Справа № 320/1726/22
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2025 року справа №320/1726/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної податкової служби у Київській області до Трипільської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРЕНЕРГО" про стягнення податкового боргу,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління Державної податкової служби у Київській області з позовом до з позовом до Трипільської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРЕНЕРГО", у яком просить суд стягнути кошти у рахунок погашення податкового боргу у розмірі 7 137 208,07 грн. з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків та за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно з даними податкового обліку у відповідача утворилася заборгованість перед бюджетом. Податкові органи в силу закону від імені держави здійснюють функції з контролю за своєчасністю, правильністю нарахування та сплатою податків і зборів (обов`язкових платежів), а також стягнення з платників податків заборгованості перед бюджетами та державними цільовими фондами, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, зазначив, що податковий борг нарахований безпідставно та незаконно. Зокрема, вказує, що податковим органом безпідставно було списано: авансові внески з податку на прибуток на погашення боргу з податку на прибуток, погашення пені за рахунок сплачених податкових зобов`язань всупереч п.п. 3 розділу 3 Наказу ДПА України від 15.01.20001 №63 "Порядок обліку сум нарахованої заборгованості по платниках, по яких порушено провадження справи про банкрутство" та неправомірно нараховано пеню на заборгованість з податку на прибуток. Крім того, відповідач вказує, що податковим органом на підставі рішення про списання податкового боргу по податку на прибуток від 02.08.2011 № 9 на суму 30 015 279,90 грн. списано лише податковий борг в сумі 29 692 534,96 грн., а не 30 015 279,90 грн., як зазначено в рішенні. А тому переплата в ІКП в розмірі 322 744,94 грн., яка була сплачена товариством до прийняття рішення, безпідставно була списана контролюючим органом, що призвело до виникнення податкового боргу у зазначеній сумі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.02.2022 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі.

Ухвалою суду від 06.10.2022 у цій справі було призначено судово-економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз та зупинено провадження у справі до одержання результатів призначеної судом експертизи.

12.03.2024 на адресу суду від Київського наукового-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експерта від 20.12.2023 №29643/29644/22-71.

Ухвалою суду від 14.03.2024 поновлено провадження у справі та призначено розгляд справи на 17.04.2024.

Протокольною ухвалою суду від 17.04.2024 вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Трипільської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРЕНЕРГО" () перебуває на обліку в органах ДПС.

Згідно з відомостями інформаційно-комунікаційної системи Державної податкової служби «Податковий блок», на момент звернення до суду, за відповідачем () обліковується заборгованість перед бюджетом у розмірі - 7 137208,07 гривень, за платежем: податок на прибуток приватних підприємств.

Вказана заборгованість виникла у зв`язку з несплатою податкових зобов`язань, у встановлені законодавством строки, що підтверджується детальними розрахунками податкового боргу та інтегрованими картками.

Як встановлено у ході розгляду справи, на виконання Закону України від 12.05.11 №3320-IV "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо питань оподаткування природного газу та електричної енергії" ДПІ в Обухівському районі Київської області винесено рішення про списання податкового боргу по податку на прибуток від 02.08.2011 № 9 (далі Рішення) на суму 30 015 279,90 гривень.

Листом Державної податкової адміністрації України від 25.08.2011 №22821/7/24-0417 автоматизовано процес списання сум податкового боргу та діючих розстрочень (реструктуризації) податків та зборів на виконання вимог Закону №3320, а саме автоматизовано процес списання сум податкового боргу та діючих розстрочень (реструктуризації) податків та зборів на виконання вимог Закону №3320.

При цьому, як зазначає податковий орган у письмових поясненнях, списання по Трипільській ТЕС ПАТ «Центренерго» відбулось з урахуванням сплати по податку на прибуток (на дату списання податкового боргу по Трипільській ТЕС ПАТ «Центренерго» була переплата в сумі 322 744,94 грн., а саме сплачено 08.06.2011 - 161000,00 грн., 21.06.2011 - 372,47 грн. та 08.07.2011 - 161372,47 грн.), тому списано податковий борг в сумі 29 692 534,96 грн., а не 30 015 279,90 грн., як зазначено в рішенні. Тобто Трипільській ТЕС ПАТ «Центренерго» самостійно, не дочекавшись списання податкового боргу сплатили 322744,94 гривень.

Згідно з даними інформаційно-телекомунікаційної системи ДПС України у Трипільської ТЕС ПАТ "Центренерго" () станом на 25.07.2022 обліковується податковий борг з податку на прибуток в сумі 7 137 208,07 гривень.

Проведеним аналізом інтегрованих карток платника стану розрахунків грошових зобов`язань платника, нарахувань тa сплати податків у 2014 -2015 роках встановлено, що згідно з даними інтегрованої картки платника 11022200 «Надходження від погашення податкового боргу, в тому числі реструктурованого або розстроченого (відстроченого) з податку на прибуток, що сплачується підприємствами електроенергетичної, вугільної галузей, підприємствами, що надають послуги з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, підприємствами централізованого водопостачання та водовідведення та нараховані суми податку на прибуток, які виникають після проведення розрахунків по субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеної ст. 14 Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік» по Трипільській ТЕС ПАТ «Центренерго» відповідно до Порядку та умовами надання у 2014 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого постачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв?язку з невідповідністю фактичної вартості теплової та послуг з централізованого постачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 №30 (далі Постанова №30) до спеціального фонду державного бюджету надійшли кошти з податку на прибуток в загальній сумі 36 733 766,97 гривень.

Згідно з даними інтегрованої картки платника 11021000 «Податок на прибуток приватних підприємств» станом на 01.02.2014 сума податкового боргу склала 10 124 321,99 гривень. Згідно з розрахунком податкових зобов?язань щодо сплати консолідованого податку від 19.02.2014 № по Трипільській ТЕС ПАТ «Центренерго» задекларовано дивіденди з податку на прибуток в сумі 1 294 947,00 грн. та податок на прибуток - 36 878 666,0 грн., і станом на 01.03.2014 сума податкового боргу склала 48 297 934,99 гривень.

У травні 2014 року відповідно до вимог Постанови № 30 в рахунок погашення боргу з податку на прибуток зараховано 16 500 000,00 грн. та нараховано пені в сумі 752 006,57 гри. і станом на 01.06.2014 сума податкового боргу склала 32 549 941,56 гривень.

У червні 2014 року зараховано сплату авансових внесків з податку на прибуток в сумі 5 915 714,0 грн. та відповідно до вимог Постанови №30 в рахунок погашення боргу з податку на прибуток зараховано 1 140 414,0 грн. та нараховано пені в сумі 45 235,38 грн. і станом на 01.07.2014 сума податкового боргу склала 25 769 800,46 гривень.

У липні 2014 року відповідно до вимог Постанови №30 в рахунок погашення боргу з податку на прибуток зараховано 773 500,0 грн. та нараховано пені в сумі 32 130,98 грн. і станом на 01.08.2014 сума податкового боргу склала 25 028 431,44 гривень.

У серпні 2014 зараховано сплату авансових внесків з податку на прибуток в сумі 12 325 644,0 грн. та нараховано пені в сумі 962 413,3 грн. і станом на 01.09.2014 року податкового боргу склала 13 665 200,74 гривень.

У вересні 2014 року відповідно до вимог Постанови №30 в рахунок погашення боргу з податку на прибуток зараховано 11 660 885,0 грн. та нараховано пені в сумі 961 715,88 грн. і станом на 01.10.2014 сума податкового боргу склала 2 984 253,63 гривень.

Зарахування сплати в рахунок погашення податкового боргу (без врахування пені) проведено на загальну суму 30 074 799 грн., у зв?язку з тим, що в інтегрованій картці платника з податку на прибуток сума податкового боргу була менше ніж сума надходжень.

У грудні 2014 року зараховано сплату авансових внесків з податку на прибуток в сумі 445 277,19 грн. і станом на 01.01.2015 сума податкового боргу (залишок несплаченої пені) склала 2 397 170,44 гривень.

Слід зазначити, що з причини змін в програмному забезпеченні ІТС «Податковий блок» в інтегрованій картці платника з податку на прибуток у 2014 році не відображені наступні задекларовані платником суми авансових внесків при виплаті дивідендів податку на прибуток:

у I кварталі 2014 року в сумі 12 446,0 грн. (розрахунок податкових зобов?язань щодо сплати консолідованого податку від 08.05.2014 №);

за півріччя 2014 року - 5 901 733,0 грн. (розрахунок податкових зобов?язань щодо сплати консолідованого податку від 07.08.2014 №);

за три квартали 2014 року - 418 361,0 грн. (розрахунок податкових зобов' язань щодо сплати консолідованого податку від 10.11.2014 №).

Загальна сума невідображених нарахувань авансових внесків при виплаті дивідендів з податку на прибуток склала 6 332 540,0 гривень.

Згідно з даними інформаційно-телекомунікаційної системи ДІС України з податку на прибуток у 2015 році в зв?язку з відсутністю у 2014 році можливості автоматичного рознесення нарахувань по авансових внесках при виплаті дивідендів з податку на прибуток до інформаційних баз даних ІТС «Податковий блок», ДІ в Обухівському районі ГУ ДФС у Київській області у березні 2015 року рознесено невідображені у 2014 році нарахування до інтегрованої картки платника з податку на прибуток Трипільської ТЕС ПАТ «Центренерго» в сумі 6 332 540,0 гривень.

Також у 2015 році платником самостійно нараховано податку на прибуток в сумі 15 343 119 грн., зараховано сплату авансових внесків з податку на прибуток в сумі 3 870 414 грн., зараховано сплату відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 №375 в сумі 11 302 447,0 грн., нараховано пені в сумі 2 227 212,41 грн., зменшено суми пені в розмірі 4 668 777,73 грн. і станом на 01.01.2016 сума податкового боргу склала 7 718 530,8 гривень.

Згідно з даними інформаційно-телекомунікаційної системи ДПС України у платника податків Трипільської ТЕС ПАТ «Центренерго» з податку на прибуток у 2016 році зменшено суми нарахованої пені в розмірі 581 322,73 грн., і станом на 01.06.2016 сума податкового боргу склала 7 137 208,07 грн., яка в подальшому не змінювалась.

З метою погашення податкового боргу контролюючим органом відповідно до ст.42, 59 ПК України було направлено відповідачу податкову вимогу від 11.09.2020 №196811-55, яка отримана відповідачем.

Отже контролюючим органом було здійснено всі необхідні заходи, спрямовані для погашення податкової заборгованості, однак вищевказані дії не призвели до повного погашення податкового боргу, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

У відповідності до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14).

Узгодження платником податків податкових зобов`язань свідчить про виникнення в нього обов`язку сплатити такі зобов`язання у встановлений законом строк. За закінченням такого строку узгоджені податкові зобов`язання стають податковим боргом, процедура стягнення якого визначена Податковим кодексом України.

Несплачені у встановлений законом строк податкові зобов`язання є податковим боргом платника податків.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 цієї статті у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Аналіз вказаної норми свідчить про відсутність обов`язку контролюючого органу направляти платнику податків нову податкову вимогу у випадку збільшення суми податкового боргу. Тобто, в разі коли після направлення платнику податків податкової вимоги сума його податкового боргу збільшується, податкова вимога на збільшену суму податкового боргу не направляється.

Підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України визначено, що податкова вимога вважається відкликаною у разі, якщо сума податкового боргу була погашена самостійно платником податків або органом стягнення.

Так, контролюючим органом направлено на адресу відповідача податкову вимогу від 11.09.2020 №196811-55, яка отримана відповідачем.

Згідно з даними інформаційно-телекомунікаційної системи ДПС України у платника податків Трипільської ТЕС ПАТ «Центренерго» з податку на прибуток у 2016 році зменшено суми нарахованої пені в розмірі 581 322,73 грн., і станом на 01.06.2016 сума податкового боргу склала 7 137 208,07 грн., яка в подальшому не змінювалась.

На час розгляду справи та прийняття рішення по суті заявлених позовних вимог доказів про сплату відповідачем податкового боргу з узгоджених зобов`язань у розмірі 7 137 208,07 грн. до суду не надано.

Також, не надано суду доказів оскарження податкової вимоги в судовому порядку.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказує, що податковим органом безпідставно було списано:

- авансові внески з податку на прибуток на погашення боргу з податку на прибуток,

- погашення пені за рахунок сплачених податкових зобов`язань всупереч п.п. 3 розділу 3 Наказу ДПА України від 15.01.20001 №63 "Порядок обліку сум нарахованої заборгованості по платниках, по яких порушено провадження справи про банкрутство".

Також, податковим органом неправомірно на заборгованість з податку на прибуток нараховано пеню.

Крім того, відповідач вказує, що податковим органом на підставі рішення про списання податкового боргу по податку на прибуток від 02.08.2011 № 9 на суму 30 015 279,90 грн. списано лише податковий борг в сумі 29 692 534,96 грн., а не 30 015 279,90 грн., як зазначено в рішенні. А тому переплата в ІКП в розмірі 322 744,94 грн., яка була сплачена товариством до прийняття рішення, безпідставно була списана контролюючим органом, що призвело до виникнення податкового боргу у зазначеній сумі.

Оцінюючи доводи позивача щодо неправомірного спрямування авансових внесків з податку на прибуток та інших сплачених грошових зобов`язань на погашення боргу з податку на прибуток та погашення пені, суд зазначає наступне.

Підпунктом 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно із п.п. 129.1 ст. 129 ПКУ нарахування пені розпочинається:

при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження) (підпункт 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України).

Нарахування пені закінчується (крім пені, передбаченої підпунктами 129.1.2, 129.1.4 пункту 129.1 цієї статті): у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів на відповідний рахунок платника податків та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань (підпункт 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 89.7 ст. 87 ПКУ у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

А тому доводи відповідача щодо неправомірного зарахування спрямованих ним грошових зобов`язань з певного виду податку в рахунок погашення податкового боргу є помилковими та необґрунтованими, а тому відхиляються судом як безпідставні.

Щодо доводів відповідача про те, що податковим органом на підставі рішення про списання податкового боргу по податку на прибуток від 02.08.2011 № 9 на суму 30 015 279,90 грн. неправомірно списано лише податковий борг в сумі 29 692 534,96 грн., а не 30 015 279,90 грн., як зазначено в рішенні, а тому переплата в ІКП в розмірі 322 744,94 грн., яка була сплачена товариством до прийняття рішення, безпідставно була списана контролюючим органом, що призвело до виникнення податкового боргу у зазначеній сумі.

Суд зазначає, що позивачем самостійно до прийняття податковим органом рішення про списання податкового боргу по податку на прибуток від 02.08.2011 № 9 на суму 30 015 279,90 грн. сплачено суму боргу: 08.06.2011 - 161000,00 грн., 21.06.2011 - 372,47 грн. та 08.07.2011 - 161372,47 грн., а рішення про списання боргу прийнято лише 02.08.2011, що означає що на момент списання боргу у відповідача був наявний борг у розмірі 29 692 534,96 грн..

А тому податковий орган жодним чином не міг сплачену товариством суму боргу у розмірі 322 744,94 грн. зарахувати на користь інших обов`язкових платежів, оскільки вказана сума не перебувала у складі переплати на час прийняття рішення від 02.08.2011 № 9.

Щодо доводів відповідача про нарахування пені всупереч п.п. 3 розділу 3 Наказу ДПА України від 15.01.2001 №63 "Порядок обліку сум нарахованої заборгованості по платниках, по яких порушено провадження справи про банкрутство", оскільки ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2004 порушено провадження у справі №15/76-б про визнання банкрутом ВАТ "Державна Енергогенеруюча Компанія "Центренерго", суд зазначає наступне.

Так, спеціальним законом, який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності суб`єкта підприємницької діяльності - боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів є Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14 травня 1992 року №2343-ХІІ (далі по тексту - Закон України від 14 травня 1992 року №2343-XII).

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 22 грудня 2011 року №4212-VI (далі по тексту - Закон України від 22 грудня 2011 року № 4212-VI) наведений Закон України від 14 травня 1992 року №2343-XII викладено в новій редакції, яка набрала чинності 19 січня 2013 року.

При цьому, згідно пункту 11 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 22 грудня 2011 року №4212-VI положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Положення Закону України від 22 грудня 2011 року №4212-VI, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на частину 4 статті 12 Закону України від 14 травня 1992 року №2343-ХІІ, згідно якої протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов`язкових платежів).

Так, наведені норми регулюють правовідносини, які виникли між боржником і кредиторами у зв`язку з неспроможністю боржника виконати після настання встановленого строку існуючі зобов`язання, і спрямовані на відновлення платоспроможності боржника або його ліквідацію з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів.

Отже, дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів та не поширює свою дію на зобов`язання поточних кредиторів, в тому числі щодо нарахування неустойки (штрафів, пені), та інших санкцій за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

Оскільки мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), які виникли після введення мораторію, то і не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення.

Слід зазначити, що наведена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 4 липня 2011 року, 07 травня, 11 червня, 1 жовтня 2012 року, 26 лютого, 07 липня 2013 року (справи №№ 21-144а11, 21-289а11, 21-179а12 та 21-298а12, 21-34а13, 21-178а13 відповідно).

Як вбачається з матеріалів справи, справа про банкрутство позивача порушена ухвалою господарського суду міста Києва від 09 лютого 2004 року з одночасним введенням мораторію на задоволення вимог кредиторів.

При цьому, несплату податкових зобов`язань відповідачем допущено у 2013-202 роках.

Суд звертає увагу, що позивач після введення мораторію продовжує на загальних підставах здійснювати господарську діяльність, надавати послуги, виконувати роботи, сплачувати податки та заробітну плату працівникам.

Отже, в спірних правовідносинах позивач є поточним кредитором, а тому дія мораторію, введеного ухвалою Господарського суду міста Києва від 09 лютого 2004 року в справі №15/76-б, на зобов`язання щодо нарахування та сплати штрафу не розповсюджується.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позовних вимог на підставі наявності мораторію у зв`язку із порушенням справи про банкрутство.

З метою підтвердження наявності податкового боргу ухвалою суду від 06.10.2022 у цій справі було призначено судово-економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

За правилами статті 101 КАС України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку.

У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Якщо під час підготовки висновку експерт встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини.

Відповідно до статті 108 КАС України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. (ч. 2 ст. 90 КАС України).

За положеннями ч. 3 ст. 90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, проаналізувавши зміст висновку судової економічної експертизи від 20.12.2023 №29643/29644/22-71, суд встановив, що судовим експертом при проведенні дослідження викладено власні трактування законодавства України, зокрема в частині яка не стосується економічної експертизи, а належить до правовідносин, що регулюються КПК України та ПК України.

Досліджуючи зміст висновку експерта, суд приходить висновку про наявність підстав стверджувати про вирішення експертом питань, які виходять за межі його кваліфікації за відповідною експертною спеціальністю, у тому числі з питань права.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що вказаний висновок експерта не підтверджує обґрунтованість позовних вимог та не може бути врахований судом в якості підстави для прийняття рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Аналізуючи у сукупності вищевикладене та враховуючи підтвердження матеріалами справи наявності податкового боргу відповідача та дотримання податковим органом законодавчо встановленої процедури стягнення податкового боргу, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Київській області, як відокремлений підрозділ ДПС України ( вул. Народного ополчення, 5а, м. Київ, 03151, ) задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ЦЕНТРЕНЕРГО» Трипільська ТЕС (, 08720, Київська область, м. Українка, вул. Промислова 1) податковий борг у розмірі 7 137 208 (міс мільйонів сто тридцять сім тисяч двісті вісім) грн. 07 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.