Справа № 640/20616/21
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

24 вересня 2025 р. Справа № 640/20616/21

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Київської міської прокуратури (вул. Предславинська, 45/9, м. Київ, 03150)

про: стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Київської міської прокуратури (далі відповідач) про визнання протиправною бездіяльність відповідача в період з 27.01.2020 по 22.04.2021, яка полягала в невиконанні рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.01.2020 у справі №826/17490/14 щодо негайного поновлення позивача на посаді заступника прокурора Дніпровського району м. Києва та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми за один місяць; стягнення з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.01.2020 по 22.04.2021 при затримці виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.01.2020 у справі №826/17490/14 щодо негайного поновлення позивача на роботі у розмірі 263 794 грн 32 коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.01.2020 у справі №826/17490/14 його поновлено на посаді заступника прокурора Дніпровського району м. Києва з 24.10.2014. Рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було допущено до негайного виконання. Водночас, як зауважує позивач, лише 23.04.2021 наказом керівника Київської міської прокуратури №1095к наказ прокуратури м. Києва від 23.10.2014 №3580к про звільнення було скасовано та його поновлено на посаді заступника прокурора Дніпровського району м. Києва з 24.10.2014. Таким чином, відповідач затримав виконання рішення суду, допущеного до негайного виконання, в частині поновлення позивача на посаді з 27.01.2020 по 22.04.2021. З огляду на викладене, позивач зазначає, що має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки виконання рішення, який становить 201 274,47 грн. за період з 27.01.2020 по 14.03.2021 та 62 519,85 грн. за період з 15.03.2021 по 22.04.2021, що разом складає 263 794,32 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.08.2021 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку загального позовного провадження. Крім того, цією ухвалою у відповідача витребувано належним чином засвідчені копії матеріалів щодо виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.01.2020 у справі №826/17490/14 в частині негайного виконання

15.09.2021 відповідачем до Окружного адміністративного суду м. Києва надано витребувані докази, а також відзив на позовну заяву, в якому наведено заперечення проти заявлених позовних вимог. Аргументуючи свою позицію, відповідач зазначає, що проходження служби в органах прокуратури має свої особливості, які врегульовані спеціальним законодавством і є пріоритетними над загальними нормами Кодексу законів про працю України. Виконання рішення суду про поновлення на посаді вимагало особистої участі позивача, зокрема надання необхідних документів, проходження перевірок, підтвердження відсутності несумісної діяльності та дотримання вимог законодавства в антикорупційній сфері, військового обліку та фінансової звітності. Київська міська прокуратура неодноразово інформувала позивача та його представника про порядок виконання рішення суду, що підтверджується наданими письмовими відповідями. Лише 23.04.2021, після подання відповідної заяви самим позивачем, наказом №1095к його було поновлено на посаді заступника прокурора Дніпровського району м. Києва та визначено робоче місце. Водночас позивач до 21.04.2021 здійснював підприємницьку діяльність, що є несумісним із зайняттям посади прокурора. Відповідач наголошує, що доводи позивача про умисну бездіяльність прокуратури не підтверджуються доказами та спростовуються тим фактом, що ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.08.2021 йому відмовлено у задоволенні клопотання щодо застосування заходів судового контролю за виконанням рішення суду. Крім того, 23.06.2021 наказом №1680к позивача звільнено за власним бажанням, що свідчить про його свідомий вибір щодо продовження професійної діяльності. Щодо виконання рішення в частині стягнення середнього заробітку, відповідач зазначає, що такі виплати здійснюються виключно органами казначейства на підставі поданих виконавчих документів, тому твердження про невиконання рішення органом прокуратури в цій частині є безпідставними. Також, оскільки п. 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати був виключений постановою КМУ №1213 від 09.12.2020, застосування коефіцієнтів підвищення заробітної плати до розрахунків позивача є неправомірним. З урахуванням викладеного, відповідач вважає, що він вжив всі необхідні заходи для виконання судового рішення, а затримка у поновленні позивача зумовлена виключно його особистими діями та вимогами чинного законодавства. Відтак заявлені вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

23.09.2021 позивачем подано відповідь на відзив, в якій підтримано заявлені позовні вимоги та наведено заперечення щодо тверджень відповідача, викладених у відзиві.

У підготовче засідання 21.11.2021 з`явилась представник позивача; судом винесено розгляд питання щодо закриття підготовчого провадження. Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче провадження закінчено та вирішено перейти до розгляду справи по суті. Судове засідання призначено на 14.12.2021.

14.12.2021 представниками сторін подано заяви про розгляд справи в порядку письмового провадження.

14.12.2021 Окружний адміністративний суд м. Києва перейшов до розгляду справи №640/20616/21 в порядку письмового провадження.

Законом України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 № 2825-IX (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

П. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2825 (в редакції Закону України від 16.07.2024 № 3863-ІХ "Про внесення змін до пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ" (далі - Закон № 3863), який набрав чинності 26.09.2024), установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя.

До початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом, крім випадку, передбаченого абз. 4 цього пункту.

Не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративні справи, які були передані до Київського окружного адміністративного суду та розподілені між суддями до набрання чинності Законом № 3863, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом № 3863, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена ч. 1 ст. 27, ч. 3 ст. 276, ст. ст. 289-1, 289-4 КАС України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена ч. 1 ст. 27, ч. 3 ст. 276, ст. ст. 289-1, 289-4 КАС України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Після початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду Київський окружний адміністративний суд та інші окружні адміністративні суди України завершують розгляд та вирішення переданих їм справ.

Судом апеляційної інстанції щодо всіх справ, підсудних окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, та переданих на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України відповідно до цього Закону, є Шостий апеляційний адміністративний суд.

До початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у справах, розглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, здійснює Київський окружний адміністративний суд.

На підставі п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2825 (в редакції Закону № 3863) проведений автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженому наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399.

За результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, справа № 640/20616/21 передана на розгляд та вирішення Вінницькому окружному адміністративному суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2025 зазначену справу було передано на розгляд судді Вінницького окружного адміністративного суду Маслоід О.С.

Ухвалою від 17.03.2025 адміністративну справу № 640/20616/21 за позовом ОСОБА_1 до Київської міської прокуратури про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду суддею Маслоід О.С. прийнято до свого провадження.

Вказана ухвала отримана сторонами по справі, що підтверджується довідками про доставлення ухвали в електронний кабінет через підсистему «Електронний суд».

24.03.2025 за вх.№18588/25 до суду надійшли пояснення позивача, в яких підтримано заявлені позовні вимоги.

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.01.2020 у справі №826/17490/14 визнано протиправним та скасовано наказ Прокуратури міста Києва від 23.10.2014 №3580к; зобов`язано Прокуратуру міста Києва поновити ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Дніпровського району міста Києва; стягнуто з Прокуратури міста Києва на користь ОСОБА_1 середньомісячне грошове утримання за час вимушеного прогулу за період з 24.10.2014 по 27.01.2020 у розмірі 1 497 802, 92 грн (одного мільйона чотирьохсот дев`яноста семи тисяч восьмисот двох грн 92 копійок), з вирахуванням розміру обов`язкових платежів.

Рішення суду у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Дніпровського району міста Києва та у частині стягнення на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, що складає 11 212,81 грн (одинадцять тисяч двісті дванадцять грн. 81 копійку), з вирахуванням розміру обов`язкових платежів допущено до негайного виконання.

Постановами Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2020 та Верховного Суду від 23.06.2021 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.01.2020 у справі №826/17490/14 залишено без змін.

23.04.2021 відповідачем видано наказ №1095к, яким ????поновлено позивача на посаді заступника прокурора Дніпровського району міста Києва з 24.10.2014.

Відтак, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.01.2020 у справі №826/17490/14 виконано відповідачем 23.04.2021.

З огляду на вищевикладене, позивач вважає, що за час затримки виконання рішення від 27.01.2020 у справі №826/17490/14 про поновлення його на роботі з 27.01.2020 по 22.04.2021 відповідач має сплатити на його користь середній заробіток, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Приписами ст. 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За змістом п. 2, 3 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Ч. 2 ст. 372 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Положеннями ст. 236 КЗпП України встановлено відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника.

Так, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно із фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

В контексті спірних правовідносин суд зауважує, що Верховний Суд неодноразово викладав висновки щодо застосування ст. 236 КЗпП України стосовно виконання рішення суду про поновлення на роботі/посаді, яке допущене до негайного виконання.

Зокрема, у постанові від 21.10.2021 у справі № 640/19103/19 Верховний Суд з цього приводу зазначив, що негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості та підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно із часу його проголошення у судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист прав та інтересів громадян і держави.

Належним виконанням рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання роботодавцем (власником або уповноваженим ним органом) про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Верховний Суд у цій справі підкреслив, що невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Водночас така відповідальність не поставлена в залежність від дій чи ініціативи працівника.

Також Верховний Суд наголосив, що наведені приписи Кодексу не містять застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткових дій, які б вказували на його бажання поновитися на роботі.

Як висновок, суд касаційної інстанції у справі № 640/19103/19 констатував, що для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі ст. 236 КЗпП України суду потрібно встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення; у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після ухвалення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Правова позиція щодо застосування приписів ст. 236 КЗпП України неодноразово висловлювалася Верховним Судом також і в постановах від 16.02.2018 у справі №807/2713/13-а, від 27.06.2019 у справі №821/1678/16, від 31.07.2019 у справі №813/593/17, від 25.09.2019 у справі №813/4668/16, від 27.11.2019 у справі №802/1183/16-а, від 19.12.2019 у справі №2а-7683/12/1370, від 05.02.2020 у справі №815/1676/18, від 05.03.2020 у справі №280/360/19, від 26.11.2020 у справі №500/2501/19, від 19.04.2021 у справі №826/11861/17, від 24.06.2021 у справі №640/15058/19, від 20.07.2021 у справі №826/3465/18, від 21.10.2021 у справі № 280/5260/19, від 27.01.2022 у справі № 580/5185/20, від 09.11.2022 у справі № 460/600/22 та від 23.03.2023 у справі №420/8539/21.

У постанові від 09.11.2022 у справі № 460/600/22 Верховний Суд, урахувавши раніше висловлену правову позицію щодо застосування ст. 236 КЗпП України, зазначив, що приписи ч. 8 ст. 235 КЗпП України і приписи п. 3 ч. 1 ст. 371 КАС України достатньо чітко і однозначно встановлюють, що рішення про поновлення на роботі/посаді підлягають негайному виконанню й цей імператив адресований передовсім роботодавцю. Невчинення позивачем як працівником дій, спрямованих на виконання рішення суду щодо його поновлення на посаді (неподання заяви про поновлення чи незвернення до органу державної виконавчої служби) ніяким чином не впливає на обов`язок роботодавця самостійно виконати рішення суду, допущеного до негайного виконання, яке покладає на нього зобов`язання щодо поновлення працівника на посаді.

Зважаючи на вищевикладене, суд відхиляє доводи відповідача стосовно того, що невчинення позивачем певних дій зумовило несвоєчасне поновлення його на посаді.

Крім того, як зауважив Верховний Суд у постанові від 09.01.2024 по справі №460/15639/23, що негайне виконання рішення суду про поновлення особи на посаді у відносинах публічної служби не ставиться у залежність від будь-яких обставин, у тому числі від перебування особи на іншій службі або заняття нею адвокатською діяльністю. Питання щодо несумісності має вирішуватися після виконання рішення суду про поновлення особи на посаді і це питання не є предметом розгляду у справі про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді. Вказана правова позиція також висловлена Верховним Судом у постанові від 05.05.2022 у справі №280/4402/21.

Разом з тим, з обставин цієї справи слідує, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.01.2020 у справі №826/17490/14 допущено до негайного виконання в частині поновлення позивача на посаді заступника прокурора Дніпровського району міста Києва та стягнення на його користь заробітної плати у межах одного місяця в розмірі 11 212, 81 грн.

Відтак, існування зазначеного судового рішення породжувало у відповідача обов`язок щодо поновлення позивача на вказаній посаді, який мав бути здійснений шляхом видання відповідного наказу негайно після проголошення судового рішення.

Однак, лише 23.04.2021 відповідачем видано наказ №1095к, яким ??? позивача поновлено на посаді заступника прокурора Дніпровського району міста Києва з 24.10.2014.

Таким чином, рішення суду від 27.01.2021 у справі №826/17490/14 в частині поновлення позивача на посаді було виконане відповідачем лише 23.04.2021, тобто не негайно, як того вимагають приписи КАС України та КЗпП України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку що позивач має право на виплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на посаді відповідно до ст. 236 КЗпП України, тобто за період з 28.01.2020 (наступний день за датою ухвалення рішення суду про поновлення позивача на посаді, а не як просить позивач з 27.01.2020) по 22.04.2021 (день, що передував дню видання наказу про поновлення на посаді).

Що стосується розміру суми, що належить стягнути з відповідача, то суд зазначає та враховує таке.

Середній заробіток працівника згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оплату праці" визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі Порядок № 100).

Згідно з п. 5 Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до п. 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.01.2020 у справі №826/17490/14, яке набрало законної сили, встановлено, що згідно довідки Прокуратури міста Києва від 12.11.2019 №18-244вих19, середньоденна заробітна плата позивача, яка обчислена виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, відповідно до Порядку №100, складає 575, 02 грн.

Листом від 15.11.2019 №19-200вих.-19 Прокуратурою міста Києва повідомлено представника позивача про те, що відповідно до п. 10 Порядку, при обчисленні середньої заробітної плати за проміжок часу до підвищення коригуються на наступні коефіцієнти її підвищення: з 24.10.2014 по 30.11.2015 - оклад 2412 грн. - 1,08; з 01.12.2015 по 14.12.2015 - оклад 2412 грн. - 1,28; з 15.12.2015 по 05.09.2017 - оклад 3085 грн. - 2,42; з 06.08.2017 - оклад 7460 грн.

На підставі викладеного, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку, що з 06.08.2017 середньоденна заробітна плата позивача з урахуванням коефіцієнта підвищення 2,42 становить 1 781,19 грн.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 10 Порядку № 100 (який був чинний на час виникнення спірних правовідносин та на момент прийняття рішення про поновлення позивача на посаді) у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення.

Проте в подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1213 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100", яка набрала чинності 12.12.2020, п. 10 Порядку № 100 виключено.

Отже, з 12.12.2020 правові підстави для застосування коефіцієнта підвищення відсутні, відтак для обчислення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на посаді застосуванню підлягає середньоденний розмір заробітної плати позивача в сталому розмірі 1 781, 19 грн.

Згідно з довідкою відповідача про кількість робочих днів за період з 27.01.2020 по 22.04.2021, у 2020 році кількість робочих днів становила 235 (січень 5, лютий 20, березень 21, квітень 21, травень 19, червень 20, липень 23, серпень 20, вересень 22, жовтень 21, листопад 21, грудень 22), а у 2021 році 76 (січень 19, лютий 20, березень 22, квітень 15). Водночас сторони помилково зазначили загальну кількість робочих днів у 2020 році на рівні 64, тоді як фактично їх було 235.

Відтак, за період з 28.01.2020 по 22.04.2021 загальна кількість робочих днів становить 310.

Таким чином, сума середнього заробітку позивача за час затримки виконання рішення суду за період з 28.01.2020 по 22.04.2021 становить 552 168, 90 грн (1 781, 19 грн х 310 робочих днів).

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 552 168, 90 грн як середній за час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.01.2020 у справі №826/17490/14 про поновлення позивача на роботі за період з 28.01.2020 по 22.04.2021.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наянвість підстав для часткового задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду з даною позовною заявою позивачем сплачено судовий збір в сумі 3 545 грн 95 коп.

Таким чином, поверненню позивачеві за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сума у розмірі 3 102 грн 70 коп.

Керуючись ст. 2, 6, 9, 73- 78, 90, 245, 246, 255, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської прокуратури про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Київської міської прокуратури в період з 28.01.2020 по 22.04.2021, яка полягала в невиконанні рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.01.2020 у справі № 826/17490/14 в частині, що була допущена до негайного виконання.

Стягнути з Київської міської прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.01.2020 у справі №826/17490/14 за період з 28.01.2020 по 22.04.2021 в сумі 552 168 (п`ятсот п`ятдесят дві тисячі сто шістдесят вісім) грн 90 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Київської міської прокуратури за рахунок бюджетних на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 3 102 грн 70 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Київська міська прокуратура (вул. Предславинська, 45/9, м. Київ, 03150, )

Повний текст рішення складено та підписано суддею 24.09.2025 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна