Справа № 380/11019/25
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2025 рокусправа № 380/11019/25
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ,, ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 , у якій просить суд:

- визнати протиправними дії командира військової частини НОМЕР_2 щодо видання Наказу № 69 від 03.02.2025 «Про призначення службового розслідування» та Наказу № 40 від 04.03.2025 «Про результати службового розслідування»;

- визнати протиправним та скасувати Наказ № 69 від 03.02.2025 «Про призначення службового розслідування»;

- визнати протиправним та скасувати Наказ № 40 від 04.03.2025 «Про результати службового розслідування».

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 (далі позивач) проходить службу у військовій частині НОМЕР_4 . До 02.09.2024 проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 . Наказом ТВО командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 № 69 від 03.02.2025 було призначено службове розслідування щодо позивача. Підставою для його призначення став рапорт помічника командира з правової роботи начальника юридичної групи майора юстиції ОСОБА_3 від 01.02.2025 № 440, у якому зазначено, що 21.01.2025 надійшов запит Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону від 13.01.2025 № 10-39ВИХ-25 щодо перевірки фактів несвоєчасного прибуття ОСОБА_1 з відпусток. Згідно з наявних даних, позивач перебував у щорічній відпустці: з 20 по 25 грудня 2023 року та з 21 червня по 05 липня 2024 року, за межами території України. Перетин кордону на в`їзд до України здійснено 02.01.2024 та 08.07.2024, тобто у періоди з 26.12.2023 по 01.01.2024 та з 06.07.2024 по 07.07.2024 обов`язки військової служби не виконувалися. Документів, що підтверджують поважні причини відсутності позивач не надав та під час відсутності отримував грошове та продовольче забезпечення. Метою службового розслідування, визначеною у рапорті майора юстиції ОСОБА_3 , було встановлення вини посадових осіб військової частини, розміру завданих збитків та наявності кримінального чи адміністративного проступку, а також притягнення до відповідальності інших осіб. Проте ця мета не відповідає змісту наказу № 69. Наказ № 69 містить численні порушення, а саме: не визначено осіб, стосовно яких проводиться службове розслідування; не визначено мету; встановлений термін проведення (до 04.03.2025) перевищує строк, передбачений п. 13 розділу ІІІ Порядку № 608 (один місяць з дня призначення), подовження наказом не здійснювалося; відсутні посилання на документи, що підтверджують прибуття з відпустки 26.12.2023 та 08.07.2024. Службове розслідування проведено одноособово заступником командира з психологічної підтримки персоналу начальником відділення полковником ОСОБА_4 , складено Акт службового розслідування. При цьому не витребувано відпускні листи з Державної прикордонної служби, не направлено запит до військової частини НОМЕР_4 для отримання пояснень від позивача, не встановлено осіб, які підготували та підписали рапорти від імені ОСОБА_1 , а також не отримано відомостей про осіб, які сприяли видачі наказів № 180 та № 188. У розділах 5 та 6 Акту визначено перелік винних осіб, не зазначених у наказі № 69. Також командир військової частини НОМЕР_2 наклав резолюцію про доєднання матеріалів до справи, що порушує вимоги Порядку № 608. На підставі матеріалів службового розслідування комісія дійшла висновку про винність позивача у завданні збитків державі на суму 81 340,47 грн та відсутність пропозицій щодо припинення виплати грошового забезпечення. Проте Положенням про юридичну групу не передбачено обов`язку начальника юридичної групи припиняти нарахування чи виплату грошового забезпечення, а відповідно до п. 15 Наказу № 260 грошове забезпечення призупиняється наказом командира. Службове розслідування не встановило причинного зв`язку між порушенням та виконанням обов`язків позивачем, а також його вини. Відтак вважаючи дії військової частини НОМЕР_2 які полягають у виданні наказів № 69 від 03.02.2025 та № 40 від 04.03.2025 протиправними, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Ухвалою судді від 03 червня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Військова частина НОМЕР_2 (далі відповідач) подала до суду відзив на позовну заяву, в якому з наведеними позивачем у позовній заяві обставинами та вимогами не погоджується повністю. Зазначає про те, що 21.01.2025 до військової частини НОМЕР_2 надійшов запит Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону від 13.01.2025 №10-39ВИХ-25 (вхідний №355 від 21.01.2025) щодо перевірки фактів перебування колишнього начальника служби пально-мастильних матеріалів майора ОСОБА_1 за кордоном у періоди 26.12.2023 02.01.2024 та 06.07.2024 08.07.2024. Командир військової частини НОМЕР_2 доручив помічнику командира начальнику юридичної групи майору ОСОБА_3 здійснити попередній аналіз та надати відповідну інформацію, що було виконано рапортом від 31.01.2025 (вхідний №440 від 01.02.2025), у якому встановлено відсутність майора ОСОБА_1 на службі без поважних причин та порушення порядку виплати грошового забезпечення. На підставі рапорту наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 03.02.2025 №69 призначено службове розслідування та доручено його проведення заступнику командира з психологічної підтримки персоналу полковнику ОСОБА_4 . Акт службового розслідування та проект наказу про результати подано командиру військової частини 03.03.2025 (вхідний №38). За результатами розслідування встановлено завершення службового розслідування, направлення матеріалів щодо кримінального правопорушення згідно з ч.5 ст.407 КК України до правоохоронних органів, завдання збитків державі у сумі 81 340,47 грн, направлення матеріалів до військової частини НОМЕР_4 для вирішення питання про матеріальну відповідальність та притягнення посадових осіб військової частини НОМЕР_2 до дисциплінарної відповідальності. Матеріали службового розслідування направлені також до вищого органу управління, Територіального управління ДБР та правоохоронних органів. Службове розслідування проведене відповідно до Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом МОУ №608 від 21.11.2017, та вимог законодавства щодо матеріальної відповідальності військовослужбовців. Вважає, що накази військової частини НОМЕР_2 від 03.02.2025 №69 та від 04.03.2025 №40 не порушують нормативно-правові акти, не мають безпосередніх правових наслідків для позивача та не підлягають скасуванню.

Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.

Наказом військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 02.09.2024 №246 майора ОСОБА_1 начальника служби пально-мастильних матеріалів , який призначений наказом командира військової частини НОМЕР_5 (по особовому складу) від 22.08.2024 №34 на посаду начальника служби пально-мастильних матеріалів тилу логістики управління військової частини НОМЕР_4 , з 02.09.2024 увільнено від займаної посади та виключено зі списків особового складу, вважати таким що вибув до нового місця служби у військову частину НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 , для подальшого проходження служби.

21.01.2025 на адресу військової частини НОМЕР_2 надійшов запит Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону від 13.01.2025 №10-39ВИХ-25 (вхідний номер 355 від 21.01.2025), в якому зазначається, що у ході досудового розслідування встановлено, що колишній начальник служби пально-мастильних матеріалів майор ОСОБА_1 перебував у щорічній відпустці з 20.12.2023 по 26.12.2023 та з 21.06.2024 по 06.07.2024. Згідно з інформацією Центру обробки спеціальної інформації ДПСУ ОСОБА_1 перетнув кордон на в`їзд в Україну 02.01.2024 о 07 год. 00 хв. та 08.07.2024 о 04 год. 04 хв. Для проведення повного та всебічного досудового розслідування просили повідомити підстави з яких майор ОСОБА_1 у період з 26.12.2023 по 02.01.2024 та з 06.07.2024 по 08.07.2024 перебував за кордоном та не виконував обов`язки військової служби.

Помічник командира військової частини НОМЕР_2 - начальник юридичної групи майор ОСОБА_3 рапортом від 31.01.2025 (вхідний номер 440 від 01.02.2025) доповів на ім`я командира військової частини НОМЕР_2 , що в період з 26.12.2023 по 01.01.2024 та з 06.07.2024 по 07.07.2024 військовослужбовець ОСОБА_1 не виконував обов`язки військової служби та був відсутній на службі без поважних причин (документи щодо наявності поважних причин відсутності у військовій частині відсутні та не надавались). Зазначив, що в порушення п.15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом МОУ від 07.06.2018 № 260, військовослужбовцю ОСОБА_1 за час його відсутності на службі без поважних причин, виплачувалось грошове забезпечення та здійснювалось продовольче забезпечення.

З метою встановлення наявності вини в діях або бездіяльності в їх діях кримінально чи адміністративного правопорушення помічник командира військової частини НОМЕР_2 - начальника юридичної групи майора ОСОБА_3 просив призначити службове розслідування.

Наказом військової частини НОМЕР_2 №69 від 03.02.2025 було призначено службове розслідування.

Наказом військової частини НОМЕР_2 ( з основної діяльності) від 04.03.2025 №40 вирішено службове розслідування, призначене наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03 лютого 2025 року № 69 «Про призначення службового розслідування» вважати завершеним; за фактом скоєння майором ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України, направити матеріали службового розслідування до правоохоронних органів; встановити, що внаслідок неправомірних дій майора ОСОБА_1 завдано збитки державі на загальну суму 81 340,47 грн; матеріали службового розслідування не пізніше 3 діб після його завершення направити до військової частини НОМЕР_4 для вирішення питання про притягнення майора ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності.

Актом службового розслідування Вх.№38 від 03.03.2025 запропоновано наступне:

службове розслідування щодо встановлення обставин та причин, що мали наслідком несвоєчасного повернення з відпустки колишнього начальника служби пально-мастильних матеріалів тилу логістики майора ОСОБА_1 , наявності вини в діях або бездіяльності посадових осіб військової частини НОМЕР_2 , розміру завданих збитків та наявності в їх до кримінального чи адміністративного проступку, вважати завершеним; за фактом скоєння майором ОСОБА_1 кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, вирішено негайно направити матеріали службового розслідування до Територіального управління Державного бюро розслідувань розташоване у м. Львові; матеріали службового розслідування не пізніше 3 діб після його завершення вирішено направити до військової частини НОМЕР_4 для вирішення питання про притягнення майора ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності.

Позивач вважає дії військової частини НОМЕР_2 які полягають у виданні наказів № 69 від 03.02.2025 та №40 від 04.03.2025 протиправними, відтак звернувся із цим позовом до суду.

При прийнятті рішення суд керується такими нормами права.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон України №2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану" від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на30 діб, строк дії якого продовжено: з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб (указ Президента України від 14.03.2022 №133/2022); з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб (указ Президента України від 18.04.2022 №259/2022); з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб (указ Президента України від 17.05.2022 №341/2022).

Загальні права та обов`язки військовослужбовців і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби, в редакції, чинній на час винесення оскаржуваного наказу).

Нормами статті 16 Статуту внутрішньої служби передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг (далі - Дисциплінарний статут, в редакції, чинній на час винесення оскаржуваного наказу).

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Згідно з статтею 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

В силу вимог частин 1-2 статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Статтями 83 - 86 Дисциплінарного статуту визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно з ст. 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці.

Статтями 26 та 27 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку. Відповідно до приписів Дисциплінарного статуту підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного порушення. При цьому, вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення.

Механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України визначає Порядок, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, (далі - Порядок 608; у редакції, чинній на момент проведення службового розслідування).

Відповідно до абзацу 4 пункту 2 розділу I Порядку №608 службове розслідування - це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Згідно з пунктами 1-3 розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи. Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб. За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Службове розслідування не призначається:

у разі надходження анонімних повідомлень, заяв, скарг; якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.

Службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), в якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування) (пункт 3 розділу ІІІ. Порядок проведення службового розслідування Порядку № 608).

Службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Приписами пункту 1 розділу IV Порядку № 608 визначено, що особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення. У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Відповідно до пункту 2 розділу IV Порядку № 608 особи які проводять службове розслідування, мають право: запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування); отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані); з дозволу командира (начальника) військовослужбовця, який скоїв правопорушення, отримувати необхідні документи, які стосуються службового розслідування; за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді; ознайомлюватися з необхідними документами, за потреби - знімати з них (отримувати) копії та долучати до матеріалів службового розслідування; отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог законодавства на підставі запиту посадової (службової) особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України; проводити огляд місцевості, приміщення, предметів та документів, що стосуються службового розслідування, за результатами якого складати акт огляду з обов`язковим зазначенням: предмета огляду та його стислого опису, часу, дати, місця (населеного пункту) огляду; посади, військового звання, прізвища та імені особи, яка складає документ; військового звання, прізвища та імені посадової (службової) особи, яка бере участь у службовому розслідуванні (за необхідності); прізвища, імені, по батькові та фактичної адреси проживання двох присутніх осіб; фактичного місцезнаходження військової частини, установи, підприємства тощо; місця складання документа (номер службового кабінету або іншого приміщення); у разі використання технічних (відео-, фото- або аудіо-) засобів - цифрового пристрою, його назви, моделі; підписів присутніх осіб на кожному аркуші та їх прізвищ, ініціалів, підписів на останньому аркуші; підпису особи, яка склала акт огляду, на останньому аркуші; тощо.

Відповідно до пункту 3 розділу IV Порядку № 608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Пунктом 1 Розділу V Порядку № 608 передбачено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини. Відповідно до пункту 3 Розділу V Порядку № 608 в описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

У пунктах 2-6 розділу V Порядку встановлено, що у вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення. У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу. Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності (пункт 1 розділу VІ Порядку №608).

Суд зазначає, що предметом судового оскарження може бути виключно рішення, ухвалене за результатами проведеного службового розслідування, при цьому таке оскарження можливе лише у строки та в порядку, визначені чинним законодавством України.

Суд встановив, що наказом військової частини НОМЕР_2 №69 від 03.02.2025 було призначено службове розслідування з метою встановлення наявності вини в діях або бездіяльності посадових осіб військової частини НОМЕР_2 , розміру завданих збитків та наявності в їх діях кримінального чи адміністративного проступку.

У вказаному наказі зазначено підставу (як правову -- ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, так і фактичну - рапорт ОСОБА_3 та запит Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону від 13.01.2025 № 10-39ВИХ-25 щодо перевірки фактів несвоєчасного прибуття ОСОБА_1 з відпусток); обґрунтування та мету призначення службового розслідування --встановлення наявності вини в діях або бездіяльності посадових осіб військової частини НОМЕР_2 , розміру завданих збитків та наявності в їх діях кримінального чи адміністративного проступку; особу, стосовно якої воно проводиться ОСОБА_1 ; строк проведення службового розслідування- до 4.03.2025, а також визначено посадову (службову) особу ОСОБА_4 , якій доручено його проведення.

Тому необґрунтованим є твердження позивача про те, що у спірному наказі не обґрунтовані підстави для призначення службового розслідування.

Не заслуговує на увагу твердження позивача про те, що термін проведення службового розслідування зазначено з порушенням.

У спірному наказі чітко вказано, що акт службового розслідування надати до 4.03.2025, в той же час позивач стверджує, що термін службового розслідування буде тривати понад місяць, що будується лише на припущеннях.

Позивач стверджує, що його ніяким чином не було повідомлено про видання наказу № 69 від 03.02.2025 «Про призначення службового розслідування», не було надано копію наказу, не було запропоновано надати пояснення стосовно обставин зазначених в підставі видання зазначено наказу, не було надано на ознайомлення Акт службового розслідування, та не надано наказ про результати службового розслідування.

Однак, вказані твердження позивача жодним чином не впливають на законність наказу № 69 від 03.02.2025, оскільки всі ці дії надання копії наказу та ознайомлення з ним, надання письмових пояснень, надання ознайомлення Акт службового розслідування, є результатом реалізації самого наказу.

Суд зазначає, що сам факт призначення службового розслідування не є таким, що підтверджує порушення прав, свобод та законних інтересів позивача та не створює для нього будь-яких негативних наслідків.

Суд наголошує, що оскаржуваним наказом військової частини НОМЕР_2 №69 від 03.02.2025 оцінка дій ОСОБА_1 по суті не надавалася, позивач не притягувався до відповідальності тощо, воно є проміжними та не створює для позивача юридичних наслідків. Метою проведення службового розслідування є визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку.

Водночас наказ військової частини № 69 від 03.02.2025 «Про призначення службового розслідування» є лише процесуальним актом організаційного характеру, спрямованим на початок проведення розслідування, та сам по собі не породжує, не змінює і не припиняє жодних прав чи обов`язків позивача, а відтак не тягне для нього жодних правових наслідків.

Суд дійшов висновку, що оскарження наказу № 69 від 03.02.2025 «Про призначення службового розслідування» не спрямоване на відновлення попереднього становища позивача, оскільки відсутні обставини порушення його прав у межах спірних правовідносин, а отже позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу № 40 від 04.03.2025 «Про результати службового розслідування», суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 оскаржує наказ № 40 від 04.03.2025 «Про результати службового розслідування» в цілому, в той же час вказаний наказ стосується не тільки позивача, але й інших осіб: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Позивач стверджує, що службове розслідування було проведено не якісно, не були витребувані відпускні листи, не встановлено осіб які готували рапорти, не отримані інші відомості стосовно інших осіб які сприяли зазначеній події.

В той же час, позивач не розкриває в позові, яким чином всі ці документи спростовують наявність його вини та підтверджують правомірність його дій.

Позивач стверджує, що при складанні Акту службового розслідування були розділом 5 та 6 визначені перелік винних осіб, які не зазначені в Наказі № 69 «Про призначення службового розслідування», однак ОСОБА_1 жодним чином не обґрунтовує як це вплинуло на його права та інтереси.

Позивач вказує, що комісія військової частини НОМЕР_2 зробила висновок, що позивач ОСОБА_1 винний в заподіянні збитків держав на суму 81 340,47 гривень, не надавав командирові пропозиції щодо припинення виплати грошового забезпечення та погашення заборгованості.

В той же час ОСОБА_1 жодним чином не спростовує завдання ним збитків державі та не надає жодних доказів, які б підтверджували, що позивач не завдав цих збитків чи в завдавав в іншому розмірі.

ОСОБА_1 в позові зазначає, що оглядаючи акт службового розслідування висновкам, не встановлено причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, наявність неправомірної бездіяльності позивача.

Суд зазначає, що акт службового розслідування є документом, який фіксує результати службового розслідування, та не є рішенням, що безпосередньо створює правові наслідки для Позивача. Крім того, обставини викладені в акті службового розслідування, жодним чином не спростовуються та не оскаржуються Позивачем в позовній заяві.

При цьому, саме лише цитування норм Законів, статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного статуту Збройних сил України у позові, не є достатнім для того, щоб вважати такі накази протиправними.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, не навів жодних конкретних обставин чи доказів, які б свідчили про порушення відповідачем вимог чинного законодавства під час видання зазначеного наказу. Натомість у позовній заяві позивач посилається виключно на протиправність видання наказу № 69, що саме по собі не є належним і допустимим доказом неправомірності наказу № 40.

Таким чином, позивачем не подано жодних переконливих аргументів та не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували протиправність оскаржуваного наказу № 40, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позов слід відмовити повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ,, ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяБрильовський Роман Михайлович