Справа № 120/2255/25
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 вересня 2025 р. Справа № 120/2255/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук І.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій відповідача щодо неврахування при призначенні пенсії доходів, отриманих ОСОБА_1 під час роботи на посаді технолога в ЗАТ "Руїз Даймондс" (після реорганізації - ВАТ "Московський ювелірний завод") в період з 01.04.2004 по 06.07.2006.

Ухвалою від 24.02.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечив щодо задоволення заявлених вимог та вказав, що чинне законодавство України встановлює обов`язкову умову для можливості врахування заробітку при обчисленні пенсії особи сплата відповідних страхових внесків з такого заробітку (доходу). При цьому в Україні діє законодавчо визначений принцип рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а також диференціації розмірів пенсій.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив.

На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.03.2023 у справі № 120/1188/23 зараховано до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи з 03.03.1995 по 31.01.1996 в ЗАТ "Руїз Даймондс Лімітед".

Не погодившись із вказаним рішенням позивач звернувся до Сьомого апеляційного адміністратвиного суду з апеляційною скаргою. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.07.2023 у справі № 120/1188/23 рішення скасовано в частині відмови у задоволені позовних вимог про зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи на посадах огранувальника алмазів в діаманти: в ДП "Вінницький завод "Кристал" з 01.01.1992 по 02.03.1995 та в ТОВ "ЕЛДІАМ" з 08.12.1998 по 11.01.1999.

Також надалі повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 04 від 28.07.2023 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 у зв`язку із тим, що страховий стаж позивача становить 28 років 5 місяців 22 дні, тоді як необхідний страховий стаж, визначений п. 2 ч. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 28 років 6 місяців.

Не погоджуючись із вказаною відмовою позивач знову звернувся до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/16432/23 від 27.12.2023 було визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області № 04 від 28.07.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 та зобов`язано зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди його роботи з 12.01.2004 по 31.03.2004 на посаді технолога в ТОВ "Ксеон" та з 01.04.2004 по 06.07.2006 на посаді технолога в ЗАТ "Руїз Даймондс".

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 05.02.2024 № 04 позивачу було знову відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу

Не погодившись із вказаним рішенням позивач знову звернувся до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 30.09.2024 у справі № 120/6713/24 зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії за віком, періоди роботи з 01.02.1996 по 09.07.1998 на посаді технолога в ЗАТ "Руїз Даймондс Лімітед" та з 12.01.1999 по 29.12.1999 на посаді огранувальника алмазів в діаманти в ТОВ "Елдіам" та зобов`язано призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на підставі заяви від 24.08.2022, враховуючи положення ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Надалі відповідачем повторно розглянуто заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Разом із тим пенсію призначено з дати набрання рішенням суду у справі №120/6713/24 законної сили.

Також при обчисленні розміру пенсії позивача пенсійним органом не було враховано довідку про заробітну плату за період роботи на підприємстві, розташованому на території РФ на посаді технолога в ЗАТ "Руїз Даймондс" в період з 01.04.2004 по 06.07.2006.

Не погоджуючись із вказаними діями, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

В силу положень частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на те, що судовим рішенням у справі № 120/16432/23 підтверджено право на зарахування спеціального (пільгового) стажу роботи ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії за віком періоди його роботи з 12.01.2004 по 31.03.2004 на посаді технолога в ТОВ "Ксеон" та з 01.04.2004 по 06.07.2006 на посаді технолога в ЗАТ "Руїз Даймондс".

Судовим рішенням у справі №120/6713/24 призначено ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на підставі заяви від 24.08.2022, враховуючи положення ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 7 Угоди між Урядом України і урядом РФ про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 (далі Угода від 14.01.1993) встановлено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 та двосторонніми угодами в цій галузі.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Зі змісту наведених положень Угоди від 14.01.1993 суд дійшов висновку, що її положення розповсюджуються також і на питання пов`язані із зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу та обчислення пенсій, пов`язаних і з їх перерахунком. Наведене також підтверджує, що діюче в Україні пенсійне законодавство визначає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території РФ або на підприємстві зареєстрованому на території РФ після 13.03.1992, то цей стаж має враховуватися на території України як власний страховий (трудовий) стаж, хоча пенсійні внески можуть сплачуватися в РФ. Тобто існує гарантія врахування страхового (трудового) стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.

Отже, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу враховуються при встановленні права особи на пенсію та при її обчисленні.

Відповідно вказані вище довідки підлягають врахуванню відповідачем.

Разом з тим визначаючись щодо вимог зобов`язального характеру заявлених ОСОБА_1 у цій справі, суд враховує наступне.

Під час розгляду цієї справи судом встановлено, що пенсія за віком на пільгових умовах за Списком № 2 призначена ОСОБА_1 з 27.12.2024.

В межах цього спору позивач просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Вінницькій області перерахувати та виплатити йому пенсію за віком на пільгових умовах починаючи з дати звернення до пенсійного органу, а саме з 24.08.2022 з урахуванням відповідних довідок.

Визначаючись щодо дати, з якої необхідно провести перерахунок пенсії позивача, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, днем звернення за перерахунком пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Оскільки позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії 24.08.2022, суд вважає за можливе зобов`язати відповідача призначити пенсію починаючи з 24.08.2022.

З урахуванням наведеного позовні вимоги належить задовольнити шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, що полягають у неврахуванні при призначенні пенсії за віком доходів, отриманих ОСОБА_1 на підставі довідки ВАТ "Московський ювелірний завод" від 11.08.2016 №0857 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, починаючи з 24.08.2022 з урахуванням довідки ВАТ "Московський ювелірний завод" від 11.08.2016 №0857.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення даного позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягає сума у розмірі 1211,20 грн.

Вирішуючи питання про відшкодуванню витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 КАС України).

Приписами частини 4-6 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн., представником позивача подано до суду: копію договору про надання правничої допомоги від 13.01.2025, акт виконаних робіт від 18.02.2025 та квитанцію до прибуткового касового ордеру №03-02/25 від 18.02.2025.

Суд зазначає, що при вирішенні питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд враховує обсяг фактично наданих адвокатом послуг, складність справи, співмірність обсягу цих послуг із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

В той же час, суд вважає, що розмір понесених витрат на правничу допомогу не є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.

З огляду на правову позицію Верховного Суду наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 по справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд також враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Крім того Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З урахуванням обставин справи, а саме: справа розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, виходячи з характеру доказів у справі (відсутності експертиз, відсутності виклику свідків, тощо), кількості сторін та відсутності інших учасників у справі, суд вважає розмір вартості наданих послуг неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги обставини цієї справи, враховуючи значення справи для позивача, обсяг наданих адвокатом послуг, їх складність та позицію відповідача про їх неспівмірність, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 2000 грн., що відповідає вимогам розумності та співмірності.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, що полягають у неврахуванні при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах доходів, отриманих ОСОБА_1 на підставі довідки ВАТ "Московський ювелірний завод" від 11.08.2016 № 0857.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, починаючи з 24.08.2022 з урахуванням довідки ВАТ "Московський ювелірний завод" від 11.08.2016 № 0857.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачені витрати на правничу допомогу в сумі 2000 (дві тисячі) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, )

Повний текст рішення складено 23.09.2025.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна