Справа № 300/2091/25
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/2091/25 пров. № А/857/24873/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Довгої О.І. та Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.06.2025р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, спонукання до вчинення дій (суддя суду І інстанції: Матуляк Я.П., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 05.06.2025р., м.Івано-Франківськ; дата складання повного рішення суду І інстанції: не вказана),-

В С Т А Н О В И В:

30.03.2025р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції 31.03.2025р.) за допомогою системи «Електронний суд» позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік в розмірі місячного грошового забезпечення;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік в розмірі місячного грошового забезпечення (а.с.1-4).

Розгляд справи проведено судом першої інстанції в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.51-52).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.06.2025р. заявлений позов задоволено; визнано протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік у розмірі місячного грошового забезпечення; зобов`язано Військову частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік у розмірі місячного грошового забезпечення (а.с.69-74).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач Військова частина НОМЕР_1 , який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.76-78).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що позивач пов`язує своє право на отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі місячного грошового забезпечення з підставою, яка зазначена в абз.4 п.6 окремого доручення № 2683/з, яка має певні імперативні ознаки, а саме: обов`язковість безперервного лікування більше 30 днів поспіль та лікування хворіб, отриманих внаслідок захисту Батьківщини. Тільки при наявності цих двох обставин в їх сукупності, командування Військової частини НОМЕР_1 має право виплатити військовослужбовцю оспорювану матеріальну допомогу. В матеріалах справи відсутні належні документи, які підтверджують безперервність лікування позивача більше 30 днів поспіль та лікування хворіб, отриманих внаслідок захисту Батьківщини.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення. Зазначає, що для військовослужбовців, які мають захворювання серцево-судинної системи, достатньо підтвердити факт безперервного лікування або реабілітації понад 30 днів поспіль, пов`язаного із захистом Батьківщини, що і підтверджується наданими позивачем медичними документами (виписним епікризом, медичною картою стаціонарного хворого тощо) (а.с.93-98).

Апеляційний розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, під час проходження військової служби позивач ОСОБА_1 звернувся 08.08.2023р. до відповідача із рапортом, у якому просив виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік у розмірі місячного грошового забезпечення (а.с.47). До вказаного рапорту надано докази безперервного перебування на лікуванні у зв`язку з хворобою, яка пов`язана із захистом Батьківщини, а саме: копію перевідного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого № 869, копію перевідного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого № 4044, копію виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого № 4044, копію довідки військово-лікарської комісії № 994/1 від 15.06.2023р. (а.с.7, 10, 36-39).

Вважаючи, що рапорт не вирішено, позивач звернувся із відповідною заявою до відповідача, який листом від 29.03.2025 повідомив ОСОБА_1 про те, що рішенням, оформленим протоколом № 2 від 23.09.2023 комісія з розгляду рапортів на виплату матеріальної допомоги військовослужбовцям для вирішення соціально-побутових питань, відмовила у такій виплаті у зв`язку з відсутністю підстав. Крім того, повідомлено позивача про те, що рішення про відмову в задоволенні рапорту не доводиться до військовослужбовців (а.с.9).

Вважаючи бездіяльність щодо неналежного розгляду рапорту протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що долучені до рапорту позивачем додатки, свідчать про те, що ОСОБА_1 безперервно перебував на лікуванні у зв`язку з хворобою, яка пов`язана із захистом Батьківщини (більше ніж 30 днів поспіль), внаслідок захворювання серцево-судинної системи.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про те, що позивач має право на отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, а тому відмова відповідача у нарахуванні та виплаті позивачу цієї допомоги є протиправною.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про наявність підстав для задоволення позову із визначеним способом захисту позивача, з огляду на наступне.

Предметом спору у цій справі є право позивача ОСОБА_1 на отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України № 2011-ХІІ від 20.12.1991р. «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (надалі - Закон № 2011-ХІІ), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст.1 Закону № 2011-ХІІ, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Згідно ч.2 ст.9 Закону України № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч.3 ст.9 вказаного Закону).

Відповідно до п.п.2, 3 постанови Кабінету Міністрів /КМ/ України № 704 від 30.08.2017р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (надалі постанова № 704) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Підпунктом 3 п.5 постанови № 704 визначено, що керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надано право надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018р. затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).

Вказаним Порядком визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військовослужбовців строкової служби), включає, в тому числі одноразову грошову допомогу для вирішення соціально-побутових питань.

Порядок виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань регламентовано розділом XXIV Порядку № 260, пунктом 1 якого передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Згідно з п.2 розділу XXIV Порядку № 260 військовослужбовцям, прийнятим (призваним) на військову службу із запасу, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачується в календарному році, у якому вони призначені та вступили до виконання обов`язків за посадами.

Відповідно до абз.1, 3 п.7 розділу XXIV Порядку № 260 розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

При цьому, за правилами п.9 розділу XXIV Порядку № 260, виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Відповідно до пункту 6 окремого доручення Міністра оборони України № 2683/з від 01.02.2023р. матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань виплачують військовослужбовцям у розмірі місячного грошового забезпечення, виключно за наявності таких підстав:

- смерть військовослужбовця та/або його дружини (чоловіка), дітей, батьків;

- поранення військовослужбовця, що зазнав при виконанні завдань під час воєнного стану;

- у разі наявності у військовослужбовця інвалідності внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;

- порушення стану здоров`я військовослужбовця, перебування його на лікуванні, реабілітації, що підтверджено відповідними медичними документами (виписний епікриз, довідка про захворювання, постанова військово-лікарської комісії), а саме: онкологічне захворювання (хірургічне лікування, променева та (або) хімієтерапія), захворювання на туберкульоз, ВІЛ/СНІД, вірусний гепатит В, С;

- безперервне перебування на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, які пов`язані із захистом Батьківщини (більше ніж 30 днів поспіль), внаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної систем, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів;

- сім`ям військовослужбовців, які захоплені в полон (крім військовослужбовців, які здалися у полон добровільно) чи заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або визнані безвісно відсутніми.

З наведеного вбачається, що виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира та за відповідності військовослужбовця визначеним окремим дорученням Міністра оборони України умовам.

Як слідує з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернувся 08.08.2023р. до відповідача із рапортом, у якому просив виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік у розмірі місячного грошового забезпечення (а.с.47). До вказаного рапорту надано докази безперервного перебування на лікуванні у зв`язку з хворобою, яка пов`язана із захистом Батьківщини, а саме: копію перевідного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого № 869, копію перевідного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого № 4044, копію виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого № 4044, копію довідки військово-лікарської комісії № 994/1 від 15.06.2023р. (а.с.7,10,36-39).

Проте, рішенням оформленим протоколом № 2 від 23.09.2023 засідання комісії з розгляду рапортів на виплату матеріальної допомоги військовослужбовцям для вирішення соціально-побутових питань, комісія прийняла рішення про відмову у такій виплаті у зв`язку з відсутністю підстав.

Разом з тим, суд зазначає, що пунктом 6 окремого доручення Міністра оборони України № 2683/з від 01.02.2023р. визначено право на матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям у кількох окремих випадках, зокрема:

1) у разі безперервного перебування на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування понад 30 днів поспіль через захворювання, пов`язані із захистом Батьківщини (в тому числі захворювання серцево-судинної системи);

2) а також, як окрема категорія, у інших тяжких випадках, які потребують багатоетапного лікування, протезування, ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду або тривалого дорогого лікування.

Для військовослужбовців, які мають захворювання серцево-судинної системи, достатньо підтвердити факт безперервного лікування або реабілітації понад 30 днів поспіль, пов`язаного із захистом Батьківщини, що і підтверджується наданими позивачем медичними документами (виписним епікризом, медичною картою стаціонарного хворого тощо).

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що пункт 6 окремого доручення Міністра оборони України № 2683/з від 01.02.2023р. не визначає, що лікування понад 30 днів поспіль повинно відбуватися через одне захворювання, тобто, у цей період повинно зараховуватися лікування всіх захворювань, які пов`язані із захистом Батьківщини

З огляду на це, необґрунтованими є твердження відповідача про те, що долучені до рапорту документи не свідчать про відповідність вимогам окремого доручення Міністра оборони України, позаяк останні вказують на те, що ОСОБА_1 безперервно перебував на лікуванні у зв`язку з хворобою, яка пов`язана із захистом Батьківщини (більше ніж 30 днів поспіль), внаслідок захворювання серцево-судинної системи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що позивач має право на отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, а тому відмова відповідача у нарахуванні та виплаті позивачу цієї допомоги є протиправною, у зв`язку з чим заявлений позов є підставним та обґрунтованим.

Інші доводи та аргументи апеляційної скарги, ураховуючи суть спірних правовідносин та зважаючи на наведені мотиви, у контексті обставин цієї справи визначального значення не мають, а тому апеляційним судом не аналізуються.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів приходить до переконання про наявність правових підстав для задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відповідно до ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню на користь апелянта Військову частину НОМЕР_1 не підлягають.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.06.2025р. в адміністративній справі № 300/2091/25 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Військову частину НОМЕР_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді О. І. Довга
Т. І. Шинкар
Дата складання повного судового рішення: 24.09.2025р.