Справа № 160/9435/23
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року Справа № 160/9435/23 провадження №ЗП/280/37/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Тетерюк Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (61023, м. Харків, вул. Сумська, 77/79; )

до ОСОБА_1 (зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_1 )

про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання,

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (далі позивач, Університет) до ОСОБА_1 (далі відповідач, ОСОБА_1 ), в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму у розмірі 438643 грн. 49 коп. на відшкодування витрат, пов`язаних утриманням під час навчання.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач проходив навчання та військову службу в Університеті з 04.09.2022 по 06.04.2023 на посаді курсанта. 06.04.2023 контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між Міністерством ооброни України в особі начальника Університету і відповідачем, був достроково розірваний, та відповідач був виключений зі списків особового складу Універстету. Після розірвання контракту у відповідача виникло зобов`язання щодо добровільного відшкодування витрат на утримання під час навчання, розмір яких становить 438 643,49 грн. З посиланням на норми Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) та Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року №964 (далі - Порядок №964) зазначає, що у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, їх стягнення здійснюється у судовому порядку. Відповідчас у добровільному порядку витрати, пов`язані з його утриманням у вищому військовому навчальному закладі, не відшкодував, що зумовило звернення до суду з цим позовом. Просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 адміністративну справу передано на розгляд до Донецького окружного адміністративного суду за підсудністю.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 29.05.2023 позовну заяву залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 14.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, втребувано докази по справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31.07.2023 справу передано на розгляд Запорізького окружного адміністративного суду.

29.09.2023 матеріали адміністративної справи №160/9435/23 надійшли до Запорізького окружного адміністративного суду та на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд судді Семененко М.О.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 04.10.2023 прийнято до провадження адміністративну справу №160/9435/23 (провадження №ЗП/280/37/23); залишено без руху позовну заяву, надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 17.10.2023 продовжено розгляд адміністративної справи, витребувано докази по справі.

Ухвалою суду від 14.12.2023 зупинено провадження у справі №160/9435/23 до припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України.

Ухвалою суду від 22.08.2025 провадження у справі поновлено, продовжено розгляд справи зі стадії, на якій воно було зупинено.

Протягом судового розгляду справи на зареєстровану адресу місця проживання відповідача судом неодно разово направлялись копії процесуальних документів, зокрема, 22.08.2025 судом позивачу повторно направлено копію позовної заяви з додатками разом із копією ухвали про поновлення провадження у справі від 22.08.2025 рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, який повернувся без вручення з відміткою пошти від 10.09.2025 з причиною повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, судом розміщено оголошення про розгляд справи на офіційному веб-порталі судової влади України (електронний ресурс: https://adm.zp.court.gov.ua/sud0870/pres-centr/news2/).

Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Водночас до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками за закінченням терміну зберігання, адресат вибув, адресат відсутній і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 28.01.2021 у справі № 820/1400/17, від 13.10.2021 у справі №340/4259/20, від 24.11.2021 у справі №280/228/20, від 29.08.2022 у справі № 522/3598/16-а тощо.

Відповідні загальні принципи, що стосуються права на змагальний судовий розгляд, були узагальнені Європейським судом з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Лазаренко та інші проти України» (Lazarenko and Others v. Ukraine) (№ 70329/12 та 5 інших, § 36 і 37, 27 червня 2017 року). У згаданій справі ЄСПЛ повторив, що принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною (див., рішення у справах «Домбо Бехеєр Б.В. проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands), від 27 жовтня 1993 року, пункт 33, Серія А № 274 та «Авотіньш проти Латвії» (Avotiтр v. Latvia) [ВП], заява № 17502/07, пункт 119, ЄСПЛ 2016). Кожній стороні має бути забезпечена можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі із апеляційною скаргою, та надати власні зауваження з цього приводу. Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони мали змогу висловити свої думки щодо кожного документа в матеріалах справи (див. рішення у справі «Беер проти Австрії» (Beer v. Austria), заява № 30428/96, пункти 17 18, від 06 лютого 2001 року) (§ 36).

Водночас, ЄСПЛ вказав, що статтю 6 Конвенції не можна тлумачити як таку, що встановлює певну форму обслуговування судової кореспонденції (див., наприклад, ухвали щодо прийнятності у справах «Богонос проти Росії» (Bogonos v. Russia), заява № 68798/01, від 05 лютого 2004 року та «Бац проти України» (Bats v. Ukraine), заява № 59927/08, пункт 37, від 24 січня 2017 року). Від національних органів влади також не вимагається забезпечення бездоганного функціонування поштової системи (див., рішення у справі «Загородніков проти Росії» (Zagorodnikov v. Russia), заява № 66941/01, пункт 31, від 07 червня 2007 року). Тим не менш, загальна концепція справедливого судового розгляду охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу (див., рішення у справі «Руїз-Матеос проти Іспанії» (Ruiz-Mateos v. Spain), від 23 червня 1993 року, пункт 63, Серія А, № 262), вимагає, щоб особу, щодо якої порушено провадження, було проінформовано про цей факт (див. рішення у справі «Діліпак та Каракайя проти Туреччини» (Dilipak and Karakaya v. Turkey), заяви № 7942/05 та № 24838/05, пункт 77, від 04 березня 2014 року) ...( § 37).

Оскільки судом вчинено можливі дії для повідомлення відповідача про судовий розгляд даної справи, наявні підстави вважати, що відповідач вважається таким, що повідомлений про судовий розгляд належним чином.

Враховуючи викладене, суд вирішив справу за наявними матеріалами.

На підставі наявних у суду матеріалів встановлено такі обставини.

04.09.2022 між Міністерством оборони України в особі начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба бригадного генерала ОСОБА_2 та курсантом ОСОБА_1 укладений контракт по проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти.

За змістом укладеного Контракту, відповідач взяв на себе зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмову від подальшого проходження військової служби після закіняеня вищого військового навчального закладу, військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіди у випадках, визначених частиною десятою статті 25 Закону №2232-XII, а також добровільно взяв на себе зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, в разі дострокового розірвання контракту через систематичне невиконання умов контракту, або невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану).

21.03.2023 ОСОБА_1 звернувся до начальника навчального курсу Університету з рапортом про його відрахування з числа курсантів Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба у зв`язку з небажанням продовжувати навчання. У вказаному рапорті відповідач зазначив, що з Порядком №964 ознайомлений.

Наказом начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (по стройовій частині) від 05.04.2023 № 100, солдата ОСОБА_1 , курсанта 613 навчальної групи 1-го курсу факультету протиповітряної оборони Сухопутних військ університету (колишній військовослужбовець військової служби на контрактом), відповідно до пп.3.2 та 3.8 Інструкції, затвердженої наказом Міністра оборони України від 24.12.1997 №490, відраховано від подальшого навчання через небажання продовжувати та відповідно до п. 36 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, з 06.04.2023 припинено чинність дії контркту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчльного закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу достроково, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем. Стягнуто суму у розмірі 438643,49 грн. за період навчання в Університеті відповідно до Порядку №964 та пункту 10 статті 25 Закону №2232-XII. Суму у розмірі 438643,49 грн внесено до книги обліку нестач. Відповідно до абз. 3 п. 227 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, направлено для подальшого проходження військової служби, у розпорядження командира військового частини НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Відповідно до загального розрахунку №350/176/100-712/443 від 06.04.2023, складеного Харківським національним університетом Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, за період навчання з 04.09.2022 по 06.04.2023 загальний розмір витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 , становить 438 643,49 грн.

Відповідач ознайомлений з даним розрахунком 04.04.2023 особисто під підпис, що підтверджується копією довідки - розрахунку, яка додана до матеріалів справи.

У зв`язку із достроковим розірванням контракту за ініціативою відповідача та невідшкодуванням витрат, пов`язаних з утриманням особи під час проходження навчання у вищому військовому навчальному закладі, позивач звернувся до суду з даним позовом на захист інтересів держави.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.

Особливості відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням особи у вищих навчальних закладах Збройних Сил України, врегульовано Законом №2232-XII та Порядком №964.

Відповідно до положень частини 6 статті 2 Закону №2232-XII (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) до видів військової служби належить, зокрема, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).

Згідно з пунктом 3 частини 1, частиною 3 статті 24 Закону №2232-XII початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу-для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.

Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно з положеннями частин 1, 3 та 5 статті 25 Закону №2232-XII підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів. Зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань. З громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і шостим частини другої статті 23 цього Закону.

Відповідно до частини 10 статті 25 Закону №2232-XII курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Порядок №964 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти (далі - заклади вищої освіти) відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладі вищої освіти (пункт 1).

Пунктом 3 Порядку №964 встановлено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки.

Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів (пункт 4 Порядку №964).

У разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку (пункт 7 Порядку №964).

Сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управління державної охорони, СБУ та Служби зовнішньої розвідки (пункт 8 Порядку №964).

На виконання п. 3 Порядку № 964 виданий спільний Наказ Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007, № 419/831/240/605/537/219/534, яким затверджений Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах (далі - Порядок розрахунку витрат), яким урегульовано механізм відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, у тому числі у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання).

За приписами пункту 2.3 вказаного Порядку у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ. Період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу ВНЗ. У наказі про звільнення курсанта сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач ВНЗ.

Отже, наведені положення свідчать про те, що в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби, курсанти відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані відповідні заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти. При цьому, передбачено, що у разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Міністерство оборони України є уповноваженим органом, який здійснює функції держави у спірних відносинах, а Університет є бюджетною установою та утримується виключно за рахунок коштів Державного бюджету України. Витрати, які відшкодовані за утримання у вищому навчальному закладі зараховуються до спеціального фонду державного бюджету на спеціальний рахунок позивача, виключно на утримання курсантів.

Між Міністерством оборони України в особі начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба бригадного генерала ОСОБА_2 та відповідачем був укладений контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, відповідно до якого відповідач добровільно бере на себе зобовязання, окрім іншого, сумлінно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів, свої службові обовязки та відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з його утриманням у вищому військовому навчальному закладі, в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого військового навчального закладу.

Отже, саме між Університетом та відповідачем виникли спірні правовідносини через невиконання останнім умов зазначеного контракту.

Таким чином, у позивача наявне право звернутися з позовом до відповідача про стягнення витрат за його утримання у навчальному закладі.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 19 листопада 2020 року у справі №560/1341/19, від 29 листопада 2022 року у справі №420/3422/21.

Як слідує із змісту контракту, ОСОБА_1 добровільно взяв на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з його утриманням у закладі, в якому проходив військову службу (навчання), у разі дострокового розірвання контракту через систематичне невиконання умов контракту, або невиконання освітньої програми.

У свою чергу, як свідчить розрахунок витрат, повязаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 , які підлягають відшкодуванню відповідачем за період навчання з 04.09.2022 по 06.04.2023, такі витрати складають 438 643,49 грн. У зазначеній довідці відповідач вказав, що ознайомлений із розрахунком витрат.

ОСОБА_3 в добровільному порядку не сплатив на рахунок Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба грошові кошти в сумі 438 643,49 грн., відтак такі витрати підлягають стягненню за судовим рішенням.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що відповідач, будучи обізнаним під час підписання контракту про проходження військової служби та при розірванні такого контракту з причин небажання продовжувати навчання про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищаму навчальному закладі, у разі дострокового розірвання контракту з визначених у ньому підстав, та достеменно знаючи про їх розмір, не відшкодував такі витрати, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Вимоги частини 1 статті 77 КАС України вказують, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За наведеного та враховуючи встановлені обставини у справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, суд доодить до висновку, що адміністративний позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 139 КАС України у разі задоволення позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Позивачем не надано доказів понесення судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, а витрати на сплату судового збору не підлягають стягненню з відповідача в силу вимог процесуального закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 5, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба витрати, пов`язані з утриманням особи у вищому навчальному закладі, у розмірі 438 643,49 грн (чотириста тридцять вісім тисяч шістсот сорок три гривні 49 коп.).

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, місцезнаходження: 61023, м. Харків, вул. Сумська, 77/79; .

Відповідач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складено 24.09.2025.

Суддя М.О.Семененко