Справа № 484/3706/25
Суддя: Маржина Т. В.
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 484/3706/25
Провадження № 2-а/484/49/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого - судді Маржиної Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5111218 від 01.07.2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

08.07.2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з наданим позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області, мотивуючи тим, що 01.07.2025 року постановою серії ЕНА № 5111218, винесеної поліцейською другого взводу третьої роти першого батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області капралом поліції Собко А.В. її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Відповідно до змісту постанови вона 01.07.2025 року о 09:13 годині на А/Д М - 09, 35 км, керуючи ТЗ NISSAN MICRA д.н.з. НОМЕР_1 , не виконала вимоги дорожнього знаку 3.41 «Контроль», а саме здійснила рух без зупинки ТЗ, чим порушила п.8.4.в) ПДР України - порушення вимог заборонних знаків, скоївши адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. Вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона була винесена передчасно, без забезпечення принципу законності, всебічності, повноти та об`єктивності при з`ясуванні обставин справи, які свідчать про те, що в її діях відсутній склад правопорушення, передбачений ч.1 ст. 122 КУпАП. Дійсно 01.07.2025 року близько 09:00 години, керуючи належним їй автомобілем «Nissan Mikra» д.н.з. НОМЕР_1 , вона здійснювала рух по автомобільній дорозі загального користування М09, де в районі 35-го кілометру розміщений блокпост (перед блокпостом були встановлені відповідні дорожні знаки, які зобов`язували знизити швидкість), вона зменшила швидкість до менше ніж 5 км/год і мала намір повністю зупинитися перед уявною стоп-лінією, проте регулювальник, який виконував контроль руху на блокпосту, жестом показав їй продовжити рух. Згідно з п. 8.2 ПДР України у разі суперечності між сигналами регулювальника та дорожніми знаками водій зобов`язаний керуватися сигналами регулювальника. Виконуючи його вимогу, вона продовжила рух. Після проїзду уявної стоп-лінії, коли вона вже почала від`їжджати, один із працівників поліції дав їй сигнал на зупинку при цьому цей сигнал не був помітний прямо перед нею, а вона побачила його лише в дзеркалі заднього виду. Незважаючи на це, вона негайно зупинилася. Після зупинки працівник поліції підійшов, перевірив її документи, запитав, чи розуміє вона причину зупинки, і повідомив, що вона нібито не зупинилася перед дорожнім знаком 3.41 ПДР, який був розташований на рівні поверхні дорожнього полотна та опирався на бетонну плиту.Після цього до автомобіля підійшла інша працівниця поліції та повідомила, що буде складати відносно неї постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у зв`язку з нібито порушенням ПДР, не беручи до уваги її пояснення щодо дій регулювальника , а саме що згідно з п.8.2 ПДР України «Сигнали регулювальника мають пріоритет перед сигналами світлофора, дорожніми знаками та розміткою». Отже, навіть у разі, якщо знак був би встановлений правомірно сигнал регулювальника про продовження руху є обов`язковим до виконання водієм і не може тлумачитися як порушення, та суперечність між сигналом регулювальника та знаком, а також невизначеність і суперечність у діях працівників поліції.Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Вважає, що поліцейська незаконно розглянула справу на місці зупинки транспортного засобу, суттєво порушила її права, передбачені ст. 268 КУпАП, та вимоги ст.ст. 278-279 КУпАП. Під час винесення постанови, що оскаржується та розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно неї інспектором поліції не було з`ясовано чи осудна особа правопорушника, чи має вона на утриманні неповнолітніх, її розмір заробітної плати, чи кається вона за скоєне правопорушення, чи притягувалася раніше до адміністративної відповідальності тощо. За таких обставин просила визнати зазначену постанову протиправною та скасувати її, а також закрити провадження у справі.

Ухвалою судді від 10.07.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в наданій справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження на підставі ст. 257 КАС України, без виклику сторін, за наявними матеріалами справи, з урахуванням особливостей провадження, визначених ст. 286 КАС України. Крім того, зобов`язано позивачку надати суду копію чи оригінал оскаржуваної постанови належної якості з розбірливим текстом; зобов`язано відповідача надати суду копію оскаржуваної постанови належної якості.

28.07.2025 року представник позивачки адвокат Кучера В.Л. надав суду витребувані докази.

Ухвалою суду від 11.08.2025 року розгляд справи відкладено на 24.09.2025 року для забезпечення можливості відповідача ознайомитися з позовною заявою та підготувати відзив на позов.

Ухвалою суду від 15.08.2025 року замінено неналежного відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області на належного Департамент патрульної поліції.

20.08.2025 року від представника Департаменту патрульної поліції Дживри С.І. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позову та залишити оскаржувану постанову без змін, посилаючись на те, що 01.07.2025 року близько 09 год. 13 хв на А/Д М - 09, 35 км працівниками поліції було здійснено зупинку керованого ОСОБА_1 T3 NISSAN MICRA д.н.з. НОМЕР_2 , за невиконання вимог дорожнього знаку 3.41 «Контроль». Щодо твердження позивача про нібито сигнал регулювальника, який жестом подав сигнал для продовження руху, зазначив, що воно не відповідає дійсності, оскільки позивачем не надано жодних доказів про подання такого сигналу. Щодо встановлення дорожнього знаку 3.41 «Контроль» зазначив, що знак встановлено відповідно до вимог ПДР України, а не так як описано позивачем у позовній заяві (знак спертий бетонний блок), даний знак дублюється двічі при наближені до блок поста, як з напрямку від м. Львів так із м. Тернопіль. В якості доказу на підтвердження законності встановлення дорожніх знаків на території блокпоста долучив вимогу від 14.08.2024 року № 229 начальника ВБДР УПП в Тернопільській області ДПП майора поліції Петрука А.С. до начальника Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Тернопільській області Довгошиї М., та акт комісійного обстеження підходів до блок поста на 34 км + 800 м міжнародної А/Д М - 09 «Тернопіль - Львів - Рава - Руська» щодо встановлення дорожніх знаків 3.41 «Контроль». Зазначив, що поліцейський під час розгляду справи про адміністративне правопорушення здійсни ознайомлення позивача зі ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, строками оплати і оскарження постанови, спірну постанову було надано позивачу, про що свідчать підписи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у відповідних графах постанови, а саме з отримання копії постанови та за ознайомлення з правами за ст. 268 КУпАП. У відповідності до наказу №1026 МВС України термін зберігання відеозапису з Н/К №474739 та №472405 минув. Вважає, що всі твердження позивача, викладені в позовній заяві, не знайшли свого підтвердження та мають на меті уникнення адміністративної відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення. Також позивач не заперечує в позові факту проїзду без зупинки, а відтак підтверджене порушення вимоги дорожнього знаку 3.41 «Контроль». Наявні посилання позивача про нібито сигнал регулювальника на проїзд, не підтверджене жодними доказами. В силу положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Тож поліцейський правомірно розглянув надану справу на місці зупинки тз та виніс відповідну постанову.

Сторони, їх представники належним чином повідомлені про розгляд справи.

Інші заяви по суті справи від сторін та їх представників не надходили.

Вирішуючи справу у письмовому провадженні в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, з врахуванням позицій сторін, викладених у заявах по суті справи, на основі наданих сторонами доказів, суд дійшов до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно зі ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі порушення Правил дорожнього руху.

Згідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Відповідно частини 3 статті 41 Закону України «Про дорожній рух» порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з вимогами п.1.1 ПДР України ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих правил.

Згідно з п.п.1.3, 1.9. ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.3 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Згідно частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Стаття 8 КУпАП передбачає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.2 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч.2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З наданої суду позивачем копії оскаржуваної постанови серії ЕНА № 5111218 від 01.07.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Відповідно до змісту вказаної постанови 01.07.2025 року о 09:13 годині на А/Д М - 09, 35 км водій, керуючи ТЗ NISSAN MICRA д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожнього знаку 3.41 «Контроль», а саме здійснив рух без зупинки ТЗ, чим порушив п.8.4.в) ПДР України - порушення вимог заборонних знаків, скоївши адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Поліцейський під час розгляду справи про адміністративне правопорушення здійснив ознайомлення позивача зі ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, строками оплати і оскарження постанови, спірну постанову було надано позивачу, про що свідчать підписи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у відповідних графах постанови, а саме з отримання копії постанови та за ознайомлення з правами за ст. 268 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон), поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п.8 ч.1 зазначеної статті встановлено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п.8.4.в ПДР України дорожні знаки поділяються на заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Положеннями ст. 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням правил дорожнього руху, зокрема, передбачені ч.ч.1, 2, 3, 4, 6, 7 статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Відповідно до п.1 та п.2 розділу 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 року, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення, передбачене, зокрема, частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122 КУпАП, виноситься поліцейськими підрозділів Департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Тож працівником патрульної поліції правомірно розглянуто надану справу на місці вчинення адміністративного правопорушення та винесено відповідну постанову.

Перевіривши доводи сторін, суд встановив наступне.

01.07.2025 року близько 09 год. 13 хв на А/Д М - 09, 35 км працівником патрульної поліції було здійснено зупинку керованого ОСОБА_1 T3 NISSAN MICRA д.н.з. НОМЕР_2 , за невиконання вимог дорожнього знаку 3.41 «Контроль».

Твердження позивача про наявність сигналу регулювальника, який жестом подав сигнал для продовження руху транспортного засобу не підтверджене жодним доказом.

Щодо твердження позивача про встановлення дорожнього знаку 3.41 «Контроль» з порушенням вимог ПДР України, оскільки знак був спертий бетонний блок, суд зазначає наступне.

Доказом підтвердження законності встановлення дорожніх знаків на території блокпоста є надана відповідачем вимога від 14.08.2024 року № 229 начальника ВБДР УПП в Тернопільській області ДПП майора поліції Петрука А.С. до начальника Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Тернопільській області Довгошиї М. та акт комісійного обстеження підходів до блок поста на 34 км + 800 м міжнародної А/Д М - 09 «Тернопіль - Львів - Рава - Руська» щодо встановлення дорожніх знаків 3.41 «Контроль».

Відповідно до п.8.4 Правил дорожнього руху України дорожні знаки поділяються на групи: а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду; б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги; в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі; г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження; ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила; д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування; е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Знак 3.41 «Контроль» забороняє проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (пост Національної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо).

Крім того, ОСОБА_1 не спростовує у позовній заяві факту проїзду без зупинки, а відтак нею підтверджене порушення вимоги дорожнього знаку 3.41 «Контроль». Посилання позивача про наявний сигнал регулювальника про дозволений проїзд не підтверджене жодними доказами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 252 КУпАП та п.10 Інструкції № 1395 поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У випадках, передбачених ч 4 ст. 258 КУпАП, посадовими особами Національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд звертає увагу на те, що поліцейський - це посадова особа, яка діє в межах наданих йому повноважень та відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 року № 1395 та інших законодавчих актів, які регламентують діяльність поліції.

В даному випадку діє імператив презумпції правоти поліцейського, тобто при виконанні службового обов`язку поліцейський діє завідомо правомірно, в межах закону. Порушень повноважень поліцейського судом не встановлено. Порушення Правил дорожнього руху виявлено ним безпосередньо при виконанні службових обов`язків, пов`язаних із забезпеченням безпеки дорожнього руху, виявленням порушників і притягнення їх до відповідальності.

Всі встановлені поліцейськими під час несення служби обставини відображені у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5111218 від 01.07.2025 року.

Встановлено, що поліцейський при складанні протоколу про адміністративне правопорушення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Будь-яких порушень законодавства поліцейськими, які б могли вплинути на вирішення справи, судом не встановлено.

Виходячи з вищенаведеного, суд прийшов до висновку про те, що інспектор під час розгляду справи про адміністративне правопорушення належним чином відреагував на адміністративне правопорушення, встановив причини та умови що сприяли вчиненню даного порушення у відповідності до ст. 245 КУпАП, виконав умови підготовки адміністративної справи до розгляду, що передбачені ст. 278 КУпАП. Факт вчинення Позивачем адміністративного правопорушення був досліджений та встановлений інспектором під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, який відповідно до норм чинного законодавства вмотивовано виніс постанову за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Твердження позивача, викладені в позовній заяві, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та мають на меті уникнення адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно з вимогами ч.1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За принципами змагальності сторін і диспозитивності, закріпленими у статті 9 КАС розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Отже постанова серії ЕНА № 5111218 від 01.07.2025 року відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та нормам чинного законодавства.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з частиною 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Виявивши правопорушення, поліцейський виконав свої безпосередні посадові обов`язки і притягнув винну особу до відповідальності. При цьому діяв правомірно, в межах своїх повноважень.

Позивачем не спростовано належними та достатніми доказами обставини, викладені в оскаржуваній постанові та факт відсутності у його діях складу правопорушення. Наведені в позові обставини не відповідають фактичним обставинам, за яких його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відтак, позивачем не надано суду належних, достатніх та достовірних доказів, які б спростували факти, викладені в оскаржуваній постанові та факт відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Зважаючи на те, що судом не встановлено належних доказів, які спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а відповідачем доведено правомірність дій інспектора поліції, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною, а підстави для її скасування відсутні.

Таким чином, притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення в межах санкції ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 340 грн. відповідає вимогами чинного законодавства, принципу невідворотності покарання і прагнення народу України жити в правовій державі, що передбачає не лише відповідальність держави перед громадянами, а і обов`язок громадян дотримуватись вимог закону.

Відповідно до вимог пункту 1 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

З огляду на викладене, суд вважає, що оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог закону, підстави для її скасування відсутні, а тому рішення суб`єкта владних повноважень щодо винесення останньої слід залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5111218 від 01.07.2025 року, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення (ч.4 ст. 286 КАС України).

Відомості про сторін:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , адреса: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048.

Повний текст судового рішення виготовлено 24 вересня 2025 року.

СУДДЯ: