Справа № 420/7160/24
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

24 вересня 2025 р. м.ОдесаСправа № 420/7160/24
Головуючий І інстанції: Хурса О.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді-доповідача - Осіпова Ю.В.,

суддів - Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одеса клопотання про заміну неналежного співвідповідача у справі за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

05.03.2024р. ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати їй середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити їй середній заробіток за 539 днів затримки повного розрахунку при звільненні за період з 15.05.2021р. по 25.11.2023р. включно, обчислений шляхом множення середньоденного грошового забезпечення на кількість днів затримки виплати розрахунку при звільненні.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила про те, що відповідач здійснив виплату (доплату) належного їй розміру грошового забезпечення з порушенням строків його виплати. Разом із тим, у відповідності до ст.117 КЗпП України, у разі невиплати з вини уповноваженого органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені у ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинна виплатити працівникові середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, як стверджує позивач, вона має право на отримання від відповідача середнього заробітку за час затримки виплати коштів (до дня фактичного розрахунку). Однак, відповідач зазначеної вище виплати не здійснив, що слугувало підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідач надав до суду 1-ї інстанції письмові відзиви, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2024 року (ухваленим в порядку спрощеного (письмового) провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування і невиплати на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.05.2021р. по 19.01.2023р. включно у відповідності до вимог «Порядку обчислення середньої заробітної плати» (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100). Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.05.2021р. по 19.01.2023р. включно у відповідності до «Порядку обчислення середньої заробітної плати» (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100). В іншій частині вимог - відмовлено. Стягнуто з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 600 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач 18.09.2024р. подав апеляційну скаргу.

За результатами автоматизованого розподілу дану справу передано на розгляд колегії суддів у складі судді-доповідача - Домусчі С.Д., суддів - Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2024р. дану апеляційну скаргу - залишено без руху.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2024р. апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - повернуто апелянту.

29.10.2024р. відповідач повторно подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду 1-ї постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.08.2024р. та прийняти нове - про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2024р. дану апеляційну скаргу - залишено без руху.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2024р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 .

04.12.2024р. до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшли матеріали справи.

Однак, у зв`язку зі звільненням з посади судді П`ятого апеляційного адміністративного суду ОСОБА_2 за рішенням ВРП від 21.01.2025р. №88/0/15-25, справу №420/7160/24 було передано на повторний розподіл в порядку, встановленому ч.1 ст.31 КАС України.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу цієї справи від 28.01.2025р., для її розгляду було визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Осіпов Ю.В., судді - Семенюк Г.В. та Шляхтицький О.І.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2025р. дану апеляційну скаргу прийнято до розгляду та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

18.09.2025р. Військовою частиною НОМЕР_1 подано до суду клопотання про заміну неналежного відповідача, яке мотивоване тим, що ОСОБА_1 на день виключення її зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 перебувала на фінансовому забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_3 .

Виіршуючи питання про те, чи являється апелянт учасником правовідносин, які склалися між позивачем та Військовою частиною НОМЕР_1 , а також як саме впливає оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції на права, інтереси чи обов`язки Військових частин (у тому числі й розпорядника коштів), колегія суддів звертає увагу на таке.

Так, «Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» затверджено наказом Міністра оброни України від 26.06.2018р. №260.

За змістом п.3 Розділу І Порядку №260 (в редакції наказу Міністра оброни України від 25.01.2023р. №44) підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є штат військової частини (установи, організації); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

У свою чергу, за п.1.3 розділу І «Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України» (затв. наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017р. №280), розпорядниками бюджетних коштів за кошторисом Міністерства оборони України є: Міністр оборони України головний розпорядник; командувачі (начальники) видів Збройних Сил України, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, інших органів військового управління (крім військових комісаріатів (ТЦК та СП)), Голова Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, які включені до мережі головного розпорядника коштів, розпорядники коштів нижчого рівня; командири військових частин, які включені до мережі головного розпорядника коштів або розпорядника коштів другого рівня, розпорядники коштів нижчого рівня.

Розпорядники бюджетних коштів реалізують функції таким чином: головний розпорядник через Департамент фінансів Міністерства оборони України; розпорядники коштів другого рівня через фінансово-економічні управління командувань видів Збройних Сил України, інших органів військового управління, управління фінансово-економічної діяльності Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту; розпорядники коштів третього рівня через фінансові органи військових частин.

Згідно з п.1.4 розділу І Правил №280, забезпечувальний фінансовий орган згідно зі своїми повноваженнями здійснює координацію діяльності структурних підрозділів Міністерства оборони України, Апарату Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України, видів Збройних Сил України, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, органів військового управління, які в установленому законодавством порядку визначені відповідальними виконавцями (співвиконавцями) бюджетних програм (підпрограм) щодо забезпечення військових частин бюджетними асигнуваннями та коштами за напрямами відповідальності цих служб забезпечення.

Військова частина має право отримувати бюджетні асигнування на утримання тільки від одного забезпечувального фінансового органу.

До основних завдань фінансового забезпечення військової частини, з-поміж іншого, належить своєчасна та повна виплата грошового забезпечення військовослужбовцям та заробітної плати працівникам та інших передбачених законодавством виплат.

Забезпечувальний фінансовий орган стосовно військових частин, які зараховані на його фінансове забезпечення, зокрема, зобов`язаний надавати бюджетні асигнування та здійснювати фінансування військових частин у порядку, визначеному законодавством.

Пунктом 1.5 розділу І цих Правил встановлено, військова частина, яка не включена до мережі розпорядників бюджетних коштів, зараховується на фінансове забезпечення до військової частини - розпорядника коштів третього рівня на підставі відповідних директив (рішень). У разі зарахування військової частини на фінансове забезпечення до військової частини - розпорядника бюджетних коштів не за підпорядкованістю, рішення про таке зарахування приймається фінансовим органом головного розпорядника бюджетних коштів на підставі клопотання керівника органу військового управління (структурного підрозділу органу військового управління).

Командир військової частини, зарахованої на фінансове забезпечення до військової частини - розпорядника коштів третього рівня, організовує своєчасне оформлення та подання розпоряднику коштів усіх документів, необхідних для здійснення належного фінансового забезпечення військової частини.

Начальник фінансового органу військової частини - розпорядника коштів третього рівня, до якої на фінансове забезпечення зараховані інші військові частини, розробляє положення про спільне фінансове господарство, в якому зазначаються права, обов`язки, порядок взаємодії, розмежування повноважень та відповідальності посадових осіб військової частини - розпорядника коштів третього рівня та військових частин, які зараховані до неї на фінансове забезпечення, щодо здійснення фінансового забезпечення таких військових частин, у тому числі щодо своєчасного оформлення та подання до фінансового органу військової частини - розпорядника коштів необхідних документів (розпорядчих, розрахункових, фінансово-планових тощо).

Зазначене положення затверджується командиром військової частини - розпорядником коштів третього рівня, погоджується забезпечувальним фінансовим органом та доводиться до військових частин, які зараховані на фінансове забезпечення.

При цьому, первинні документи, розрахунки фондів оплати праці, заявки на кошти, платіжні доручення, грошові атестати військовослужбовців, розрахунково-платіжні відомості на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, заробітної плати працівникам та інші виплати підписують посадові особи розпорядника коштів, а також посадові особи (командир та інша, визначена командиром, відповідальна посадова особа) військової частини, яка знаходиться на фінансовому забезпеченні.

Згідно з п.1.6 цих Правил, фінансове забезпечення військової частини здійснюється на основі принципу відповідальності, який передбачає, що кожен учасник процесу фінансового забезпечення несе відповідальність за свої дії або бездіяльність на кожній стадії бюджетного процесу, а також принципу плановості, який, передбачає здійснення фінансової діяльності в суворо впорядкованій, послідовній, збалансованій формі при детальному закріпленні процедур відносно порядку руху документів і коштів.

Як передбачено п.4.3 Правил №280, виплата грошового забезпечення, заробітної плати та інші виплати (індексація, грошова компенсація за речове майно, харчування, піднайом житла тощо) особовому складу здійснюються за місцем штатної служби (перебування на фінансовому та інших видах забезпечення).

При цьому, відповідальність за правильність нарахування та своєчасність виплати грошового забезпечення (заробітної плати), проведення та перерахування за належністю в установлені терміни утримань і нарахувань покладається на командира військової частини та начальника фінансового органу.

У світлі доводів сторін та наявних у матеріалах цієї справи доказів, колегія суддів наголошує на тому, що Військова частина НОМЕР_1 є бригадою Повітряних Сил Збройних Сил України, в структуру якої входить батальйони, які також мають окремі умовні назви (як приклад - Військова частина НОМЕР_3 ). У свою чергу, батальйони складаються з рот, які мають статус окремих військових частин та власні умовні назви - як приклад Військова частина НОМЕР_2 , в якій проходила військову службу позивач. Проте, зазначені вище військові частини (роти) знаходяться на повному фінансовому забезпеченні у батальйонів.

Тобто, Військова частина НОМЕР_2 знаходиться на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_3 , а не Військової частини НОМЕР_1 .

Одночасно, враховуючи викладені положення Правил №280 та фактичні обставини цієї справи, у тому числі й прийняття саме Військовою частиною НОМЕР_1 наказів про звільнення ОСОБА_1 з військової служби та її подальше виключення зі списків особового складу частини, колегія суддів наголошує, що саме ця Військова частина (командир), організовує своєчасне оформлення та подання згаданій вище Військовій частині НОМЕР_3 розрахунково-платіжних відомостей на виплату грошового забезпечення позивачу (оскільки без таких документів у Військової частини НОМЕР_3 не виникає і фактично не може виникнути обов`язку виплати грошового забезпечення позивачу).

Більше того, на користь зазначених висновків суду свідчить і той факт, що виплата ОСОБА_3 грошового забезпечення (у тому числі індексації її грошового забезпечення) здійснювалася на підставі судових рішень у справі №420/9368/22, в якій відповідачем була саме Військова частина НОМЕР_1 .

Також, Військова частина НОМЕР_1 мала процесуальний статус «відповідача» і в судових справах №420/15387/21 та №420/19047/21, які стосувалися виплати ОСОБА_3 грошового забезпечення.

Жодних заперечень відносно неналежного процесуального статусу «відповідача» як у цій (на стадії подання апеляційної скарги), так і в зазначених судових справах, або ж, наприклад, неможливості виконати відповідні судові рішення, ухвалені за наслідками розгляду вказаних справ, Військовою частиною НОМЕР_1 висловлено не було (це стосується і перегляду даних справ в апеляційному порядку).

У цьому контексті, колегія суддів наголошує, що необхідною умовою залучення третіх осіб є той факт, що судове рішення у справі певним чином може вплинути на права, свободи, інтереси або обов`язки осіб, які не є стороною у справі.

Так, відповідно до ч.2 ст.49 КАС України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Інститут третьої особи спрямований на створення умов для захисту прав, свобод та інтересів такої особи, які можуть бути порушені при вирішенні спору між позивачем і відповідачем за відсутності третьої особи. Участь третьої особи сприяє всебічному розгляду справи, зібранню більшої кількості доказів, правильному вирішенню справи, запобігає ситуації, коли у справах з одних правовідносин ухвалюються протилежні за змістом рішення.

Інтерес третьої особи щодо задоволення позову (якщо вона бере участь на стороні позивача) або щодо відмови у задоволенні позову (якщо вона бере участь на стороні відповідача) збігається з інтересами відповідно позивача або відповідача. Це відрізняє третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, від третьої особи, яка заявляє такі вимоги.

Вступ у справу або залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, після того, як розпочато розгляд відповідної справи, не є підставою для розгляду справи спочатку. У такому разі для підготовки до справи третя особа має можливість ознайомитися з матеріалами справи, у тому числі із аудіозаписом судового засідання, якщо таке вже відбулося. При потребі, остання має право заявити клопотання про оголошення перерви у судовому засіданні для того, щоб скористатися цією можливістю.

Як передбачено у п.1 ч.1 ст.306 КАС України, суддя-доповідач в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду з`ясовує склад учасників судового процесу. У разі встановлення, що рішення суду першої інстанції може вплинути на права та обов`язки особи, яка не брала участі у справі, залучає таку особу до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Таким чином, враховуючи той факт, що фактично виплата грошового забезпечення позивачу здійснюється за рахунок коштів Військової частини НОМЕР_3 , суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залучити до участі у даній справі в якості третьої особи на стороні відповідача - Військову частину НОМЕР_3 .

Що ж стосується поданого відповідачем клопотання, то колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з ч.ч.3,4 ст.48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Таким чином, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості адміністративного позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду конкретної справи.

При цьому, обов`язком суду є також встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

За змістом ч.6 ст.48 КАС України, після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку.

Відповідно до ч.7 цієї ж статті, заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Аналіз наведених норм свідчить, що заміна відповідача або залучення співвідповідача у справі можлива лише у суді першої інстанції до прийняття рішення по суті спору.

Разом із цим, слід враховувати, що відповідно до ч.1 ст.310 КАС України, апеляційний розгляд здійснюється за правилами розгляду справи судом першої інстанції з урахуванням особливостей встановлених Главою 1 розділу 3 КАС України.

Проте, головною особливістю є те, що суд апеляційної інстанції не розглядає справу з початку, а переглядає рішення суду першої інстанції, тобто, коли публічно-правовий спір вже вирішено.

Оскільки, клопотання подано після ухвалення рішення у справі, наслідком застосування правил ст.48 КАС України є розгляд справи спочатку.

У той же час, за приписами КАС України не надано повноважень суду апеляційної інстанції на залучення співвідповідачів у справі.

З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні клопотання відповідача про заміну належного відповідача слід відмовити.

Керуючись ст.ст.49,241-246,305,306,308,309,321,325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про заміну належного відповідача у справі - відмовити.

Залучити до участі у справі № 420/7160/24 Військову частину НОМЕР_3 , в якості третьої особи на стороні відповідача.

Запропонувати залученій третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору протягом 10 днів з моменту отримання вказаної ухвали подати до П`ятого апеляційного адміністративного суду письмові пояснення щодо даної справи та апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий у справі суддя-доповідач: Осіпов Ю.В.
Судді: Семенюк Г.В.
Шляхтицький О.І.