курсанта 305/22-(ПД)-Бп навчального взводу факультету № 2 Донецького державного ; університету внутрішніх справ рядового поліції ОСОБА_1 -дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та відрахувати останнього з Донецького державного університету внутрішніх справ (а.с.33-41).

Наказом від 11.11.2024 року №212 до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та відрахувати останнього з Донецького державного університету внутрішніх справ, відповідно до висновку про результати службового розслідування (а.с.43-44).

Наказом від 12.11.2024 року №873 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 ЗУ Про національну поліцію (а.с.46).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про вищу освіту», особи, які навчаються у закладах вищої освіти, зобов`язані: 1) дотримуватися вимог законодавства, статуту та правил внутрішнього розпорядку закладу вищої освіти; 2) виконувати вимоги з охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії, протипожежної безпеки, передбачені відповідними правилами та інструкціями; 3) виконувати вимоги освітньої програми (індивідуального навчального плану, дотримуючись академічної доброчесності, та досягати визначених для відповідного рівня вищої освіти результатів навчання.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про освіту», громадське самоврядування в закладі освіти - це право учасників освітнього процесу як безпосередньо, так і через органи громадського самоврядування колективно вирішувати питання організації та забезпечення освітнього процесу в закладі освіти, захисту їхніх прав та інтересів, організації дозвілля та оздоровлення, брати участь у громадському нагляді (контролі) та в управлінні закладом освіти у межах повноважень, визначених законом та установчими документами закладу освіти.

Громадське самоврядування в закладі освіти здійснюється на принципах, визначених частиною восьмою статті 70 цього Закону.

У закладі освіти можуть діяти: органи самоврядування працівників закладу освіти; органи самоврядування здобувачів освіти; органи батьківського самоврядування; інші органи громадського самоврядування учасників освітнього процесу.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про вищу освіту», у закладах вищої освіти та їх структурних підрозділах діє студентське самоврядування, яке є невід`ємною частиною громадського самоврядування відповідних навчальних закладів. Студентське самоврядування - це право і можливість студентів (курсантів, крім курсантів-військовослужбовців) вирішувати питання навчання і побуту, захисту прав та інтересів студентів, а також брати участь в управлінні закладом вищої освіти.

Студентське самоврядування об`єднує всіх студентів (курсантів, крім курсантів-військовослужбовців) відповідного закладу вищої освіти. Усі студенти (курсанти), які навчаються у закладі вищої освіти, мають рівні права та можуть обиратися та бути обраними в робочі, дорадчі, виборні та інші органи студентського самоврядування.

Студентське самоврядування забезпечує захист прав та інтересів студентів (курсантів) та їх участь в управлінні закладом вищої освіти. Студентське самоврядування здійснюється студентами (курсантами) безпосередньо і через органи студентського самоврядування, які обираються шляхом прямого таємного голосування студентів (курсантів).

У своїй діяльності органи студентського самоврядування керуються законодавством, статутом закладу вищої освіти та положенням про студентське самоврядування закладу вищої освіти.

Органи студентського самоврядування діють на принципах: 1) добровільності, колегіальності, відкритості; 2) виборності та звітності органів студентського самоврядування; 3) рівності права студентів (курсантів) на участь у студентському самоврядуванні; 4) незалежності від впливу політичних партій та релігійних організацій (крім закладів вищої духовної освіти).

Органи студентського самоврядування: 1) беруть участь в управлінні закладом вищої освіти у порядку, встановленому цим Законом та статутом закладу вищої освіти; 2) беруть участь в обговоренні та вирішенні питань удосконалення освітнього процесу, науково-дослідної роботи, призначення стипендій, організації дозвілля, оздоровлення, побуту та харчування; 3) проводять організаційні, просвітницькі, наукові, спортивні, оздоровчі та інші заходи; 4) беруть участь у заходах (процесах) щодо забезпечення якості вищої освіти; 5) захищають права та інтереси студентів (курсантів), які навчаються у закладі вищої освіти; 6) делегують своїх представників до робочих, консультативно-дорадчих органів; 7) приймають акти, що регламентують їх організацію та діяльність; 8) беруть участь у вирішенні питань забезпечення належних побутових умов проживання студентів у гуртожитках та організації харчування студентів; 9) розпоряджаються коштами та іншим майном, що перебувають на балансі та банківських рахунках органів студентського самоврядування; 10) вносять пропозиції щодо змісту навчальних планів і програм; 11) вносять пропозиції щодо розвитку матеріальної бази закладу вищої освіти, у тому числі з питань, що стосуються побуту та відпочинку студентів; 12) мають право оголошувати акції протесту; 13) виконують інші функції, передбачені цим Законом та положенням про студентське самоврядування закладу вищої освіти.

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про вищу освіту», підставами для відрахування здобувача вищої освіти є: завершення навчання за відповідною освітньою (науковою) програмою; власне бажання; переведення до іншого закладу освіти; невиконання індивідуального навчального плану; порушення умов договору (контракту), укладеного між закладом вищої освіти та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання; інші випадки, передбачені законом.

Відповідно до Положення про порядок відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення курсантів (слухачів) вищих навчальних закладів МВС, затв.Наказом МВС 07.09.2009 N 381 (який був чинний на момент прийняття спірного наказу від 12.11.2024 року №873 о/с та втратив чинність 27.12.2024) п.2.1. передбачалося, що курсант (слухач) може бути відрахований з ВНЗ за одноразове грубе порушення навчальної (службової) дисципліни, правил внутрішнього розпорядку ВНЗ.

Вподальшому, Наказом МВС України затвердженого 23.10.2024 № 718 Порядок відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення курсантів і слухачів, які навчаються в закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України, визначено особливі вимоги з відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення курсантів і слухачів, які навчаються в закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, що належать до сфери управління МВС.

Відповідно до п.7, п.8 ч.1 розділу другого Порядку 718 однією з підстав для відрахування здобувачів вищої освіти із ЗВО МВС є реалізація дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади курсанта, слухача, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (Дисциплінарний статут НПУ) (крім курсантів, яким первинне звання молодшого складу поліції присвоєно керівником ЗВО МВС) та реалізація дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції здобувачів вищої освіти денної форми здобуття освіти, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту НПУ.

Відповідно до ч.2 Порядку 718 відрахування здобувачів вищої освіти із ЗВО МВС оформлюється наказом керівника ЗВО МВС

Так, зазначеним Порядком передбачено, що керівник ЗВО МВС відраховує здобувачів вищої освіти за погодженням з органом студентського самоврядування, а членів первинної профспілкової організації ЗВО МВС також за погодженням із профспілкою ЗВО МВС.

Разом з тим, визначено, якщо у разі відрахування здобувачів вищої освіти відповідно до підпунктів 1 3, 711 пункту 1 цього розділу погодження органу студентського самоврядування та профспілки ЗВО МВС не здійснюється.

Відповідно до ч.8 розділу 2 Порядку 718 відрахування здобувачів вищої освіти із ЗВО МВС у зв`язку з реалізацією дисциплінарних стягнень у виді звільнення з посади курсанта, слухача або звільнення зі служби в поліції здобувачів вищої освіти денної форми здобуття освіти, накладених відповідно до Дисциплінарного статуту НПУ, здійснюється відповідно до

Положення про повноваження ректора закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, із застосування заохочень і дисциплінарних стягнень, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 березня 2019 року № 209, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 березня 2019 року за № 325/33296.

Положенням про повноваження ректора закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, із застосування заохочень і дисциплінарних стягнень № 209 від 25 березня 2019 року визначено повноваження ректора закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських (ЗВО МВС), із застосування заохочень і дисциплінарних стягнень до поліцейських, які проходять службу або навчаються у ЗВО МВС.

Відповідно до зазначеного Положення , повноваження ректора із застосування заохочень і дисциплінарних стягнень поширюються на поліцейських, щодо яких він є безпосереднім та прямим керівником (начальником), здобувають вищу освіту або проходять у ЗВО МВС первинну професійну підготовку поліцейських, яких вперше прийнято на службу в поліції.

Таким чином, враховуючи правове обґрунтування спірного питання, колегія суддів зазначає, що відрахування курсантів закладів вищої освіти МВС за підставою реалізації дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади не потребує погодження з органом студентського самоврядування та/або профспілкою, оскільки це не є академічною підставою, а дисциплінарною санкцією.

Законодавство України передбачає, що відрахування студентів, у тому числі курсантів, може бути здійснене за академічною неспроможністю або за дисциплінарні провини.

Дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади курсанта це форма відповідальності за порушення дисципліни, яка призводить до втрати статусу курсанта, а отже, і до припинення його навчання. Оскільки це є результатом застосування дисциплінарного заходу, а не академічної проблеми, погодження з органами студентського самоврядування чи профспілкою в цьому випадку не передбачене законом.

Такі дії, як звільнення з посади, вже є формою припинення навчання за дисциплінарною провини, а не через академічну неспроможність.

Таким чином, якщо курсант звільнений з посади курсанта як дисциплінарне стягнення, його відрахування відбувається без погодження з органом студентського самоврядування та/або профспілкою, оскільки це є процедурою, пов`язаною з дисциплінарною відповідальністю.

З досліджених судом доказів вбачається, що відповідачем у встановленому законом порядку проведено службове розслідування щодо фактів вчинення позивачем порушення службової дисципліни та скоєння дисциплінарного проступку позивачем, який лежачі ліжку палив електронну сигарету у забороненому для цього місці, а отже недотримання, останнім моральних та етичних норм поведінки.

До того ж пояснення позивача та додані до матеріалів справи докази не спростовують обставин, встановлені службовим розслідуванням та не заперечуються позивачем.

Суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржуваний наказ був прийнятий компетентною особою, в межах наданих повноважень, на підставах передбачених чинним законодавством вимог і з дотримання вимог внутрішніх документів закладу освіти та такі дії відповідача узгоджуються із приписами чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції відмічає, що здійснення погодження спірного питання з органами студентського самоврядування в даному випадку не є обов`язком, оскільки не передбачено вищезазначеними нормативними актами.

Тому рішення, щодо якого органом студентського самоврядування не було надано погодження, а саме наказ №212 від 11.11.2024 року Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та відрахування позивача з Донецького державного університету внутрішніх справ(ас43-45), може бути введене в дію керівником вищого навчального закладу, зокрема, шляхом видання відповідного управлінського акту, в даному випадку спірного наказу №873 о/с від 12.11.2024 року (ас46).

Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи, позивачем не доведено достатніми доказами порушення його права з боку відповідача, оспорюваний наказ про відрахування позивача зі складу курсантів-поліцейських є законним, вмотивованим та таким, що прийнятий відповідачем в межах повноважень та у спосіб визначений законом, а відтак відсутні підстави для визнання цього наказу протиправним.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.03.2025 в адміністративній справі №340/7613/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 16 вересня 2025 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 22 вересня 2025 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко