Справа № 938/706/25
Суддя: Бучинський А. Б.
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№938/706/25
Провадження № 2-а/938/9/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2025 року селище Верховина, Верховинський район, Івано-Франківська область

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Бучинського А.Б.,

з участю секретаря судового засідання Ласкурійчук С.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Беньковського В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду із адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серія ІФ №0000005 від 16.05.2025 винесену провідним фахівцем Верховинського РВ ШУДСНС України в Івано-Франківській області Петриняком В.Д. відносно ОСОБА_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно оскаржуваної постанови його, ОСОБА_1 , як директора ТОВ «Шруба» притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.175-3 КУпАП на накладено штраф у розмірі 2550 грн. Зокрема, вказаною постановою, його визнано винним у порушенні встановлених законодавством вимог щодо утримання та експлуатації фонду захисних споруд цивільного захисту, а саме виявлення недоліків у протирадіаційному укритті №32248, зокрема просочування ґрунтових вод у приміщення і відсутність систем життєзабезпечення.

Вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки у ТОВ «Шруба» відсутні правові підстави на управління приміщенням укриття, а саме таке не перебуває на балансі чи у власності підприємства, що підтверджується наявними в нього документами такими як свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, технічним паспортом, статутом ТОВ «Шруба», згідно якого ТОВ «Шруба» є правонаступником ВАТ «Сільгосптехніка». На підтвердження його вини до протоколу не долучено жодних доказів, що підтверджували би належність об`єкта, а саме протирадіаційного укриття №32248, яке розташоване за адресою: селище Верховина, вул.І.Франка, 109 до майна ТОВ «Шруба» або його відповідальність за стан об`єкта. Таким чином, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Також, при винесенні оскаржуваної постанови порушено порядок її винесення, а саме постанова винесена без врахування всіх обставин справи та його заперечень. При її винесенні порушено його право на захист, шляхом розгляду справи у день складення протоколу про адміністративне правопорушення, не роз`яснення йому права скористатися правовою допомогою та не надання достатнього часу для реалізації такого права. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ІФ №0000005, що став підставою для винесення оскаржуваної постанови в справі, зазначено про вчинення ним адміністративного правопорушення за ч.3 ст.175 КУпАП, в той час як зазначена норма не містить частини третьої та не відповідає змісту протоколу. А тому просить адміністративний позов задовольнити.

Ухвалою судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області Джуса Р.В. від 04.06.2025 прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою від 10.09.2025, у зв`язку із відрядженням судді Джуса Р.В. до іншого суду та передачею справи на розгляд судді Бучинському А.Б. на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2025, адміністративну справу прийнято до провадження суддею Бучинським А.Б. та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні позивач, його представник підтримали позовні вимоги з підстав викладених у адміністративному позові. Представник позивача додатково зазначив, що протирадіаційне укриття №32248, яке знаходиться за адресою селище Верховина, вул.Франка, 109 не перебуває у власності ТОВ «Шруба» директором якого являється Дубінський А.Г., а також він не є його балансоутримувачем, оскільки відсутній акт передачі на баланс. Дане підвальне приміщення знаходиться на земельній ділянці Верховинської селищної ради і вхід до нього з двору. Також вказав, що в протоколі про адміністративне правопорушення та оскаржуваній постанові маються розбіжності в написанні статті, за якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності. Просить позов задовольнити.

Відповідач Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області в судове засідання явку свого представника не забезпечив, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Попередньо, 10.09.2025 від представника відповідача, Крилюка М.В. через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

Крім цього, 12.06.2025 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позовні вимоги заперечив та просить в його задоволенні відмовити. Зазначив, що факт здійснення правопорушення підтверджується актом обстеження об`єкту фонду захисних споруд цивільного захисту від 16.05.2025 №14/26-45, протоколом про адміністративне правопорушення ІФ №0000005 від 16.05.2025, постановою про накладення адміністративного стягнення серія ІФ №0000005 від 16.05.2025.

Відповідно до інформації, яка міститься в Книзі обліку захисних споруд Верховинської селищної ради ТзОВ «Шруба» є: балансоутримувачем (власником) протирадіаційного укриття (далі-ПРУ) №32248, яке знаходиться за адресою смт. Верховина, вул. Франка, 109 та органом управління ПРУ, як об`єктом нерухомого майна; стан готовності зазначено як «не готове». Відповідно до облікової картки захисної споруди цивільного захисту ПРУ № 32248 вказано, що дане ПРУ належить ТзОВ «Шруба». Облікова картка скріплена підписом позивача. Відповідно до паспорта захисної споруди цивільного захисту протирадіаційного укриття 32248 ТЗОВ «Шруба» є власником даного ПРУ (приватна) та Дубінського А.І., як керівника організації, яка експлуатує захисну споруду. Паспорт містить підпис позивача. Відповідно до акту обстеження об`єкта фонду захисних споруд цивільного захисту від 16.05.2025 форма власності вказана приватна, балансоутримувач - ТзОВ «Шруба» та міститься підпис позивача, цивільного захисту. Відповідно до акту обстеження об`єкта фонду захисних споруд цивільного захисту від 11.11.2020 вказано, що ПРУ №32248 належить ТзОВ «Шруба» та міститься підпис позивача, як керівника балансоутримувача захисної споруди цивільного захисту. Відповідно до інформації з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності об`єкт за адресою за адресою смт. Верховина, вул.Франка,109 належить ТзОВ «Шруба» на праві приватної власності. А тому, є безпідставним посилання позивача на те, що ТзОВ «Шруба», керівником якого є позивач, не є балансоутримувачем (власником) ПРУ № 32248 та свідчать тільки як його намагання уникнути відповідальності.

Відтак, із врахуванням наведеного, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення доведена повністю, а саме порушення встановлених законодавством вимог щодо утримання та експлуатації об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту, що призвело до неготовності їх використання за призначенням відповідно до законодавства.

Також звертає увагу на те, що 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 (із змінами) введено воєнний стан. Також, згідно пункту 5 даного Указу Державній службі України з надзвичайних ситуацій невідкладно разом з обласними, Київською міською державними адміністраціями, іншими державними органами, установами, підприємствами, організаціями всіх форм власності привести єдину державну систему цивільного захисту, її функціональні та територіальні підсистеми у готовність до виконання завдань за призначенням в особливий період. Таким чином, вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, а постанова про накладення адміністративного стягнення є законною.

Також заперечує у стягненні витрат на правову допомогу адвоката, оскільки такі не є співмірними із складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт та не відповідають вимогам об`єктивності та розумності.

З врахуванням наведеного суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд ухвалює судове рішення про наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 16 травня 2025 року о 15.05 год головним фахівцем Верховинського РВ ГУ ДСНС України у Івано-Франківській області майором служби ЦЗ Петриняком В.Д. було складено протокол серії ІФ №0000005 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.175 КУпАП. Протокол містить пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також ОСОБА_1 повідомлено про розгляд справи 16.05.2025 о 16.00год у приміщенні Верховинського РВ ГУ ДСНС в області. Копію протоколу вручено ОСОБА_1 16.05.2025, про що свідчить його підпис (а.с.12).

16 травня 2025 року головним фахівцем Верховинського РВ ГУ ДСНС України у Івано-Франківській області Петриняком В.Д. на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ІФ №0000005 від 16.07.2025, було винесено постанову серії ІФ №0000005 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.1753 КУпАП з накладенням штрафу 2550 гривень (а.с.11).

Згідно даної постанови, 16 травня 2025 року о 13год 10хв під час комплексного обстеження ТзОВ «Шруба» за адресою: Івано-Франківська область, Верховинський район, селище Верховина, вул. І.Франка, 109, громадянин ОСОБА_1 допустив порушення встановлених законодавством вимог щодо утримання та експлуатації об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту, що призвело до неготовності їх використання за призначенням відповідно до законодавства, визначених у Вимогах щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту, затверджених Наказом МВС України від 09.07.2018 №579 в утриманні протирадіаційного укриття №32248, яке розташоване за адресою Івано-Франківська область, Верховинський район, селище Верховина, вул. І.Франка, 109, виявлено недоліки в утриманні захисної споруди що погіршують стан її готовності, а саме: просочування ґрунтових вод в приміщення (підстава: додаток 13 «Основні недоліки в утриманні захисних споруд що погіршують стан їх готовності» Вимог та п.8 розділ ІІ Вимог); відсутність систем життєзабезпечення (водопостачання, опалення, каналізація) (підстава додаток 13 «Основні недоліки в утриманні захисних споруд що погіршують стан їх готовності» Вимог та п.7 розділ ІІ Вимог).

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

За приписами ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, тощо.

Відповідно до ст. 280 КУпАП (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог 283 КУпАП, яка регламентує зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення встановлює, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи. При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актів, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

В рішенні у справі «Абрамян проти Росії» Європейський Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».

В цьому ж рішенні Суд нагадав, що надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до норм КУпАП, справа розглядається в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Сутність пред`явленого обвинувачення повинна відповідати диспозиції статті закону, яким встановлено відповідальність за вчинення правопорушення.

При цьому суд, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і змінювати формулювання висунутого обвинувачення та відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Так, статтею 175-3 КУпАП передбачено настання адміністративної відповідальності за порушення встановлених законодавством вимог щодо утримання та експлуатації об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту та така складається з трьох частин.

Так, ч.1 ст.175-3 КУпАП встановлює відповідальність за незабезпечення безперешкодного доступу громадян до об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту у випадках та порядку, встановлених законодавством, за що передбачено накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч.2 даної статті передбачено відповідальність за порушення встановлених законодавством вимог щодо утримання та експлуатації об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту, що призвело до неготовності їх використання за призначенням відповідно до законодавства, санкція якої передбачає накладення штрафу від ста п`ятдесяти до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Діяння, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі правопорушення, тягнуть за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зазначена норма матеріального закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки військовозобов`язаного. Тому в постанові про адміністративне правопорушення є необхідним посилання на порушення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності вимог конкретної норми закону чи підзаконного акта.

Згідно пункту 7 розділу ІІ Вимог щодо утримання та експлуатації об`єктів фонду захисни споруд цивільного захисту, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ 09.07.20 №579 (далі-Вимоги) споруди фонду захисних споруд, їх комунікації, інженерні мережі, інженерне та спеціальне обладнання, системи життєзабезпечення (далі - обладнання споруд фонду захисних споруд) мають утримуватися в належному технічному стані. Утримання та експлуатація обладнання споруд фонду захисних споруд здійснюються згідно з вимогами і рекомендаціями, визначеними технічною документацією на них, а також відповідними нормами і правилами. Заміна окремих вузлів та агрегатів обладнання захисних споруд не має погіршувати технічних характеристик інженерних систем та систем життєзабезпечення.

Згідно пункту 8 розділу II Вимог споруди фонду захисних споруд мають захищатися від підтоплення і затоплення ґрунтовими, поверхневими, технологічними та стічними водами.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності з положеннями статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з оскаржуваної постанови №0000005 від 16.05.2025, суть вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення полягає в порушенні ним встановлених законодавством вимог щодо утримання та експлуатації об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту, а саме протирадіаційного укриття №32248, яке розташоване за адресою Івано-Франківська область, Верховинський район, селище Верховина, вул. І.Франка, 109, що призвело до неготовності його використання за призначенням відповідно до законодавства та порушенні таким чином п.7,8 розділу ІІ Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту, затверджених Наказом МВС України від 09.07.2018 №579, за що на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2550 грн, що на думку суду відповідає диспозиції та санкції ч.2 ст.175-3 КУпАП.

Однак, в даній постанові не зазначено правову кваліфікацію вчиненого адміністративного правопорушення, а саме не зазначено частину статті 175-3 КУпАП, якою передбачено настання адміністративної відповідальності за порушення встановлених законодавством вимог щодо утримання та експлуатації об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту та така містить виправлення в зазначенні статті, що є недопустимим.

Крім того, в оскаржуваній постанові зазначено про те, що така винесена уповноваженою посадовою особою, а саме головним фахівцем Верховинського РВ ГУ ДСНС України у Івано-Франківській області Петриняком В.Д. на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ІФ №0000005 від 16.07.2025. В той же час, з наявного в матеріалах справи протоколу серія ІФ 0000005 вбачається, що такий складено головним фахівцем Верховинського РВ ГУ ДСНС України у Івано-Франківській області майором служби ЦЗ ОСОБА_2 16.05.2025 за ч.3 ст.175 КУпАП, яка встановлює адміністративну відповідальність за порушення встановлених законодавством вимог пожежної та техногенної безпеки та не містить частин.

Враховуючи наведене, є неможливим встановлення судом на підставі якого протоколу про адміністративне правопорушення та за вчинення якого адміністративного правопорушення, посадовою особою Верховинського РВ ГУ ДСНС України у Івано-Франківській області, 16.05.2025 здійснювався розгляд адміністративної справи відносно ОСОБА_1 .

Зазначені вище обставини свідчать про не встановлення уповноваженою особою, а саме головним фахівцем Верховинського РВ ГУ ДСНС України у Івано-Франківській області Петриняком В.Д., під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, обставин вчиненого адміністративного правопорушення та його правову кваліфікацію у точній відповідності із законом, а саме відповідність певній частині ст.175-3 КУпАП, що обумовлює протиправність прийнятої ним постанови про накладення адміністративного стягнення №0000005 відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.175-3 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 2550грн, що є підставою для її скасування.

А тому в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Разом з тим, аналізуючи інші мотиви позивача щодо протиправності оскаржуваної постанови, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 32 Кодексу цивільного захисту України до захисних споруд цивільного захисту належать протирадіаційне укриття - негерметична споруда для захисту людей, в якій створюються умови, що виключають вплив на них іонізуючого опромінення у разі радіоактивного забруднення місцевості та дії звичайних засобів ураження.

Згідно з абз.1 п. 9, абз. 2 п. 3 Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 №138, утримання фонду захисних споруд у готовність до використання за призначенням здійснюється їх балансоутримувачами. Балансоутримувач захисної споруди - власник захисної споруди або юридична особа, яка утримує її на балансі.

Відповідно до п.11 Порядку №138 балансоутримувач забезпечує утримання захисних споруд та інших споруд, що повинні використовуватися для укриття населення, а також підтримання їх у стані, необхідному для приведення у готовність до використання за призначенням відповідно до вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд.

Згідно п.15 Порядку №138 обліку підлягають сховища, протирадіаційні укриття, споруди подвійного призначення, найпростіші укриття та первинні (мобільні) укриття, розташовані на території України, незалежно від форми власності.

Згідно п. 28. Порядку №138 у разі відсутності потреби та/або неможливості подальшого утримання та експлуатації захисних споруд / споруд подвійного призначення у випадках, передбачених вимогами щодо визначення критеріїв неможливості подальшого утримання та експлуатації захисних споруд, оформлення документів, що підтверджують таку неможливість, визначених МВС, підготовка пропозицій щодо подальшого використання таких споруд належить до повноважень балансоутримувачів.

Пропозиції щодо подальшого використання захисних споруд / споруд подвійного призначення можуть передбачати, зокрема, виключення з фонду захисних споруд.

Згідно п.29 Порядку №138, балансоутримувач здійснює підготовку документів, пов`язаних із виключенням захисних споруд / споруд подвійного призначення із фонду таких споруд (далі - документи), перелік, форми та порядок підготовки яких установлено вимогами щодо визначення критеріїв неможливості подальшого утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту, оформлення документів, що підтверджують таку неможливість.

З метою встановлення потреби в захисних спорудах та погодження з ДСНС виключення захисних споруд / споруд подвійного призначення із фонду таких споруд балансоутримувачі звертаються до органів місцевого самоврядування, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, районних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій за місцезнаходженням таких споруд, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, інших органів державної влади, до сфери управління яких належать такі споруди, з поданням пропозицій та документів. Зазначені пропозиції та матеріали надсилаються до зазначених органів у паперовій або електронній формах за умови їх оформлення в установленому законодавством порядку (п.30 Порядку №138).

За зверненням балансоутримувачів органи місцевого самоврядування за місцезнаходженням захисних споруд / споруд подвійного призначення у визначені законодавством строки розглядають пропозиції щодо виключення з фонду захисних споруд захисних споруд / споруд подвійного призначення та визначають потреби фонду захисних споруд. Результати визначення потреби фонду захисних споруд оформлюються довідкою щодо потреби в захисній споруді / споруді подвійного призначення, складеною за формою, встановленою вимогами щодо визначення критеріїв неможливості подальшого утримання та експлуатації захисних споруд, оформлення документів, що підтверджують таку неможливість. Після отримання довідки балансоутримувач надсилає відповідні документи на погодження до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій за місцезнаходженням захисних споруд / споруд подвійного призначення або до міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, іншого органу державної влади, до сфери управління яких відносяться такі споруди (п.31, 32 Порядку №138).

Згідно п.34, 35 Порядку №138 після отримання відповідних погоджень надсилання матеріалів для погодження із ДСНС здійснює балансоутримувач. Про результати розгляду ДСНС інформує балансоутримувача, від якого надійшли матеріали, не пізніше ніж через 30 робочих днів з дати надходження такого звернення. У випадку отримання від ДСНС погодження щодо виключення захисної споруди / споруди подвійного призначення з фонду захисних споруд балансоутримувач повідомляє органу місцевого самоврядування за місцезнаходженням споруди для прийняття ним відповідного рішення щодо виключення такої споруди із фонду захисних споруд та інформування Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій або повідомляє міністерству, іншому центральному органу виконавчої влади, іншому органу державної влади, до сфери управління якого відноситься така споруда.

Відповідно до ч. 8 ст. 32 КЦЗ України утримання об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням та експлуатація таких об`єктів здійснюються їх власниками, користувачами, юридичними особами, на балансі яких вони перебувають (у тому числі утримання та експлуатація споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації), за рахунок власних коштів та інших не заборонених законодавством джерел.

Так, частиною 18 ст. 32 КЦЗ України передбачено, що відповідальність за порушення вимог щодо утримання у готовності до використання за призначенням та експлуатації об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту в мирний час та в особливий період несуть власники, користувачі об`єктів та юридичні особи, на балансі яких вони перебувають, відповідно до закону.

Як вбачається з інформації з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.13) адмінбудинок, об`єкт житлової нерухомості, що знаходиться за адресою: селище Верховина, вул.Франка,109/7 належить ТзОВ «Шруба» на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.03.2024.

З протоколу №1 Установчих зборів засновників ТОВ «ШРУБА» від 01.06.2017 (а.с.27) витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.28) вбачається, що директором ТОВ «ШРУБА» є ОСОБА_1 .

З копії Книги обліку захисних споруд Верховинської селищної ради (а.с.48-56) вбачається, що ТзОВ «Шруба» є: балансоутримувачем (власником) протирадіаційного укриття (далі-ПРУ) №32248, яке знаходиться за адресою смт. Верховина, вул. Франка, 109 та органом управління ПРУ, як об`єктом нерухомого майна, стан готовності зазначено як «не готове».

Також, відповідно до облікової картки захисної споруди цивільного захисту ПРУ № 32248 (а.с.57) протирадіаційне укриття (ПРУ) належить ТзОВ «Шруба» та таке вбудовано в 3-х поверхову будівлю. Дана облікова картка містить підпис Дубінського А.Г. та печатку ТОВ «Шруба».

Відповідно до паспорта захисної споруди цивільного захисту протирадіаційного укриття №32248 (а.с.58-59), ТОВ «Шруба» є власником даного ПРУ (приватна). Паспорт містить підпис Дубінського А.І., як керівника організації, яка експлуатує захисну споруду.

В судовому засіданні позивач визнав, що особисто підписував зазначені документи.

Також, з акту оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту від 11.11.2020 та акту обстеження об`єкта фонду захисних споруд цивільного захисту від 16.05.2025 №14/26-45 (а.с.73-83, 60-68)вбачається, що балансоутримувач об`єкта фонду, а саме протирадіаційного укриття №32248 за адресою: селище Верховина, вул. І.Франка, 109, Верховинського району Івано-Франківської області, є ТзОВ «Шруба», форма власності вказана приватна. Дані акти містять підписи керівника балансоутримувача захисної споруди цивільного захисту Дубінського А.Г. та печатку ТОВ «Шруба».

Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджено, що балансоутримувачем, а саме захисної споруди цивільного захисту протирадіаційного укриття №32248, що знаходиться за адресою: селище Верховина, вул.І.Франка, 109, Верховинського району Івано-Франківської області є ТОВ «Шруба», директором якого є Дубінський А.Г.

При цьому, доводи представника позивача про недоведеність факту перебування приміщення на балансі ТОВ «Шруба» у зв`язку із відсутністю акта прийому-передачі суд до уваги не приймає, оскільки згідно досліджених документів таке перебувало на балансі ТОВ «Шруба», що визнавалося самим позивачем шляхом заповнення та підписання відповідних документів.

Більш того, як встановлено в судовому засіданні вказане протирадіаційне укриття знаходиться в підвальному приміщенні будівлі, яка повністю належить ТОВ «Шруба».

А тому, доводи сторони позивача, що ОСОБА_1 не є суб`єктом відповідальності за ч.3 ст.175-3 КУпАП за порушення встановлених законодавством вимог щодо утримання та експлуатації об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту суд оцінює критично та відхиляє їх за їх безпідставністю.

Водночас, слід зазначити, що саме на позивачу, як представнику балансоутримувача лежить відповідальність за утримання цього приміщення в належному стані, придатному до експлуатації, що у відповідності до положень ч.8 ст.32 КЦЗ України здійснюється за рахунок власних коштів та інших не заборонених законодавством джерел. Тобто, у випадку відсутності власних коштів позивач не позбавлений можливості вживати заходів щодо залучення коштів на утримання приміщення із інших джерел, незаборонених законом. Однак доказів того, що позивачем вчинялися такі дії, суду не представлено.

Також, у випадку неможливості подальшого утримання та експлуатації такої захисної споруди, саме на балансоутримувачу лежить обов`язок звертатися до органів місцевого самоврядування, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, районних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій за місцезнаходженням таких споруд, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, інших органів державної влади, до сфери управління яких належать такі споруди, з поданням пропозицій щодо подальшого використання такої захисної споруди, зокрема, виключення з фонду захисних споруд у порядку передбаченому пунктами 28-36 Порядку №138.

Про передачу захисного приміщення на баланс місцевим органам влади, Дубінський А.Г. зазначав у акті обстеження об`єкту фонду захисних споруд цивільного захисту від 16.05.2025 №14/26-45 в графі «пропозиції балансоутримувача щодо подальшого використання захисної споруди цивільного захисту або споруди подвійного призначення».

Також, попередньо, 13.11.2019, директор ТОВ «Шруба» Дібінський А.Г. надсилав начальнику Верховинського РВ Управління ДСНС в області М.Полозу інформацію у відповідь на лист за №386103-3 від 10.10.2019 про те, що захисна споруда за адресою Франка, 109 не придатна до використання у зв`язку із тим, що там велика сирість через попадання ґрунтових вод. Для приведення споруди в належний стан необхідні великі кошти та проведення певних будівельних робіт, однак підприємство не має таких, а також не має можливості виконати будівельні роботи (а.с.69).

Однак, дані листи та пропозиції балансоутримувача ТОВ «Шруба» не є належним зверненням до органів місцевого самоврядування чи інших органів державної влади, до сфери управління яких належать такі споруди, з поданням пропозицій щодо подальшого використання такої захисної споруди, зокрема, виключення з фонду захисних споруд у порядку передбаченому пунктами 28-36 Порядку №138.

