Справа № 160/6469/25
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

24 вересня 2025 року

м. Київ

справа №160/6469/25

адміністративне провадження № К/990/38522/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А., суддів Кравчука В.М., Стародуба О.П.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19.08.2025 у справі №160/6469/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області ), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - ГУ ПФУ в Житомирській області), у якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Житомирській області від 07.02.2025 №03 щодо відмови в призначенні пенсії за віком відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), на підставі заяви про призначення пенсії від 31.01.2025;

зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального та пільгового стажу роботи за професією «гірник очисного забою», що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до частини третьої статті 114 Закону №1058-IV, постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 №202 (далі - Постанова №202) періоди з 14.05.2015 по 11.07.2016, з 20.10.2017 по 19.04.2018, з 09.04.2021 по 23.02.2022 проходження військової служби в особливий період та участь у антитерористичній операції з розрахунку один місяць служби за три;

зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального та пільгового стажу роботи за професією «гірник очисного забою», що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до частини третьої статті 114 Закону №1058-IV, постанови №202 період з 24.02.2022 по 31.01.2025 (дату звернення до Пенсійного фонду України) проходження військової служби в особливий період та участь у заходах для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з розрахунку один місяць служби за три;

зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону №1058-IV відповідно до заяви про призначення пенсії від 31.01.2025.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 15.04.2025, позов задовольнив частково. Визнав протиправними та скасував рішення ГУ ПФУ в Житомирській області від 07.02.2025 №03. Зобов`язав ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу відповідно до частини третьої статті 114 Закону №1058-IV періоди проходження військової служби з 14.05.2015 по 11.07.2016, з 20.10.2017 по 19.04.2018 та з 09.04.2021 по 31.01.2025. Зобов`язав ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу відповідно до частини третьої статті 114 Закону №1058-IV періоди проходження військової служби з 19.01.2016 по 09.03.2016, з 28.05.2016 по 11.07.2016, з 11.01.2018 по 19.04.2018, з 17.11.2022 по 17.02.2023, з 17.05.2023 по 19.06.2023, з 02.12.2023 по 04.04.2024 та з 13.05.2024 по 06.01.2025 в кратному розмірі - один місяць служби за три місяці. Зобов`язав ГУ ПФУ в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону №1058-IV з 31.01.2025. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 19.08.2025 апеляційні скарги позивача та відповідача задовольнив частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.04.2025 змінив, виклавши абзац 3, 4, 5 його резолютивної частини у наступній редакції. Зобов`язав ГУ ПФУ в Житомирській області зарахувати позивачу до пільгового стажу відповідно до частини третьої статті 114 Закону №1058-IV періоди проходження військової служби з 14.05.2015 по 11.07.2016, з 20.10.2017 по 19.04.2018 та з 09.04.2021 по 31.01.2025. Зобов`язав ГУПФУ в Житомирській області зарахувати до пільгового стажу відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди проходження військової служби з 13.11.2015 по 30.12.2015, 19.01.2016 по 09.03.2016, з 28.05.2016 по 11.07.2016, з 11.01.2018 по 19.04.2018, з 17.11.2022 по 17.02.2023, з 17.05.2023 по 19.06.2023, з 02.12.2023 по 04.04.2024 та з 13.05.2024 по 06.01.2025 в кратному розмірі - один місяць служби за три місяці. Зобов`язав ГУ ПФУ в Житомирській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону №1058-IV з 31.01.2025. В решті рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Дослідивши зміст касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Приписи пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачають, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Цей принцип конкретизований у положеннях частини першої статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України) й частини першої статті 328 КАС України, згідно з якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.

Тому розв`язуючи питання про прийнятність касаційної скарги, Верховний Суд насамперед має з`ясувати, чи належить справа, що в ній подається касаційна скарга, за своїми ознаками до тих справ, судові рішення в яких можуть оскаржуватися у касаційному порядку.

Законодавець у КАС України встановив диференційований (розрізнений) підхід до визначення категорій справ, які належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, за критерієм їхньої складності, виокремивши з-поміж них справи незначної складності, для яких з огляду на їхні змістовні ознаки встановлений особливий порядок судового розгляду, зокрема й щодо можливості касаційного оскарження судових рішень, ухвалених в таких справах.

За приписами пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначна справа) вважається адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

У частині шостій статті 12 КАС України закріплений перелік справ, які для мети КАС України слід вважати справами незначної складності. Зокрема, положення пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України передбачають, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Водночас за правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення вказаних норм у їхньому логічному взаємозв`язку передбачає, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження судових рішень скаржник зазначає пункт 1 частини четвертої та підпункти «а» та «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Вказану підставу мотивує тим, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №809/627/18. Касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа становить значний суспільний інтерес.

Скаржник у касаційній скарзі не визначає, які норми матеріального права застосовані судами не правильно або які норми процесуального права було порушено судами, а лише зазначає про незгоду із прийнятими судовими рішеннями та оцінкою судами доказів у цій справі.

Суд не приймає посилання скаржника у касаційній скарзі на судову практику, наведену відповідачем, оскільки правовідносини викладені у наведених постановах не є релевантними до правовідносин у цій справі, ці рішення ухвалене за інших фактичних обставин та з іншим правовим регулюванням. Спір у справі №809/627/18 виник через відмову у перерахунку пенсії відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Разом з тим, судом апеляційної інстанції враховані висновки Верховного Суду, сформульовані, зокрема, у постановах від 05.06.2018 у справі №348/347/17, від 30.07.2019 у справі № 346/1454/17, від 02.04.2020 у справі №185/4140/17, від 16.06.2020 у справі №185/7049/16-а, від 07.05.2024 у справі №460/38580/22, у яких суд дійшов висновку, що військова служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

Колегія суддів не вбачає підстав для відступу від цих висновків.

Таким чином, Суд вважає недоведеною наявність підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Обґрунтування касаційної скарги також не дають підстав вважати, що ця справа має фундаментальне значення на формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Також Суд вважає необґрунтованим посилання скаржника на те, що справа становить значний суспільний інтерес, оскільки вони носять загальний характер, який притаманний кожній аналогічній справі.

Вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.

Скаржником не наведено обґрунтованих доводів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв.

Касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить посилання на підстави незгоди з рішенням суду апеляційної інстанції щодо застосування нормативно-правових актів.

Оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики, колегія суддів вважає, що ухвалені у цій справі судові рішення не впливають на кінцеве формування судової практики та не змінюють її.

Так, характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовча практика, що склалася з приводу спорів цієї категорії, непоодинока кількість справ з подібними позовними вимогами, відсутність ознак, які роблять цю касаційну скаргу відмінною від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у цій справі, як у справі незначної складності, не оскаржуються у касаційному порядку.

Згідно до вимог пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на те, що касаційна скарга подана на судові рішення, які за законом не оскаржуються у касаційному порядку, у відкритті провадження за цією скаргою треба відмовити.

Керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19.08.2025 у справі №160/6469/25.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб