Справа № 465/5301/25
Суддя: Мартьянова С. М.
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 465/5301/25
Провадження 2-а/465/196/25
РІШЕННЯ

Іменем України

18.09.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді - Мартьянової С.М.,

при секретарі судових засідань - Безпяткової Р.О.

за участі позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.06.2025 він прибув на автомобілі до території Львівського історичного музею з метою завантаження експонатів. В подальшому, як зазначає позивач, під час розвороту, з метою наблизитись до входу до музею, його транспортний засіб заглох і він не міг повторно його завести через технічну несправність, після чого він негайно виставив знак аварійної зупинки, увімкнув аварійну світлову сигналізацію та здійснив телефонний дзвінок на станцію технічного обслуговування з проханням про допомогу.

Зазначає, що інспектором УПП у Львівській області ДПП Галущаком А.М. неправомірно винесено відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №4916975 від 07.06.2025 за ч.3 ст.122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн. В гр.5 оскаржуваної постанови зазначено, що позивач здійснив стоянку автомобілем, внаслідок чого створив перешкоду іншим учасникам дорожнього руху, чим порушив п.15.10.д ПДР України.

Вважає, що оскаржувана постанова винесена протиправно та підлягає скасуванню, оскільки зупинка автомобіля була вимушеною внаслідок технічної несправності, про що він повідомив і водію автомобіля Opel Insignia, і працівникам поліції. Відтак, така вимушена запинка через технічну несправність не може розцінюватись як умисне створення перешкоди дорожньому руху. Зазначає, що у даному випадку він не здійснював жодних стоянок тривалістю понад 5 хв., а здійснив вимушену зупинку тривалістю орієнтовно 3 хв. При цьому, жодних вимірювань інтервалу часу стосовно підтвердження саме факту «стоянки» інспектором також не проводилось.

Вазує, що інспектором не встановлено основні важливі обставини справи та як наслідок інспектором безпідставно кваліфіковано його дії, як стоянка, хоча за тривалістю це була зупинка; твердження про створення перешкоди не відповідає фактичним обставинам, оскільки ширина дороги становила 4,9 м., ширина автомобіля Opel Insignia з дзеркалами становить 2,1 м., а його автомобіль виступав на дорозі орієнтовно на 40 см. Відтак, для проїзду автомобілю Opel Insignia не потрібно було ні маневрувати, ні зменшувати швидкість, ні зупинятись.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 25.06.2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

16.07.2025 року представник відповідача для спростування доводів позову і підтвердження вини позивача подав письмовий відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відзив мотивує тим, що позивач стверджує, що жодних стоянок тривалістю понад 5 хвилин він не здійснював, а здійснив вимушену зупинку тривалістю орієнтовно 3 хвилини через технічну несправність транспортного засобу, яким він керував. Однак, відповідач вважає, що такі твердження позивача є надуманими, адже з долученого до відзиву на позовну заяву відеофайлу чітко вбачається, що в час, коли працівники поліції підійшли до транспортного засобу позивача, між позивачем та особами, які рухалися вулицею Лисенка у місті Львові та біля будинку 23А не могли проїхати через перешкоду на дорозі, вже розпочався конфлікт, в ході якого позивач неодноразово наголосив на тому, що він так зупинився, бо йому потрібно розвантажити товар. Однак, після прибуття на місце події працівників поліції та повідомлення позивачу про порушення ним правил дорожнього руху, останній сказав, що машина зламалася і він нічого не може зробити.

Окрім цього, зазначає, що позивач, стверджуючи, що зупинка транспортного засобу була вимушеною через технічну несправність, жодних дій передбачених п.15.14 ПДР України не вживав. Виставлення знаку аварійної зупинки та увімкнення аварійної світлової сигналізації, позивачем було здійснено вже після тривалого спілкування з працівниками поліції та особами, які не змогли проїхати вищевказану ділянку дороги через перешкоду.

Аргументуючи відсутність перешкоди іншим учасникам руху на дорозі, позивач посилається на невідомо звідки взяті ширину дороги та ширину автомобіля Opel Insignia, та стверджує, що даний транспортний засіб міг вільно проїхати по своїй смузі руху, для проїзду не потрібно було ні маневрувати, ні зменшувати швидкість, ні зупинятися. Проте, таке в повній мірі спростовується відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, з перегляду якого чітко вбачається, що транспортні засоби, які рухалися вулицею Лисенка у місті Львові, дійсно біля будинку 23А не мали змоги проїхати, адже з однієї сторони на дорогу виступав транспортний засіб позивача, зокрема його передня частина, з другої сторони дороги облаштований тротуар.

Відтак, вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення складена у відповідності до вимог ст.283 КУпАП із відображенням усіх необхідних відомостей, а також форми та бланку, визначених Інструкцією №1395 від 07 листопада 2015 року, а твердження позивача, викладені в позовній заяві є необґрунтованими, не доведеними, а лише такими, що спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив такий задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак у відзиві на позовну заяву зазначив про розгляд справи без його участі, заперечив щодо задоволення позову, просив відмовити у його задоволенні.

Суд, розглянувши адміністративну справу, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності вважає, що вимога про скасування постанови ЕНА №4916975 від 07.06.2025 року не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою інспектора взводу 1 роти 4 батальйону 2 УПП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Галущака А.М. серії ЕНА №4916975 від 07.06.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680,00 гривень.

За змістом даної постанови, 07.06.2025 о 16:25 год. за адресою: м.Львів, вул.Лисенка, буд.23А водій ОСОБА_1 , здійснив стоянку автомобіля Daily 35S17, д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок чого створив перешкоду іншим учасникам дорожнього руху, чим порушив п.15.10.д ПДР України, за що передбачена відповідальність, передбачена ч.3 ст.122 КУпАП.

Предметом оскарження у даній справі є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, статтею 7 якого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Відповідно до статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, вчинених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно зі статтею 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: в тому числі передбачені частиною першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122 КУпАП.

За приписами частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до статті 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України).

Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

За вимогами п. 15.1 ПДР України зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Пунктом 15.10.д ПДР встановлено заборону стоянки транспортних засобів у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Як вже зазначалось, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 07.06.2025 о 16:25 год. за адресою: м.Львів, вул.Лисенка, буд.23А, позивач здійснив стоянку автомобіля Daily 35S17, д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок чого створив перешкоду іншим учасникам дорожнього руху, чим порушив п.15.10.д ПДР України, за що передбачена відповідальність, передбачена ч.3 ст.122 КУпАП

Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 3 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Пунктом 8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

В позовній заяві Позивач стверджує, що зупинив свій автомобіль вимушено через технічну несправність такого.

Так, згідно п.1.10 ПДР України терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення: вимушена зупинка припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання ПДР.

З дослідженого в судовому засіданні відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції, наданого представником відповідача, вбачається, що після приїзду екіпажу поліції на місце виклику (м.Львів, вул.Лисенка, буд.23А) водій транспортного засобу Daily 35S17, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 повідомив працівникові поліції, що «вони завантажували товар та на цей момент людей не було» (файл «clip-0», час на відео 01:04).

Також, з вищевказаного відеозапису вбачається, що 07.06.2025 о 16:25 год. водій ОСОБА_1 здійснив стоянку транспортного засобу Daily 35S17, д.н.з. НОМЕР_1 так, що зробив неможливим проїзд ряду автомобілів, які намагались здійснити проїзд вздовж вул.Лисенка у м.Львові.

Позивач в позовній заяві вказує, що причиною вимушеної зупинки ним, як водієм транспортного засобу стала технічна несправність автомобіля, що і змусило водія зупинити автомобіль, аби не створювати перешкод для руху іншим учасникам.

Пунктом 15.14 ПДР України передбачено, що в разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил, зокрема увімкнути аварійну світлову сигналізацію, а у разі, якщо транспортний засіб не обладнано аварійною світловою сигналізацією або вона несправна, встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар.

Однак, доказів на підтвердження виконання таких вимог ПДР України Позивачем до позовної заяви не надано.

Більш цього, з наданого представником відповідача відеозапису вбачається, що аварійна світлова сигналізація на транспортному засобі Daily 35S17, д.н.з. НОМЕР_1 , під час приїзду екіпажу поліції на вул.Лисенка, буд.23А у м.Львові, не увімкнена (файл «clip-0», час на відео 01:14). Вбачається, що лише після розмови з працівниками поліції, через близько 4 хв. позивач увімкнув аварійну світлову сигналізацію та встановив знак аварійної зупинки.

Відтак, суд критично оцінює покликання позивача на те, що зупинка транспортного засобу, яким він керував, була вимушеною внаслідок технічної несправності автомобіля.

Отже, судом встановлено, що працівником поліції позивача було правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 15.10.д ПДР України та накладено штраф в межах санкції ч.3 ст. 122 КУпАП.

Частина 1 статті 77 КАС України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються й вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Разом з тим, із аналізу положення статті 77 КАС України вбачається, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що Позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

У постанові Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 760/2846/17 викладено позицію про те, що хоч КАС України і покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень на відповідача, однак це не може розумітися таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог. Аналогічна правова позиція підтримана у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №520/2261/19.

Так, суд не може витребовувати докази у Позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 29.05.2018 у справі № 727/6565/17.

Відповідно до ч.2 ст.19Конституції України та ч.2 ст.2КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За умовами ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Оскільки підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення ЕНА №4916975 від 07.06.2025 року не встановлено, а тому адміністративний позов ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.241-246,271,272,286 КАС України, суд,

Керуючись ст.ст.241-246,271,272,286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , адреса: м. Київ, вул. Федора Ернста, буд.3.

Повний текст рішення складено 24.09.2025.

Суддя Мартьянова С.М.