Справа № 826/7542/17
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2025-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

10 вересня 2025 року (12:40)Справа № 826/7542/17 ЗП/280/663/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Калашник Ю.В.,

секретар судового засідання Черченко К.Ю.,

за участю представників: позивача Добринської Н.М., відповідача Федоренко А.О.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Промбудмеханізація» до Головного управління ДПС у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Рентбудмаш» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

12.06.2017 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Промбудмеханізація» (далі позивач) до Головного управління ДПС у м.Києві (далі відповідач), у якій позивач просить: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 17.03.2017 №№, , .

В обґрунтування позову позивач зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті внаслідок перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Рентбудмаш» за період з 01 вересня 2015 року по 30 вересня 2015 року, відповідно до висновків якого виявлені порушення: пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, пункту 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, пункту 3 Розділу ІІІ Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07 лютого 2013 року №73, внаслідок чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 963 462,00 грн.; пунктів 198.1, 198.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 674 361,00 грн.; пунктів 198.1, 198.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено залишок від`ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за вересень 2015 року на суму 45 525,00 грн. Вказує, що висновки Акту перевірки є хибними, такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Позивач під час здійснення спірних операцій із контрагентом підтвердив їх належними первинними документами, які відповідають видам цих операцій та містять необхідні для цілей оподаткування відомості про їх зміст та учасників, а правочини, укладені з контрагентами, мають реальний товарний характер, позивач звертається до суду з даним позовом та просить скасувати вищевказані податкові повідомлення-рішення.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 лютого 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2018 року, адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 17.03.2017 №, № та №.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03.06.2021 у справі № 826/7542/17 рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 лютого 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2018 року скасовано, справу №826/7542/17 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.07.2021 прийнято справу до провадження та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.08.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

Відповідно до довідки Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.02.2022 судове засідання не відбулось, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Про дату та час наступного судового засідання сторони будуть повідомленні шляхом надіслання повісток відповідно до статті 124 КАС України.

Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 №2825-IX (далі - Закон № 2825-IX) ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ,» але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена ч. 1 ст. 27, ч. 3 ст. 276, ст. ст. 289-1, 289-4 КАС України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.

24.03.2025 матеріали адміністративної справи №826/7542/17 надійшли до Запорізького окружного адміністративного суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2025 зазначену справу передано на розгляд головуючому судді Калашник Ю.В.

Ухвалою від 26.03.2025 справу прийнято до провадження суддею Калашник Ю.В. та призначено підготовче засідання на 23.04.2025.

Ухвалою суду від 22.05.2025 продовжено строк підготовчого провадження до 25.06.2025 та відкладене підготовче засідання до 18.06.2025.

Також, протокольною ухвалою суду від 18.06.2025 закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи по суті на 14.07.2025.

У судовому засіданні оголошувалась перерва до 10.09.2025.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, зазначив, що усі господарські операції позивача з його контрагентами здійснено та підтверджено належними первинними документами, які відповідають видам цих операцій та містять необхідні для цілей оподаткування відомості про їх зміст та учасників, а правочини, укладені з контрагентами, мають реальний товарний характер. Суми податкових зобов`язань з податку на прибуток та податку на додану вартість сформовано за рахунок операцій, які мають реальний характер.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив. Вказав, що у цьому випадку мало місце лише документальне оформлення первинних документів без фактичного здійснення господарської діяльності за укладеними договорами між позивачем та іншими суб`єктами господарювання з підстав відсутності достатньої кількості трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень, транспортних засобів та іншого майна, які економічно необхідні для виконання умов укладених договорів. Зауважує на наявність недоліків у первинних документах. Звертає увагу на те, що договори поставки, перевезення вантажів та надання послуг транспортними засобами та механізмами укладено 1 квітня 2015 року, а рахунок підприємства відкрито в Публічному акціонерному товаристві «Авант-Банк» лише 22 квітня 2015 року, що свідчить про те, що договір укладено виключно для здійснення вигляду господарської операції та є підробленим. Посилався на наявність кримінальних проваджень щодо контрагентів по ланцюгу постачання.

Третя особа ТОВ «Рентбудмаш» припинена 30.11.2021, у зв`язку із визнанням її банкрутом.

Враховуючи норми ч.3 ст.243 КАС України, у судовому засіданні 10.09.2025 проголошено скорочене рішення.

Сторони під час розгляду справи у судовому засіданні повідомили, що ними надано всі необхідні документи для вирішення спору по суті.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, судом встановлено наступне.

Посадовими особами відповідача у період з 02.02.2017 по 15.02.2017 проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Промбудмеханізація» щодо дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Рентбудмаш» за період з 01 по 30 вересня 2015 року, за результатами якої складено Акт № 56/26-15-14-01-02/37702089 від 22 лютого 2017 року.

Під час перевірки встановлені та у Акті зафіксовані порушення, а саме:

пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, пункту 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, пункту 3 Розділу ІІІ Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07 лютого 2013 року № 73, внаслідок чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 963 462,00 грн.;

пунктів 198.1, 198.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 674 361, 00 грн.;

пунктів 198.1, 198.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено залишок від`ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за вересень 2015 року на суму 45 525,00 грн.

Так, відповідно до висновків Акту від 22 лютого 2017 року, зокрема: не встановлено фактичної адреси товариства, оскільки під час перевірки його працівники були відсутні за зареєстрованою адресою: м. Київ, вул. Кіквідзе, 17; не встановлено основного виду діяльності товариства, оскільки не було надано оригіналів первинних документів; виявлено факти маніпулювання податковою звітністю і формування штучного податкового кредиту контрагентами по ланцюгу постачання; ТОВ «Промбудмеханізація» не підтверджено фактичного здійснення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) від ТОВ «Рентбудмаш» та відсутні об`єкти оподаткування податком на прибуток по операціях з придбання товарів (робіт, послуг), а також наявна угода про визнання винуватості в рамках відповідного кримінального провадження.

За результатами проведеної перевірки та на підставі виявлених порушень відповідачем 17.03.2017 винесено податкові повідомлення-рішення року № на суму 963 462,00 грн. за податковими зобов`язаннями по сплаті податку на прибуток приватних підприємств; № на суму 842 951, 00 грн. з них 674 361,00 грн. за податковим зобов`язанням по сплаті податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів та 168 590, 00 грн. штрафних санкцій; № на суму 45 525,00 грн. по податку на додану вартість.

Судом із матеріалів справи встановлено, що фактичною підставою для прийняття оскаржуваних рішень стали висновки податкового органу про відсутність реального здійснення господарських операцій позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю «Рентбудмаш».

Так, відповідно до висновків акту перевірки не встановлено фактичної адреси контрагента, не встановлено основного виду діяльності підприємства з підстав відсутності у останнього первинних документів, виявлено факти маніпулювання податковою звітністю і формування штучного податкового кредиту контрагентами по ланцюгу постачання, позивачем не підтверджено фактичного здійснення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) у Товариства з обмеженою відповідальністю «Рентбудмаш» та відсутні об`єкти оподаткування податком на прибуток по операціях з придбання товарів (робіт, послуг).

Між позивачем (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рентбудмаш» укладено договір перевезення вантажів від 1 квітня 2015 року №01/04-4, договір поставки від 1 квітня 2015 року №01/04-3, договір на надання послуг транспортними засобами та механізмами від 1 квітня 2015 року №01/04-6 та договір від 18 травня 2015 року №18/05-1.

На підтвердження виконання умов вищезазначених договорів позивачем надано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), видаткові накладні та податкові накладні.

На виконання умов вищезазначених договорів позивачем перераховано товариству з обмеженою відповідальністю «Рентбудмаш» грошові кошти в загальній сумі 2 568 100 грн, у тому числі податок на додану вартість у розмірі 423 016,64 грн, відповідно до платіжних доручень.

Суд, всебічно та повно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За приписами підпункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Положеннями підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, які враховуються при обчислення об`єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які включають, зокрема, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, в редакції на час спірних правовідносин, визначено, що не включаються до складу валових витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996-ХІV (надалі Закон №996-ХІV) визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною другою зазначеної статті передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За приписами статті 1 Закону №996-ХІV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, платіжні доручення, тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Суд зазначає, що формальні недоліки в первинних документах повинні оцінюватися в сукупності з іншими обставинами справи. Перевагу необхідно надавати реальності здійснення господарської операції та її економічному змісту. Первинні документи повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо. При цьому, сама собою наявність, або відсутність окремих документів, а також помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, у зв`язку з його господарською діяльністю, мали місце.

Щодо доводів податкового органу про те, що договори поставки, перевезення вантажів та надання послуг транспортними засобами та механізмами укладено 1 квітня 2015 року, а рахунок підприємства відкрито в Публічному акціонерному товаристві «Авант-Банк» лише 22 квітня 2015 року, то суд зазначає таке.

Як пояснив представник позивача та як вбачається із акту перевірки, під час проведення перевірки позивача відповідачем питання дати відкриття рахунку взагалі не досліджувалось, а відтак вказане твердження не могло бути підставою винесення оскаржуваних рішень.

Також, розбіжності у даті укладання договорів між позивачем та ТОВ «Рентбудмаш» не є доказом нереальності господарських операцій.

Щодо відсутності у контрагентів позивача достатніх виробничих потужностей, трудових ресурсів, офісних та складських приміщень та інших основних засобів в підтвердження виконання цими суб`єктами договірних зобов`язань перед позивачем, то суд зазначає таке.

Так, Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, зокрема, але не виключно, в постановах від 30.09.2021 у справі №400/1986/19, від 28.12.2022 у справі №520/1284/19, від 31.10.2023 у справі 520/18341/21, від 14 лютого 2024 у справі № 640/5408/21 відносно того, що інформація, яка міститься в інформаційних базах даних контролюючих органів носить інформативний характер, не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не може бути самостійним та належним доказом в розумінні процесуального закону щодо наявності порушень податкового законодавства. При цьому Верховним Судом постійно наголошується про необхідність дослідження сукупності обставин справи та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій у конкретному спірному випадку. Такі обставини, зокрема як відсутність у контрагентів технічних, технологічних, трудових та інших ресурсів можуть свідчити на користь висновку про нереальність господарських операцій виключно за наявності підтвердження таких обставин належними, допустимими, достовірними, достатніми доказами та в сукупності з іншими встановленими обставинами, які також мають свідчити про безпідставність (неправомірність) формування даних податкового обліку.

Щодо твердження відповідача про наявність кримінального провадження відносно контрагентів по ланцюгу, суд зазначає, що вказане не є доказом вчинення позивачем податкового порушення.

Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2022 року у справі №160/3364/19 зазначила, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Самі по собі такі обставини, як-от: лише наявність вироку щодо контрагента платника податків; лише факт порушення кримінального провадження відносно контрагента та отримання під час таких свідчень особи щодо не прийняття участі у створенні і діяльності підприємства; лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання; лише незначні помилки в оформленні первинних документів чи відсутність деяких із них - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.

При цьому у постанові Великої Палати Верховного Суду також зроблено висновки про те, що під час вирішення спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, наявність у платника податків первинних документів в підтвердження задекларованих сум податкового кредиту, є підставною для врахування таких при формуванні та одержанні податкової вигоди у вигляді податкового кредиту, якщо контролюючий орган не встановив і не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні, суперечливі або ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків сформував дані податкового обліку, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх рішень, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Матеріалами справи встановлено факт сплати судового збору у розмірі 27 779,07 грн., який належить стягнути у повному обсязі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Промбудмеханізація» (01014, м. Київ, вул. Підвисоцького Професора, буд. 6, ) до Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Рентбудмаш» (01025, м.Київ, вул. Велика Житомирська, буд. 20, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 17 березня 2017 року № , № , № .

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промбудмеханізація» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м.Києві судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 27 779,07 грн. (двадцять сім тисяч сімсот сімдесят дев`ять грн. 07 коп.).

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 22.09.2025.

Суддя Ю.В. Калашник