Справа № 440/13374/24
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/13374/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/13374/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

05.11.2024 ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (надалі - ГУПФ), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 22.08.2024 №72 про відмову у призначенні пенсії за віком, зобов`язавши ГУПФ повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.08.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до страхового стажу періоди перебування (роботи) в місцях позбавлення волі за довідками від 25.07.2024 №15/10-342-24, №15/10-343-24, виданими Державною установою "Полтавська виправна колонія (№64)" з вересня 1999 року по березень 2008 року.

В якості підстави для звернення до суду заявник вказує на протиправну, як на його думку, поведінку відповідача, який не зарахував до страхового стажу позивача періоди перебування в місцях позбавлення волі з мотивів відсутності інформації про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Позивач вважає, що обов`язок зі сплати страхових внесків за застрахованих осіб, які перебувають у трудових відносинах з роботодавцями та обов`язок своєчасної реєстрації роботодавців у пенсійних органах у статусі платника страхових внесків, покладений на роботодавців. Тому відсутність інформації про сплату внесків у персональних відомостях про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не може слугувати підставою для відмови у зарахуванні періодів трудової діяльності позивача в місцях позбавлення волі до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 13.11.2024 звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за його звернення до суду з цим позовом. Позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

У відзиві на позов представник ГУПФ висловив свої заперечення проти задоволення позовних вимог. Пояснює, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, до страхового стажу не зараховано періоди перебування в місцях позбавлення волі за довідками від 25.07.2024 №15/10-342-24, 15/10-343-24, виданими Державною установою "Полтавська виправна колонія (№64) з вересня 1999 по березень 2008, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (а.с. 22-26).

Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15.08.2024, у віці 64 роки 7 місяців звернувся через Відділ обслуговування громадян №5 (сервісний центр) із заявою про призначення пенсії за віком, додавши до заяви, серед іншого, довідки Державної установи "Полтавська виправна колонія (№64) від 25.07.2024 №15/10-342-24 та №15/10-343-24 (а.с. 44-45).

За змістом цих довідок гр. ОСОБА_1 за період відбування покарання у Державній установі "Полтавська виправна колонія (№64)" був працевлаштований з вересня 1999 року по березень 2008 року. Заробітна плата у період з травня по листопад 2007 року ОСОБА_1 не нараховувалася, відрахування до Пенсійного фонду України не утримувалися і не сплачувалися.

Розгляд заяви ОСОБА_1 від 15.08.2024 за принципом екстериторіальності здійснювався ГУПФ у Київській області, рішенням якого від 22.08.2024 за №72 було відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки заявник не набув необхідного страхового стажу (а.с. 7). Цим же рішенням констатовано вік заявника 64 роки 7 місяців, страховий стаж - 12 років 01 місяць 28 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди перебування в місцях позбавлення волі за довідками від 25.07.2024 №15/10-342-24, 15/10-343-24, виданими Державною установою "Полтавська виправна колонія (№64)" з вересня 1999 по березень 2008 року, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Позивач, вважаючи рішення відповідача таким, що порушує його конституційне право на отримання пенсії за віком, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058-IV).

Частиною першою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 21 Закону №1058-IV, персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Відповідно до статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з пунктом "а" частини 3 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Статтею 50 Виправно-трудового кодексу України, прийнятого Верховною Радою УРСР 23.12.1970, який діяв на час відбування кримінального покарання позивачем та втратив чинність з 01.01.2004, було передбачено, що час роботи засуджених у період відбування ними покарання у вигляді позбавлення волі до трудового стажу не зараховується, крім випадків, спеціально передбачених у законі.

Відповідно до ст. 51 вищезгаданого Виправно-трудового кодексу України, особи, які втратили працездатність під час відбування покарання, після звільнення їх від покарання мають право на пенсію і на компенсування шкоди у випадках і в порядку, встановлених законодавством України.

Доказів того, що під час відбування покарання сталася втрата працездатності, позивач ні до пенсійного органу, ні до суду не надав.

Відповідно до частин 1, 3 статті 122 Кримінально-виконавчого кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2004, засуджені мають право на загальних підставах на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених законом. Час роботи засуджених у період відбування ними покарання у виді позбавлення волі зараховується у стаж роботи для призначення трудової пенсії після звільнення за умови сплати ними страхових внесків до Пенсійного фонду України в порядку і розмірах, передбачених законодавством.

Тож лише починаючи з 01.01.2004 законодавцем передбачено можливість зарахування до страхового стажу особи, який враховується при призначенні їй пенсії, періоду відбування покарання у відповідному закладі обмеження чи позбавлення волі за наявності сукупності двох умов: 1) підтвердження трудового стажу особи відповідною довідкою; 2) сплата особою страхових внесків протягом такого періоду.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2018 року у справі № 211/3009/17 та від 11 грудня 2018 року у справі № 326/1422/16-а (2-а/326/40/2016).

За період роботи позивача під час відбування покарання, страхові внески не сплачувались, що підтверджується довідками Державної установи "Полтавська виправна колонія (№64) від 25.07.2024 №15/10-342-24 та №15/10-343-24.

Наведене свідчить про відсутність підстав для зарахування спірного періоду до страхового стажу позивача.

Саме через відсутність відрахування страхових внесків за період відбування позивачем покарання у виправній колонії орган пенсійного фонду відмовив позивачу у зарахуванні цього періоду до страхового стажу позивача.

З огляду на те, що докази сплати страхових внесків відсутні, суд дійшов висновку про правомірність оскаржуваного у цій справі рішення органу пенсійного фонду.

За таких обставин позов задоволенню не підлягає.

Позивач судових витрат не поніс, до того ж за відсутності підстав для задоволення позову відсутні й підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 у справі №440/13374/24 - залишити без задоволення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (; вул. Саєнка Андрія, 10, м. Фастів, Київська область, 08500).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання.

Суддя Є.Б. Супрун