Справа № 300/2653/25
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 вересня 2025 рокум. Ужгород№ 300/2653/25
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Скраль Т.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), в особі представника Либовка Анни Володимирівни ( АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

17 квітня 2025 року ОСОБА_1 , через уповноваженого представника Либовка Анну Володимирівну звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_2 , якою просить: 1) визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь його матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884, у період з 06.08.2024 по 01.02.2025; 2) зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити грошове забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь його матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884, за період з 06.08.2024 по 01.02.2025.

23 червня 2025 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

1. Позиції сторін.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у період з моменту визнання ОСОБА_2 зниклим безвісти до вересня 2024 року позивач одержувала грошове забезпечення військовослужбовця. Згідно з випискою по рахунку НОМЕР_3 в AT КБ «ПриватБанк», який належить ОСОБА_1 , з 27.05.2023 по 21.03.2024 щомісячно грошове забезпечення військовослужбовця ОСОБА_2 виплачувалось військовою частиною НОМЕР_4 . Надалі сержанта ОСОБА_2 переведено з військової частини НОМЕР_4 до військової частини НОМЕР_2 , у зв`язку з чим з 13.04.2024 грошове забезпечення зниклого безвісти ОСОБА_2 почало надходити позивачу від військової частини НОМЕР_2 . Зауважують, що за серпень 2024 року Позивачу виплачено грошове забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця у загальному розмірі 22 327,02 грн. із коментарями «hroshove zabezpechennia za 08.24», «ргешііа - dod. vynahoroda 01.08- 05.08.2024». З вересня 2024 року виплата грошового забезпечення припинилась, у зв`язку чим позивач звернулась до відповідача із заявою про продовження виплати грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця на її користь. Проте, військова частина НОМЕР_2 безпідставно нарахування та виплату грошового забезпечення здійснювати не продовжила. Причину припинення нарахування грошового забезпечення з 05.08.2024 не повідомлено.

15 липня 2025 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що відповідач листом 31.03.2025 року вих. №693/19563, повідомив позивача, поданий пакет документів стосовно статусу учасника бойових дій повинен містити документи, що посвідчують особу та місце її реєстрації. А також те, що виплати та грошове забезпечення безвісти зниклого військовослужбовця ОСОБА_2 , пакет документів взято в опрацювання про результати якого буде повідомлено окремо. Оскільки 2024 році відбулась зміна в законодавстві щодо виплати грошового забезпечення зниклим безвісти військовослужбовцям належні виплати військовослужбовцю ОСОБА_2 були депоновані на загальну суму 788 032,32 грн. Після отримання повного пакету документів необхідного для здійснення виплат відповідач їх опрацював та почав здійснювати виплати позивачу. Тобто в діях відповідача відсутнє порушення чинного законодавства, щодо виконання та виплати грошового забезпечення військовослужбовцю, який вважається зниклим безвісти. Після отримання усіх необхідних документів відповідач поновив виплати належного грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь його матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач звертає увагу на те, що повністю залежний від бюджетних асигнувань і не може здійснити одним платежем виплату всіх депонованих коштів. Виплата належних коштів відбувається в межах бюджетних асигнувань.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 листом № 1871 від 26 квітня 2023 року сповістив ОСОБА_1 про те, що її син, сержант ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , командир відділення снайперів роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_5 за інформацією командування військової частини під час ведення бойових дій безвісті зник 25 квітня 2023 року у н.п. Бахмут, Донецької області, (а.с. 12).

01 жовтня 2024 року та 18 березня 2025 року ОСОБА_1 зверталася до командира військової частини НОМЕР_2 із заявами про виплату грошового забезпечення належного її сину, ОСОБА_2 , який зник безвісті 25 квітня 2023 року.

Відповідно до розрахунку депонованих коштів зниклого безвісті ОСОБА_2 сума депонованих коштів до 01 лютого 2025 року складає 788 032,32 грн.

Не погодившись із бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати їй грошового забезпечення зниклого безвісти сина, відповідно до Порядку від 30 листопада 2016 року № 884, у період з 06 серпня 2024 року по 01 лютого 2025 року позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ, у редакції чинній на момент спірних правовідносин).

За приписами частини шостої статті 9 Закону №2011-XII за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Відповідно абзацу 1 частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Абзацом 2 частини четвертої 4 статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок №260).

У пункті 3 розділу ХХХ Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованим в нейтральних державах або безвісно відсутнім, виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №884, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець.

Так, Порядком виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх №884 (далі - Порядок № 884, у редакції чинній на момент спірних правовідносин) визначається механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх.

У цьому Порядку під терміном «безвісно відсутній військовослужбовець» слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби (пункт 2 Порядку №884).

Згідно із пунктами 3, 4 Порядку №884 за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

Пунктом 5 Порядку №884 передбачено, що командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі. У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі:

подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку;

подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку;

подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку;

з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Відповідно до пункту 6 даного Порядку виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей, зокрема, військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється у разі, коли заява про його виплату надійшла до військової частини (установи, організації), зокрема, протягом трьох років з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовців безвісно відсутніми або оголошення померлими, але не пізніше ніж до дня набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Пунктом 7 Порядку №884 визначено, що виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. У разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.

Аналізуючи вище приведені правові норми, слід дійти висновку, що батьки військовослужбовця, який зник безвісти, мають право на отримання його грошового забезпечення лише в тому разі, коли такий військовослужбовець не перебуває в шлюбі і не має дітей.

З матеріалів справи слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 листом № 1871 від 26 квітня 2023 року сповістив ОСОБА_1 про те, що її син, сержант ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , командир відділення снайперів роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_5 за інформацією командування військової частини під час ведення бойових дій безвісті зник 25 квітня 2023 року у н.п. Бахмут, Донецької області, (а.с. 12).

01 жовтня 2024 року та 18 березня 2025 року ОСОБА_1 зверталася до командира військової частини НОМЕР_2 із заявами про виплату грошового забезпечення належного її сину, ОСОБА_2 , який зник безвісті 25 квітня 2023 року.

01 жовтня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 листом № 7512 повідомив командиру Військової частини НОМЕР_2 , що ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснено перевірку щодо наявності членів сім`ї зникло безвісті, які мають право на отримання його грошового забезпечення. Виявлено, що військовослужбовець на час зникнення безвісті був розлучений, мав сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживав разом з батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_3 . Враховуючи вищезазначене, просять перевести належне військовослужбовцю грошове забезпечення на рахунок його матері ОСОБА_1 .

Відповідно до розрахунку депонованих коштів зниклого безвісті ОСОБА_2 сума депонованих коштів до 01 лютого 2025 року складає 788 032,32 грн.

Враховуючи вищенаведене, судом встановлено протиправну бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 06 серпня 2024 року по 01 лютого 2025 року, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884 та з метою належного захисту прав позивача слід зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 06 серпня 2024 року по 01 лютого 2025 року, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884, з врахуванням проведених виплат.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до частини третьоїстатті 139 КАС Українипри частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивач при поданні адміністративного позову сплатив судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 15 серпня 2025 року № 0118-0455-3928-7141.

Таким чином, вказана сума судових витрат підлягає стягненню на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних.

Керуючись статтями 9, 14, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 , в особі представника Либовка Анни Володимирівни до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 06 серпня 2024 року по 01 лютого 2025 року, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 06 серпня 2024 року по 01 лютого 2025 року, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884, з врахуванням проведених виплат.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_2 судові витрати у вигляду сплаченого судового збору в розмірі 1 211, 20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 24 вересня 2025 року.

СуддяТ.В.Скраль