Справа № 466/6925/25
Суддя: Глинська Д. Б.
Дата ухвалення: 2025-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/6925/25
Провадження № 2-а/466/173/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«17» вересня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Глинської Д.Б.

з участю секретаря с/з Садовської А.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Кавецький Олег Ярославович, до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

21 липня 2025 року ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Кавецький Олег Ярославович, звернувся до суду через систему «Електронний суд» з позовною заявою до Головного управління національної поліції у Львівській області, в якій позивач просить суд постановити рішення, яким: скасувати постанову серії ЕНА №5176330 від 09 липня 2025 року по справі про притягнення його, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

В обгрунтування своїх вимог зазначає, що 09 липня 2025 року поліцейським 1 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області було винесено постанову серії ЕНА №5176330 про притягнення його, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно з постановою 08.07.2025 у місті Львові на вулиці Шевченка, 258А, він, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом MAZDA 3, державний номер НОМЕР_1 , нібито не виконав вимогу дорожнього знаку 4.2 «Рух праворуч» (далі - знак 42) та здійснив рух прямо, чим порушив пункт 33 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), а саме вимоги дорожніх знаків. На підставі цієї постанови на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень.

Вважає, що вказана постанова є незаконною та винесена з порушенням норм чинного законодавства, а відтак підлягає скасуванню з наступних підстав.

У постанові поліцейського як місце вчинення правопорушення вказано вул. Шевченка, 258А, однак це не відповідає дійсності. Реальне місце події виїзд з паркувального майданчику супермаркету «Сільпо», розташованого на вул. Шевченка, 358А. Крім того, на вулиці, зазначеній у постанові, дорожній знак 4.2 взагалі відсутній. Таким чином, вважає, що допущено порушення вимог ст. 283 КУпАП.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України перехрестя місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території. Відтак, дія знаку 4.2 у такій ситуації не створює обов`язковості для транспортного засобу, що виїжджає з прилеглої території.

Він після виїзду з паркувального майданчику здійснив поворот праворуч, що цілком узгоджується з вимогами дорожнього знаку 4.2. Надалі, під час руху, він наблизився до острівця безпеки, перед яким було встановлено дорожній знак 4.9 «Об`їзд перешкоди з правого або лівого боку», цей знак застосовується, щоб зазначити, що об`їзд острівців безпеки і різноманітних перешкод, що знаходяться на проїзній частині, дозволяється з правого або лівого боку, що прямо допускає таку траєкторію руху. У зв`язку з тим, що в крайній правій смузі руху перебували службовий автомобіль поліції та інші транспортні засоби, зупинені інспекторами, він був змушений обрати інший безпечний маршрут. Дотримуючись ПДР України, а саме: п. 10.1, 10.2 та 10.4 він увімкнув правий покажчик повороту, безпечно перестроївся у паралельну смугу для об`їзду перешкоди, а згодом повернувся у крайню праву смугу. Таким чином, об`їзд був здійснений згідно з вимогами знаку 4.9 «Об`їзд перешкоди з правого або лівого боку».

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, а оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних, достовірних та достатніх доказів, та такою, що порушує її права та інтереси.

Зважаючи на вищевикладене, просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 22 липня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 13 серпня 2025 року було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 Кавецького О.Я. та замінено первісного відповідача у справі - Головне управління Національної поліції у Львівській області на Управління патрульної поліції у Львівській області.

02 вересня 2025 року на адресу суду від представника відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зазначив, що 08.07.2025 року близько 23 год. 34 хв. за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 358A, позивач, керуючи транспортним засобом MAZDA 3, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не виконав вимогу дорожнього знаку 4.2 ПДР України «Рух праворуч», здійснив рух прямо, чим порушив п. 33 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ч.1 ст. 283 та п.1 ч.1 ст. 284 КУпАП поліцейський Управління виніс постанову по справі про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Поліцейський Управління приймаючи рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв в межах передбачених чинним законодавством.

Пунктом 33 ПДР України передбачено, що дорожні знаки є одним з основних засобів організації дорожнього руху і призначені для інформування його учасників про умови, режими і напрямки руху, місцях розміщення об`єктів сервісу тощо.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків.

Вказують, що рух механічного транспортного засобу прямо в зоні дії наказового знаку 4.2 «Рух праворуч» є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності в порядку ч.1 ст. 122 КУпАП.

Зазначають, що наказовий знак 4.2 «Рух праворуч» дозволяє рух лише праворуч. Дія знаку не поширюється на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами. Дія знаку поширюється на перехрещення проїзних частин, перед яким він встановлений

Дія знаку поширюється на перехрещення проїзних частин, перед яким він встановлений. Це означає, що водій повинен виконати маневр, що відповідає знаку, саме на цьому перехресті.

Не поширюється на маршрутні транспортні засоби. Це правило стосується автобусів. тролейбусів та інших транспортних засобів, які рухаються за встановленими маршрутами. Вони мають право відхилятися від припису знаку.

Розділ 1 ПДР України дає наступне визначення терміну «перехрестя» - це місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Знак 4.2 "Рух праворуч" може встановлюватись при виїзді з прилеглих територій, якщо він встановлений перед перехрестям проїзних частин і чітко вказує, що рух дозволено тільки праворуч. Знак поширює свою дію на це конкретне перехрестя, інформуючи водіїв про єдино можливий варіант руху.

Прилегла територія - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

В даному випадку знак 4.2 «Рух праворуч» встановлений на дорозі, що проходить повз супермаркету «Сільпо», відповідно дорога призначена для наскрізного проїзду.

Згідно з Правилами дорожнього руху України, якщо дороги призначені для наскрізного проїзду, вони вже не вважаються прилеглими територіями, а є повноцінними дорогами.

Відповідно, дорога із якої виїжджав позивач та дорога перед якою встановлений дорожній знак 4.2 є дорогами для наскрізного проїзду, то їх перетин є повноцінним перехрестям.

У такому випадку, дорожній знак 4.2 «Рух праворуч» застосовується за своїм прямим призначенням.

Дія знаку поширюється на перехрещення проїзних частин, перед яким він встановлений.

Вимога - водій, який наближається до перехрестя, де встановлений цей знак, зобов`язаний повернути праворуч, в даному випадку позивач проігнорував вимогу даного знаку та здійснив рух прямо.

Рух прямо на головну дорогу в цьому випадку заборонений, оскільки це порушує вимогу наказового знаку, який регулює рух на даному перехресті.

Справа про адміністративне правопорушення відносно позивача розглядалась на місці вчинення правопорушення та в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (позивача).

Розгляд справи про адміністративне правопорушення розпочався із представлення особи, що розглядає справу, в даному випадку - поліцейський управління Поліщук Б. M.

Поліцейський, що розглядав справу, оголосив, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснив позивачу його права і обов`язки. Після цього заслуховував позивача, дослідив докази і вирішував клопотання.

Поліцейський Поліщук Б. М., розглядаючи справу про адміністративне правопорушення відносно позивача, діяв в межах наданим повноважень відповідно до ст. ст. 276, 278, 279, 280, 283, 284,285 КУпАП, Закону України «Про Національну поліцію», «Інструкції 3 оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, «Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції» затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції №4/1 від 05.01.2016 року, ним було дотримано процедури підготовки та розгляду справи по факту вчиненого правопорушення. Інспектором було з`ясовано всі необхідні обставини та вирішено питання для початку розгляду справи.

Відтак, поліцейський мав законні підстави для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, була дотримана процедура та порядок складання адміністративних матеріалів. Постанова у справі про адміністративне правопорушення є обгрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому чинним законодавством.

В судові засідання, які призначались неодноразово, позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Кавецький О.Я., представник відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області жодного разу не з`явились, хоч про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись в установленому порядку.

З тексту відзиву вбачається, що представник відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області просить розглядати справу за відсутності їх представника та відмовити у задоволенні позову.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача, його представника та представника відповідача, оскільки в ній наявні достатні докази для ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення.

Відповідно до ч.3 ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно із вимогами ч.1 ст.205 КАС України суд вважає за можливе розглядати справу по суті у відсутності учасників процесу на підставі наявних в справі матеріалів.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши зібрані в справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В судовому засіданні встановлено, що 09 липня 2025 року інспектором патрульної поліції Поліщуком Б.М. було винесено оскаржувану постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5176330, згідно з якою позивач ОСОБА_1 був визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, та притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Згідно з вищевказаної постанови 08 липня 2025 року о 23:34 год. у м. Львові на вул. Шевченка, 258а позивач ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки Mazda 3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 4.2 ПДР України рух тільки праворуч, здійснив рух прямо, чим порушив п. 33 ПДР України.

Ці обставини підтверджуються долученою до справи копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5176330 від 09.07.2025.

Відповідно до п.11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Так, згідно з п.8 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків.

Обов`язки учасників дорожнього руху, а також підстави та порядок притягнення до відповідальності за їх порушення передбачені Законом України "Про дорожній рух", Правилами дорожнього руху та Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Закон України «Про дорожній рух» визначає правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища.

Згідно зі ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.3 ПДР визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з пунктом 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 8.1 ПДР регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно з п.8.4 «г» ПДР наказові знаки показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

Відповідно до п.33.2 Правил дорожнього руху України, знак 4.2 дозволяє рух тільки праворуч, тобто, забороняє рух в будь-якому іншому напрямку.

Розділ 1 ПДР України дає наступне визначення терміну «проїзна частина» - елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги.

Також у даному розділі 1 ПДР України зазначено, що перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Знак 4.2 "Рух праворуч" може встановлюватись при виїзді з прилеглих територій, якщо він встановлений перед перехрестям проїзних частин і чітко вказує, що рух дозволено тільки праворуч. Знак поширює свою дію на це конкретне перехрестя, інформуючи водіїв про єдино можливий варіант руху.

Прилегла територія територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

В даному випадку знак 4.2 «Рух праворуч» встановлений на дорозі, що проходить повз супермаркету «Сільпо», відповідно дорога призначена для наскрізного проїзду.

Згідно з Правилами дорожнього руху України, якщо дороги призначені для наскрізного проїзду, вони вже не вважаються прилеглими територіями, а є повноцінними дорогами.

Відповідно, дорога із якої виїжджав позивач та дорога перед якою встановлений дорожній знак 4.2 є дорогами для наскрізного проїзду, то їх перетин є повноцінним перехрестям.

У такому випадку, дорожній знак 4.2 «Рух праворуч» застосовується за своїм прямим призначенням.

Дія знаку поширюється на перехрещення проїзних частин, перед яким він встановлений.

Вимога - водій, який наближається до перехрестя, де встановлений цей знак, зобов`язаний повернути праворуч, в даному випадку позивач проігнорував вимогу даного знаку та здійснив рух прямо.

Рух прямо на головну дорогу в цьому випадку заборонений, оскільки це порушує вимогу наказового знаку, який регулює рух на даному перехресті.

Відповідно до ч.2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно з ч.4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Так, в судовому засіданні досліджено відеофайл, який долучений позивачем до позовної заяви. Однак, дата даного відеофайлу 07.08.2025, а подія відбулася 08.07.2025 о 23:34 год. Відтак, суд не бере до розгляду даний відеофайл, оскільки він не стосується предмета доказування.

Щодо твердження позивача про те, що місце вчинення правопорушення виїзд з паркувального майданчику супермаркету «Сільпо», розташованого на вул. Шевченка, 358а у м. Львові, а не вул. Шевченка, 258а, як зазначено у постанові, то суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 25.11. 2021 №274/4816/21, окремі недоліки оформлення оскаржуваної постанови, тобто окремі дефекти рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх, таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення. Недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог Правил дорожнього руху, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

У відповідності до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Відтак, відповідачем безумовно доведено правомірність свого рішення, натомість позивач не довів тих обставин, на яких ґрунтуються його вимоги та не надав суду належних і допустимих доказів.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, через що є відсутніми правові підстави для скасування спірної постанови в справі про адміністративне правопорушення, а отже у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.9, 245, 251, 280, 283, 289, 293 КУпАП, ст.ст. 9, 72, 73, 74, 77, 242, 243 -246, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Кавецький Олег Ярославович, до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 22 вересня 2025 року.

Суддя Д. Б. Глинська