Справа № 380/17004/25
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2025 рокусправа № 380/17004/25

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого-судді Мартинюка В.Я., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи у м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення від 27.06.2025 за №535 та №536 про утримання з пенсії надміру виплачених сум за період з 01.03.2022 по 30.06.2025 у сумі 43 521, 00 грн.;

визнати дії щодо проведення щомісячного відрахування 20% пенсії на погашення переплати пенсії згідно з рішенням від 27.06.2025 за №535 та №536 про утримання надміру виплачених сум пенсій за період з 01.03.2022 по 30.06.2025 у сумі 43 521, 00 грн протиправними;

зобов?язати здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.07.2025 у повному обсязі без проведення щомісячного відрахування 20% пенсії на погашення переплати пенсії згідно з рішенням від 27.06.2025 за №535 та №536 про утримання надміру виплачених сум пенсій за період з 01.03.2022 по 30.06.2025 у сумі 43 521, 00 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що оскільки він отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону №2262-ХІІ, був мобілізований до ЗСУ, то обмеження, встановлені частиною 2 статті 2 Закону №2262-ХІІ, які набули чинності 10.11.2021, не можуть поширюватися на позивача, тобто, пенсія не підлягала припиненню, кошти набуто ним за наявності правових підстав.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що оскільки позивач допустив зловживання, не повідомивши про зміну свого статусу на працюючого, надбавка на неповнолітню дитину не повинна була виплачуватись, а тому спірні рішення прийняті у відповідності до вимог чинного законодавства.

Ухвалою суду від 25.08.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини.

Згідно протоколу за пенсійною справою - (Мінооборони) від 03.07.2016 року позивачу призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно інформації зазначеній у військовому квитку НОМЕР_1 від 20.05.1990 року позивача мобілізовано.

Відповідно до рішення про утримання надмірно виплачених сум пенсій №535 від 27.06.2025 року сума переплати позивачу, який одержує пенсію за вислугу років в розмірі 15396 грн. 00 коп. на місяць, складає 43521 грн. 00 коп., утворилася за період з 01.03.2022 року по 30.06.2025 року у зв`язку з мобілізацією.

Відповідно до рішення про утримання надмірно виплачених сум пенсій №536 від 27.06.2025 року сума переплати позивачу, який одержує пенсію за вислугу років в розмірі 15396 грн. 00 коп. на місяць, складає 8704 грн. 20 коп., утворилася за період з 01.03.2022 року по 30.06.2025 року у зв`язку з мобілізацією.

Дані рішення мотивовані положеннями ст.50 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом від 30.07.2025 року у відповідь на заяву позивача відповідачем повідомлено, що такий працює. Надбавка на непрацездатних членів сім`ї, а саме неповнолітню доньку ОСОБА_2 , не належить. Відповідно до рішень від 27.06.2025 року №535, №536 у зв`язку із працевлаштуванням нарахована переплата за період з 01.03.2022 по 30.06.2025 в сумі 43521 грн. 00 коп., 01.03.2022 по 30.06.2025 в сумі 8704 грн. 20 коп., яка утримується в розмірі 20% пенсії. Розмір пенсійної виплати з 01.07.2025 становить 15396 грн. 00 коп.

Змістом спірних правовідносин є відповідність про утримання надміру виплачених сум пенсій критеріям правомірності, передбачених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Основного Закону України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, визначаються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII, з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон України № 2262-XII).

Як передбачено ч.1 ст.2 Закону України № 2262-XII, військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Згідно із частиною третьою згаданої статті пенсіонерам із числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийняття за контрактом на військову службу чи службу цивільного захисту, в тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, служби цивільного захисту, до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється.

Зміст даної норми вказує на те, що вонає спеціальною та покликана врегульовувати виплату пенсії, в тому числі, мобілізованим пенсіонерам на особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався та діє на момент ухвалення даного рішення.

Матеріалами справи підтверджується, а сторонами не заперечується обставини мобілізації позивача до Збройних Сил України, де він по даний час проходить службу у зв`язку із захистом Батьківщини.

Як наслідок у спірних правовідносинах підлягає застосуванню наведена норма ч.3 ст.2 Закону України № 2262-XII.

У відповідності до ч.1 ст.1-1 Закону України № 2262-XII, законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (з наступними змінами та доповненнями; далі - Закон України №1058-IV).

Частиною першою статті 6 Закону України №1058-IV передбачено, що непрацездатні громадяни крім пенсійних виплат із системи пенсійного забезпечення мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, додаткову пенсію в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством.

Зміст даної норми вказує на те, що законодавець розрізняє пенсійні виплати та доплати, надбавки, підвищення до зазначених виплат, додаткову пенсію в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством.

Як передбачено п. "а" ч.1 ст.16 Закону України № 2262-XII, до пенсії за вислугу років, що призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом (у тому числі до обчисленої в мінімальному розмірі), нараховується надбавка непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім`ї, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника (стаття 30), - на кожного непрацездатного члена сім`ї в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відтак, надбавка, визначена п."а" ч.1 ст.16 Закону України № 2262-XII, не є пенсією, а відтак на неї не поширюються гарантії пенсійних виплат, у тому числі під час мобілізації, передбачені ч.3 ст.2 цього ж Закону.

При цьому, право на отримання згаданої надбавки напряму пов`язано зі статусом пенсіонера як непрацюючого.

Позивач втратив свій статус як непрацюючий пенсіонер з 01.03.2022 року, що підтверджується віцйськовим квитком та копією довідки про про індивідуальні відомості застрахованої особи, та як наслідок втратив право на отримання надбавки передбаченої п."а" ч.1 ст.16 Закону України № 2262-XII.

Як передбачено ч.1 ст.50 Закону України №1058-IV, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Водночас суд звертає увагу, що механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, врегульований Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 №6-4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.05.2003 за №374/7695 (з наступними змінами та доповненнями; далі - Порядок №6-4).

Згідно з пунктом 3 вказаного Порядку суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зміст наведених норми вказує на те, що відповідач наділений повноваженнями на прийняття рішень про стягнення надміру виплачених сум пенсій за умови зловживання зі сторони пенсіонера.

Пунктом 3 частини 2 статті 16 Закону України №1058-IV, застрахована особа зобов`язана повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення.

У відповідності до абзацу 2 пункту 2.21 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846), (далі також - Порядок №22-1, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі працевлаштування (початку діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, про дату працевлаштування (початок діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), вид зайнятості (укладення трудового договору, цивільно-правового договору, реєстрація як фізичної особи-підприємця, провадження незалежної професійної діяльності) шляхом подання заяви. Заява може бути подана особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або надсилається поштовим відправленням.

Відтак, наведеними нормами визначено прямий обов`язок пенсіонера повідомляти органи Пенсійного фонду про зміну статусу застрахованої особи в тому числі про працевлаштування.

В силу положень ч.1 ст.103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XII (з наступними змінами та доповненнями; далі Закон України - №1788-ХІІ) зловживанням з боку пенсіонера уважається як подання документів з явно неправильними відомостями так і неподання відомостей.

Враховуючи те, що позивач не повідомив відповідача про зміну свого статусу на працючого у визначені наведеними нормами строки, суд уважає, що відповідачем правомірно встановлено обставини зловживання з боку пенсіонера.

Підсумовуючи викладене, суд уважає, що відповідач у спірних правовідносинах діяв у межах свої повноважень, а спірні рішення не містять порушень критеріїв правомірності, передбачених ч.2 ст.2 КАС України.

При цьому, судом не беруться до уваги посиланні позивача на правові висновки Верховного Суду, оскільки такі стосуються застосування інших норм права.

Інші аргументи позивача спростовуються викладеним.

Враховуючи те, що судом не встановлено порушень відповідачем критеріїв правомірності при прийнятті спірних рішень, правові підстави для задоволення позову у цій частині відсутні.

Як наслідок не підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги.

Що стосується судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такі не підлягають стягненню зі сторін.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМартинюк Віталій Ярославович