Таким чином, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого в даному випадку покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення, надано суду належні та допустимі докази на підтвердження передбачених ст.9 КУпАП обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.175-3 КУпАП, однак враховуючи, що при винесенні оскаржуваної постанови уповноваженою особою, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, не встановлено правову кваліфікацію діяння у точній відповідності із законом, а саме його відповідність певній частині ст.175-3 КУпАП, а тому суд вважає що позов слід задовольнити частково та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серія ІФ №0000005 від 16.05.2025 винесену провідним фахівцем Верховинського РВ ШУДСНС України в Івано-Франківській області Петриняком В.Д. відносно ОСОБА_1 , а провадження у справі закрити.

При цьому, суд відмовляє у визнанні оскаржуваної постанови протиправною, оскільки згідно з ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності не передбачено визнання постанови не правомірною. За результатами розгляду справи місцевий загальний суд, як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Крім цього, не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що при розгляді постанови було порушено його право на захист та не роз`яснено його права.

Дійсно, зі змісту протоколу серії ІФ №0000005 від 16.05.2025 вбачається, що в графі «Права та обов`язки, передбачені статтями 59,63 Конституції України та статтею 268 КУпАП мені роз`яснено» підпис позивача відсутній.

Проте, нижче ОСОБА_1 особисто розписався у протоколі. Також надавав свої письмові пояснення, записуючи їх у протоколі власноручно.

В судовому засіданні позивач визнав, що знайомився із змістом протоколу та мав можливість вільно висловити свою позицію.

А тому, його доводи про те, що йому не було роз`яснено права та обов`язки при складенні протоколу суд вважає недоведеними, оскільки знайомлячись із протоколом та надаючи у ньому письмові пояснення, позивач не мав жодних перешкод для письмового зауваження про не роз`яснення йому прав та обов`язків.

Також позивач не надав жодних доказів про те, що він клопотав перед уповноваженою особою про надання йому часу для забезпечення правової допомоги, і що таке клопотання було відхилено.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Положеннями ст.132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким чином на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області.

Щодо стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами 1-3 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною четвертою статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 134 КАС України).

Частиною 7 статті 134 КАС України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року (справа №810/3806/18, справа №810/2816/18, справа №810/3806/18), від 22 листопада 2019 року (справа №810/1502/18).

Так, на підтвердження понесених витрат, позивачем надано договір про надання правничої допомоги від 19.05.2025, ордер серія АТ №1102119 від 26.05.2025, розрахунку затрат робочого часу адвоката про надання правничої допомоги від 26.05.2025, квитанцію від 26.05.2025.

Як вбачається з розрахунку затрат робочого часу адвоката про надання правничої допомоги Дубінському А.Г. від 26.05.2025 за надання правничої допомоги, адвокатом В.Беньковським отримано 12000,00 грн, що також підтверджується квитанцією від 26.05.2025 (а.с.33,34).

Відтак, при вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд враховує те, що дана справа є справою незначної складності, предмет доказування в цій справі не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, судом відхилено більшість доводів сторони позивача, обсяг та складність оформлених процесуальних документів не є значними. А тому, беручи до уваги зміст виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та їх вартість, а також клопотання сторони відповідача щодо неспівмірності заявлених вимог із понесеними витратами, суд вважає, що на користь позивача слід компенсувати понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 500,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 73 - 77, 139, 242-246, 286, 293, 295 КАС України, суд ,

у х в а л и в:

позов задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серія ІФ №0000005 від 16.05.2025 винесену провідним фахівцем Верховинського РВ ШУДСНС України в Івано-Франківській області Петриняком В.Д. відносно ОСОБА_1 , а провадження в справі закрити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 1 211 гривень 20 копійок, понесених витрат по сплаті судового збору, а також 500 гривень 00 копійок, понесених витрат на професійну правничу допомогу, а всього судових витрат в розмірі 1711 гривень 20 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за їх безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

відповідач: Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області, юридична адреса: м. Івано-Франківськ, вул. Франка, 6; .

Повний текст рішення суду складено 25 вересня 2025 року.

Суддя Андрій БУЧИНСЬКИЙ