Справа № 300/1474/24
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/1474/24 пров. № А/857/34632/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Матковської З.М.

суддів- Гінди О.М., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року у справі №300/1474/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії (головуючий суддя першої інстанції Остап`юк С.В., час ухвалення - у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Івано-Франківськ, дата складання повного тексту рішення 04 грудня 2024 року),-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( далі позивач ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області ( далі відповідач ) про визнання протиправним рішення про відмову в призначенні пенсії за № 86 від 06.12.2023 та зобов`язання зарахувати до стажу період роботи з 04.07.1994 до 28.09.2001 та виплачувати пенсію.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 08.05.2023 йому призначено пенсію за віком, яку він отримував протягом семи місяців. Проте, рішенням відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області № 86 від 06.12.2023 в призначенні позивачу пенсії за віком відмовлено, оскільки при первинному призначенні пенсії безпідставно зараховано до страхового стажу період роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , з 04.07.1994 до 28.09.2001 в малому підприємстві «Рута». Крім того, листом Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області від 11.12.2023 № 0900-0401-8/63159 позивача повідомлено про те, що внаслідок безпідставного зарахування до страхового стажу періоду роботи з 04.07.1994 до 28.09.2001, йому неправомірно призначено пенсію з 08.05.2023, внаслідок чого виникла переплата пенсії в сумі 20 883, 48 гривень, яку запропоновано повернути на рахунок Пенсійного фонду України. Позивач не погоджується із даною відмовою у призначенні пенсії та вважає її протиправною.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року у справі №300/1474/24 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії №86 від 06.12.2023.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в Малому підприємстві «Рута» з 04.07.1994 до 28.09.2001 та виплачувати пенсію за віком з урахуванням цього періоду роботи, починаючи з дня припинення виплати раніше призначеної пенсії.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1 211 гривень 20 копійок.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також неповно з`ясовано обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що за результатами повторного розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу ОСОБА_1 не враховано період роботи, згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 , з 04.07.1994 по 28.09.2001 в МП "Рута", оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про сплату організацією страхових внесків, починаючи з 01.07.2000.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 з 08.05.2023 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» на підставі його заяви від 06.06.2023.

У подальшому, 06.06.2023 за результатами повторного розгляду документів та заяви ОСОБА_1 від 06.06.2023, відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийнято рішення № 86, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії. Рішення мотивоване відсутністю необхідного страхового стажу та вказано, зокрема, що за результатами повторного розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не враховано період роботи, згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 , з 04.07.1994 до 28.09.2001 в МП «Рута», оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про сплату організацією страхових внесків, починаючи з 01.07.2000. Також, згідно довідок Головного Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області: за період з 01.01.1994 до 31.12.1999 відсутні дані про сплату загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; за період з 01.01.2000 до 31 12.2001 документи про нарахування та сплату внесків/збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування не збереглися; за ОСОБА_1 , як за найманого працівника, МП «Рута» звітувалося тільки за період з 01.01.2003 по 31.03.2003 (за даний період 01.01.2003-31.03.2003 записи в трудовій книжці відсутні). Відповідно до архівної довідки від 11.05.2021 № Ф-165 в архівному фонді управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі в справі Звіти Ф4-ПФ/малі підприємства/» за 1994-1998 роки відсутні документи по сплаті пенсійних внесків.

Також Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом за № 0900-0401-8/63159від 11.12.2023 повідомило позивача про те, що при первинному призначенні пенсії безпідставно зараховано до страхового стажу період роботи з 04.07.1994 по 28.09.2001 в МП «Рута» згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки відсутня інформація про сплату про сплату організацією страхових внесків. Відповідно, позивачу неправомірно призначено пенсію з 08.05.2023, внаслідок чого виникла переплата пенсії в сумі 20 883,48 гривень. Зазначено, що згідно з чинним законодавством надміру виплачені суми пенсії підлягають поверненню до бюджету Пенсійного фонду України, а тому позивачу надано банківські реквізити для добровільного відшкодування надміру виплачених сум пенсії.

Позивач, вважаючи такі дії відповідача та рішення про відмову у призначенні пенсії протиправною, звернувся до суду з даним адміністративними позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що особа не повинна відповідати за неналежне виконання страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, несплата підприємством страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до стажу позивача спірних періодів роботи.

Відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивача період його роботи з 04.07.1994 до 28.09.2001 в МП «Рута» та, відповідно, протиправно відмовив у призначенні пенсії згідно спірного рішення № 86 від 06.12.2023.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Умови призначення пенсії за віком врегульовані статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Згідно із частиною 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудова книжка ведеться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів, тобто перебувають у трудових відносинах. На позаштатних працівників трудова книжка ведеться за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Також відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. У разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Як встановлено судом першої інстанції, що у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 містяться відповідні записи (7-8) про його роботу, зокрема з 04.07.1994 по 28.09.2001 в малому підприємстві «Рута». Так, на підставі наказу №3-к від 04.07.1994 позивач прийнятий директором у МП «Рута» (запис 7) та на підставі наказу №2-к від 28.09.2001 позивач звільнений за власним бажанням.

Згадані записи виконані ручкою, скріплені підписом відповідальної особи та печаткою підприємства, тобто у відповідності до Інструкції №58.

Отже, вірно зазначено судом першої інстанції, що позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться відповідні записи про спірні періоди роботи із відомостями, які відповідають вимогам законодавства.

Доказів, які б свідчили про недостовірність таких записів, відповідачем суду не надано, а тому останні безпідставно не взяті до уваги відповідачем для призначення пенсії за віком.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV, страхові внески це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно статті 20 Закону України №1058-IV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до вказаного Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені зазначеним Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що особа не повинна відповідати за неналежне виконання страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, несплата підприємством страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до стажу позивача спірних періодів роботи.

Отже, відповідачем безпідставно не зараховано до страхового стажу позивача період його роботи з 04.07.1994 до 28.09.2001 в МП «Рута» та, відповідно, протиправно відмовив у призначенні пенсії згідно спірного рішення № 86 від 06.12.2023.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року у справі №300/1474/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін