Справа № 200/7245/24
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

24 вересня 2025 року Справа №200/7245/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 , подану в порядку ст. 383 КАС України, у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

06 серпня 2025 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 , подана в порядку ст. 383 КАС України, у справі за його позовом до Військової частини НОМЕР_1 , про:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача в частині невиконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2024 року у справі №200/7245/24;

- ухвалення судового рішення в порядку статті 249 КАС України і направлення його відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону;

- постановлення окремої ухвали про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності відповідача;

- встановлення відповідного строку для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

В обґрунтування заяви представник позивача зазначив, що станом на день її подання відсутні будь-які відомості щодо виконання зазначеного судового рішення. На численні адвокатські запити щодо стану виконання судового рішення відповідь не надається. Таким чином, наразі вбачається протиправна й незаконна бездіяльність відповідача щодо виконання вказаного судового рішення, що має наслідком порушення прав позивача, що підтверджені таким судовим рішенням.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07.08.2025 року прийнято до провадження заяву представника ОСОБА_1 , подану в порядку ст. 383 КАС України, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 протягом п`яти днів з моменту отримання копії цієї ухвали, надати до суду, в тому числі електронною поштою: пояснення та докази в їх обґрунтування, що свідчать про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.11.2024 року у справі №200/7245/24.

22 вересня 2025 року до суду надійшли пояснення Військової частини НОМЕР_2 , в яких представник зазначив, що військова частина НОМЕР_2 є правонаступником військової частини НОМЕР_1 із 31.07.2025. До ухвалення судом рішення, а саме 08.11.2024 сержант ОСОБА_2 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 . За даним фактом було відкрите кримінальне провадження № 0006416 за частиною 5 статтею 407 Кримінального кодексу України від 11.02.2025. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 31.07.2025 військова частина НОМЕР_2 сержанта ОСОБА_3 , який самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 було зараховано до списків військової частини НОМЕР_2 . Військова частина НОМЕР_1 і військова частина НОМЕР_2 не змогли виконати рішення Донецького окружного адміністративного суду по даній справі, так як чинним законодавством не передбачено звільнення із військової служби військовослужбовців, які самовільно залишили військову частину та відсутні у військовій частині на день звільнення (як у цивільних трудових правовідносинах під час прогулу, відпустки, знаходження на лікарняному), т. я. за ними рахується військове майно (зброя, боєприпаси, протигази, рюкзаки, каремати та інш.).

Розглянувши вказану заяву, суд встановив наступне.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22.11.2024 у справі № 200/7245/24, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 10.02.2025 року, визнано протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 у задоволенні рапорту ОСОБА_1 від 20.08.2024 року про звільнення його з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) з військової служби згідно його рапорту від 20.08.2024 року за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з перебуванням на його утриманні трьох дітей віком до 18 років.

Виконавчі листи у даній справи не видавались.

З матеріалів справи судом встановлено, що 08.11.2024 позивач - сержант ОСОБА_1 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 . За даним фактом було відкрите кримінальне провадження № 0006416 за частиною 5 статтею 407 Кримінального кодексу України від 11.02.2025.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 31.07.2025 військова частина НОМЕР_2 сержанта ОСОБА_1 , який самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 було зараховано до списків військової частини НОМЕР_2 .

Розглянувши заяву представник позивача, подану в порядку ст. 383 КАС України, суд виходить з наступного.

Пунктом 5 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) закріплено принцип обов`язковості судових рішень.

За приписами ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно зі статтею 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

На підставі положень статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частиною шостою ст. 383 КАС України за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Як встановлено ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Таким чином, у контексті спірних правовідносин постановлення окремої ухвали є наслідком неналежного виконання суб`єктом владних повноважень обов`язку щодо виконання судового рішення.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст. 24 Закону України « Про військовий обов`язок та військову службу» ( в редакції чинній на момент написання позивачем рапорту про звільнення з військової служби та самовільне залишення військової частини) військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини, поданих відповідно до частини п`ятої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, та/або заяви, повідомлення начальника відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про вчинене кримінальне правопорушення. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

11.02.2025 року внесено до ЄРДР відомості про вчинення позивачем кримінального правопорушення.

Закон України «Про військовий обов`язок та військову службу» пов`язує час призупинення військової служби з дати внесення в ЄРДР відомостей. Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил.

Таким чином, цією статтею передбачено, що військовослужбовці, військова служба яких призупинена, на підставі внесення даних в ЄРДР про скоєння кримінального правопорушення, військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та їх неможливо звільнити з військової служби на підставі Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» №2232.

Отже, факт самовільного залишення позивачем військової частини унеможливлює розгляд його рапорту від 20.08.2024 року, оскільки його військова служба є призупиненою та на нього не поширюються норми Закону №2232-ХІІ, що передбачено ч.2 ст.24 Закону №2232-ХІІ.

В той же час, позивачем не зазначено та не надано доказів, зокрема, що ним використані всі можливості для примусового виконання рішення суду та що за відсутності такого заходу як постановлення окремої ухвали рішення суду залишитися невиконаним.

Відповідно до ч. 6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_1 , подану в порядку ст. 383 КАС України.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 248, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Заяву представника ОСОБА_1 , подану в порядку ст. 383 КАС України залишити без задоволення.

2. Повний текст ухвали складено 24 вересня 2025 року.

3. Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені статтями 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Чучко В.М.