Справа № 460/5038/25
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/5038/25 пров. № А/857/26769/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Качмара В.Я., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 травня 2025 року, головуючий суддя Друзенко Н.В., ухвалене у м. Рівне, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ВЧ НОМЕР_1 , в якому просив визнати протиправною бездіяльність щодо відмови у видачі довідки про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначеної додатком №5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України №402 від 24.08.2008 року, у зв`язку з отриманням захворювань (травм), пов`язаних із захистом Батьківщини, отриманих під час безпосередньої участі у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України; зобов`язати видати довідку про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) визначену додатком №5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України №402 від 24.08.2008 року, із зазначенням всіх обов`язкових відомостей, передбачених таким Положенням, у зв`язку з отриманням захворювань (травм), пов`язаних із захистом Батьківщини, отриманих під час безпосередньої участі у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України; визнати протиправну бездіяльність щодо не нарахування та невиплати додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 від 28.02.2022 року, у розмірі до 100000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 10.02.2023 року по 01.03.2023 року, з 03.04.2023 року по 17.04.2023 року, з 06.07.2023 року по 26.07.2023 року, з 13.05.2024 по 06.11.2024 року, внаслідок отримання захворювань, пов`язаних із захистом Батьківщини; зобов`язати нарахувати та виплатити додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 від 28.02.2022 року, у розмірі до 100000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 10.02.2023 року по 01.03.2023 року, з 03.04.2023 року по 17.04.2023 року, з 06.07.2023 року по 26.07.2023 року, з 13.05.2024 року по 06.11.2024 року, внаслідок отримання захворювань, пов`язаних із захистом Батьківщини.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що ОСОБА_1 , у 2022 році був призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період. 11.03.2022 року на підставі наказу №15 його було зараховано до Військової частини НОМЕР_1 . З січня по квітень 2024 року перебував на лінії бойового зіткнення, брав участь в будівництві інженерних споруд (в період із 25.01.2024 року по 06.02.2024 року брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Харківській обл., Куп`янському p-ні, населеному пункті Колодязне, що підтверджено довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України № 342 від 06.02.2024 року). Неодноразово потрапляв під обстріли, бачив зруйновану інфраструктуру, загибель побратимів, приймав участь в евакуації поранених та загиблих, мав контузії, які не зафіксовані, втрачав свідомість, після чого відчував нудоту та запаморочення, медичну допомогу не отримував. Протягом служби у позивача неодноразово виникали проблеми зі здоров`ям, через що він направлявся на лікування. 13.10.2024 року позивачу проведено огляд військово-лікарською комісією, що підтверджується свідоцтвом про хворобу №56, де встановлено: «Діагноз (включаючи код, згідно чинного НК 025) та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва: Посттравматичний стресовий розлад зі стійкими різко вираженими клінічними проявами, виражений тривожно-депресивний синдром зі стійкою інсомнією. F43.1. Захворювання. ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Вертеброгенна цервікалгія без радикулопатії. М54. Артеріальна гіпертензія II cm., ступінь 2, ризик 2. 111.9. Вторинна кардіоміопатія гіпертензивного, дисметаболічного генезу. Хронічна виразкова хвороба дванадцятипалої кишки, стан неповної ремісії. К 26.9. Хронічний гастродуоденіт, стан неповної ремісії. К29.9. Хронічний панкреатит стан ремісії. К85. Хронічний холецистит стан ремісії. К81.1. Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням військової служби. Постанова ВЛК про придатність до військової служби, служби за військовою спеціальністю та інше: На підставі статті 17а графи II Розкладу хвороб: Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку». Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №370 від 13.12.2024 року ОСОБА_1 було звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу частини на підставі висновку ВЛК про непридатність до військової служби. Оскільки у періоди з 10.02.2023 року по 03.04.2023 року по 17.04.2023 року, з 06.07.2023 року по 26.07.2023 року , з 13.05.2024 року по 06.11.2024 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні через хвороби, пов`язані із захистом Батьківщини, згідно з відповідними довідками і свідоцтвом про хворобу, виданим ВЛК, вважає, що має повне право на виплату за ці періоди додаткової винагороди, що передбачена п.1-1, п.1-2 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року. Разом з тим стверджує, що виплата такої додаткової винагороди у зазначені вище періоди для нього не здійснювалася, з огляду на що він був змушений звертатися до Військової частини НОМЕР_1 із письмовою заявою. Військова частина НОМЕР_1 у виплаті відмовила, покликаючись на те, що чинним законодавством не передбачено виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень за період перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні через хвороби, пов`язані із захистом Батьківщини. Також вказує, що звертався до відповідача із заявою про видачу довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), в якій просив: на підставі медичних висновків спеціалістів, наданих разом із заявою про здійснення додаткової винагороди, внести відомості про захворювання (травми), пов`язані із захистом Батьківщини, отримані ним під час безпосередньої участі у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, у журнал обліку бойових дій, якщо такі відомості не були внесені. У видачі такої довідки про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) йому було відмовлено і зазначено, що у військовій частині відсутня будь-яка інформація щодо отримання ОСОБА_1 травми (поранення, контузії, каліцтва). Дії відповідача вважає протиправними, покликаючись на те, що його захворювання, щодо якого у свідоцтві про хворобу №56 від 14.10.2024 року вказано, що воно пов`язане із захистом Батьківщини, фактично підпадає під поняття травма, адже у самому свідоцтві про хворобу ВЛК та інших медичних документах підтверджено його діагноз «посттравматичний стресовий розлад», що передбачає наявність травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, яка викликала захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини. При цьому, зазначив, що посттравматичний стресовий розлад передбачає саме наявність психологічної травми, а не травми фізичного характеру, і така психологічна травма спричиняється різними подразниками, тобто травматичними подіями. Доводить, що поняття «психологічна травма» входить до загального поняття «травма», а отже, особи, які отримали психологічну травму, претендують на виплати так само, як і особи, які отримали будь-яку іншу травму. За наведеного вважав, що бездіяльність відповідача повинна бути визнана протиправною, і відповідач повинен бути зобов`язаний видати довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) і здійснити на підставі неї відповідну виплату додаткової винагороди.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26 травня 2025 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тими ж доводами, що наводились ним у поданому адміністративному позові, однак безпідставно не взяті до уваги судом попередньої інстанції.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , був призваний на військову службу під час мобілізації та з 11.03.2022 року зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується відомостями з військового квитка серії НОМЕР_2 .

Протягом служби перебував на лікуванні в КНП «Острозька багатопрофільна лікарня» Острозької міської ради Рівненського району Рівненської області:

- з 10.02.2023 року по 15.02.2023 року - на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні, де встановлено такий основний діагноз: «К27.0 - Пептична виразка неуточненої локалізації, Гостра з кровотечею», що підтверджено згідно з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №661 від 15.02.2023 року;

- з 15.02.2023 року по 01.03.2023 року - на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні, де встановлено такий основний діагноз: «Виразкова хвороба. Пептична виразка передньої стінки цибулини ДПК, активна фаза. Ульцерогенна деформація цибулини ДПК. ГЕРХ: рефлюкс - езофагіт 1-ст. Хронічний гастрит, стадія загострення Нв/++/. Хронічний холецистит стадія загострення. Хронічний панкреатит з больовим синдромом, стадія загострення», що підтверджено випискою з медичної карти стаціонарного хворого терапевтичного відділення №747/411 від 01.03.2023 року;

- з 03.04.2023 року по 17.04.2023 року - на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні, де встановлено такий основний діагноз: ««Виразкова хвороба. Хронічна виразка передньої стінки цибулини ДПК, стадія загострення. Хронічний гастрит, стадія загострення. ГЕРХ: рефлюкс - езофагіт 1-ст.», що підтверджено випискою з медичної карти стаціонарного хворого терапевтичного відділення №1526 від 17.04.2023 року;

- з 06.07.2023 року по 11.07.2024 року - на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні, а з 11.07.2023 року по 26.07.2023 року в терапевтичному відділенні, де встановлено такий діагноз: «Виразкова хвороба ДПК, активна фаза, ускладнена U1KT. Хронічний ерозивний гастродуоденіт, стадія загострення. Недостатність кардії. ГЕРХ: рефлюкс-езофагіт. Ускладнення основного: Постгеморагічна анемія легкого ступеня. Хронічний холецистопанкреатит, стадія загострення», що підтверджено випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого терапевтичного відділення №2983/1522 від 26.07.2023 року.

З 25.01.2024 року по 06.02.2024 року ОСОБА_1 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Харківській області, Куп`янському p-ні, населеному пункті Колодязне, що підтверджується довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України №342 від 06.02.2024 року, яка видана для надання особі статусу учасника бойових дій.

З 13.05.2024 року по 12.06.2024 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні в КНП «Острозька багатопрофільна лікарня» Острозької міської ради Рівненського району Рівненської області, де встановлено діагноз: «Виразкова хвороба ДПК в стадії загострення (гостра виразка цибулини ДПК 0,7 х 0,7 cm) Forest 11, ускладнена ШКК. Постгеморагічна дефіцитна анемія середнього ступеня важкості. Хронічний панкреатит, стадія загострення, больовий, диспепсичний синдром. Артеріальна гіпертензія П cm. ступінь 2, ризик 2. Вторинна КМП гіпертензивного, ішемічного, дисметаболічного генезу», що підтверджено випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2424 від 12.06.2024 року.

З 13.06.2024 року по 16.08.2024 року - перебував на стаціонарному лікуванні в КП «Острозька обласна психіатрична лікарня» POP, де встановлено діагноз: «Посттравматичний стресовий розлад, тривожний тип зі стійкою інсомнією. Хронічний гепатит, хронічний панкреатит, хронічний холецистит, поліп жовчного міхура», що підтверджено випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1926 від 16.08.2024 року .

З 16.08.2024 року по 27.08.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні КП «Рівненський обласний госпіталь ВВ», де встановлено основний діагноз: «Остеохондроз хребта у дорослих, множинні відділи хребта», супутні діагнози: «Ушкодження внаслідок військових дій, спричинених іншими видами вибухів та уламків; Фактори, пов`язані з умовами праці; Хронічний холецистит; Посттравматичний стресовий розлад», що підтверджено випискою-епікризом із медичної картки стаціонарного хворого №4911 від 27.08.2024 року.

З 27.08.2024 року по 05.09.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні КП «Рівненський обласний госпіталь ВВ», де встановлено основний діагноз: «Хронічний поверхневий гастрит, без згадки про кровотечу», супутні діагнози: «Посттравматичний стресовий розлад; Ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків; Фактори, пов`язані з умовами праці; Хронічний холецистит; Остеохондроз хребта у дорослих, множинні відділи хребта», що підтверджено випискою-епікризом із медичної картки стаціонарного хворого №5130[24] від 05.09.2024 року.

З 11.09.2024 року по 13.09.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Острозька багатопрофільна лікарня» Острозької міської ради Рівненського району Рівненської області з основним діагнозом « 111.0 - Гіпертензивна (гіпертонічна) хвороба серця з (застійною) серцевою недостатністю», супутнім: «М42.10 - Остеохондроз хребта у дорослих, множинні відділи хребта», що підтверджено випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №4645 від 13.09.2024 року.

З 13.09.2024 року по 06.11.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні в у КП «Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення» POP з основним діагнозом: «F43.1 Післятравматичний стресовий розлад зі стійкими різко вираженими клінічними проявами, виражений тривожно- депресивний синдром зі стійкою інсомнією», що підтверджено випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №3286 від 06.11.2024 (а.с.30).

У виписці №3286 від 06.11.2024 року міститься запис про те, що ОСОБА_1 оглянутий ВЛК від 14.10.2024 року №74, встановлений діагноз «Посттравматичний стресовий розлад зі стійкими різко вираженими клінічними проявами, виражений тривожно-депресивний синдром зі стійкою інсомнією. F43.1.». Зазначено, що «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини». Також вказано, що видано свідоцтво про хворобу №56 затверджене 16 регіональною ВЛК 02.11.2024 року.

У свідоцтві про хворобу №56 ОСОБА_1 зафіксовано:

«12.Діагноз (включаючи код, згідно чинного НК 025) та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва:

Посттравматичний стресовий розлад зі стійкими різко вираженими клінічними проявами, виражений тривожно-депресивний синдром зі стійкою інсомнією. F43.1.

Захворювання. ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.

Вертеброгенна цервікалгія без радикулопатії. М54. Артеріальна гіпертензія II cm., ступінь 2, ризик 2. 111.9. Вторинна кардіоміопатія гіпертензивного, дисметаболічного генезу. Хронічна виразкова хвороба дванадцятипалої кишки, стан неповної ремісії. К 26.9. Хронічний гастродуоденіт, стан неповної ремісії. К29.9. Хронічний панкреатит стан ремісії. К85. Хронічний холецистит стан ремісії. К81.1.

Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням військової служби.

13. Постанова ВЛК про придатність до військової служби, служби за військовою спеціальністю та інше:

На підставі статті 17а графи II Розкладу хвороб:

Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 370 від 13.12.2024 року ОСОБА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, водія-радіотелефоніста 1 автомобільного відділення автомобільного взводу 2 монтажної роти, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) №76-РС від 11.12.2024 року з військової служби у відставку за підпунктом «б» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виключено із списків особового складу військової частини.

10.01.2025 року ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із письмовою заявою про здійснення додаткової винагороди. У заяві просив здійснити виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, за періоди стаціонарного лікування хвороби, пов`язаної із захистом Батьківщини: з 10 лютого 2023 року по 01 березня 2023 року, з 03 квітня 2023 року по 17 квітня 2023 року, з 06 липня 2023 року по 26 липня 2023 року, з 13 травня 2024 року по 06 листопада 2024 року.

У відповідь на таку заяву ТВО командира військової частини НОМЕР_1 листом від 06.02.2015 року за №389 повідомив, що правові норми, які містяться в постанові КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168 та в наказі МОУ «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 07.06.2018 року №260 передбачають виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку саме з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини. Разом з тим, чинним законодавством не передбачено виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень за період перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні через хвороби, пов`язані із захистом Батьківщини. У зв`язку з цим, у здійсненні виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн за періоди перебування на стаціонарному лікуванні ОСОБА_1 відмовлено.

28.02.2025 року позивач звернувся до відповідача із заявою про видачу довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), в якій просив на підставі доданих до заяви від 10.01.2025 року медичних висновків спеціалістів, внести відомості про захворювання (травми), пов`язані із захистом Батьківщини, отримані ОСОБА_1 , під час безпосередньої участі у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, у журнал обліку бойових дій, якщо такі відомості не були внесені, та видати йому довідку про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначену додатком №5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 402 від 24.08.2008 року, із зазначенням всіх обов`язкових відомостей, передбачених таким Положенням, у зв`язку з отриманням ним захворювань (травм), пов`язаних із захистом Батьківщини.

Листом №721 від 03.03.2025 року відповідач відмовив позивачу у видачі такої довідки, покликаючись на відсутність будь-якої інформації щодо отримання позивачем травми (поранення, контузії, каліцтва).

З такими діями відповідача позивач не погодився, з огляду на що і звернувся в суд з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що постановою ВЛК №74 від 14.10.2024 року та свідоцтвом про хворобу №56, що затверджене 16 регіональною ВЛК 02.11.2024 року періоди з 10.02.2023 року по 01.03.2023 року, з 03.04.2023 року по 17.04.2023 року, з 06.07.2023 року по 26.07.2023 року, з 13.05.2024 року по 12.06.2024 року, з 11.09.2024 року по 13.09.2024 року визнані такими, що не пов`язані з проходження військової служби, відтак у відповідача були відсутні підстави нараховувати та виплачувати позивачу додаткову винагороду в розмірі 10000 грн. за усі ці періоди.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року (Закон №2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII від 20.12.1991 року (Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами 2, 3 статті 9 Закону №2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до абзацу 1 частини 4 статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Абзацом 2 частини 4 статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 року за №745/32197 (далі Порядок №260).

Згідно з пунктом 2 Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до пункту 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022 року, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває до цього часу.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69/2022 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята Постанова "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168" (далі - Постанова № 168).

Пунктом 1 Постанови № 168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (п.12 Постанови № 168).

Пунктом 5 Постанови № 168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022 року.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2022 року №400 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» пункт 1 постанови доповнено, в тому числі, абзацом такого змісту: «Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії».

28.06.2023 року ухвалено Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану» №3161-IX, пунктом 1 розділу I якого, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 року доповнено статтею 9-2 такого змісту: «Під час дії воєнного стану військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3161-IX, установлено: «в період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX: військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, а також здійснюють бойові (спеціальні) завдання, у період здійснення зазначених заходів (завдань) щомісячно виплачується додаткова винагорода від 30000 до 100000 гривень на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України; військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення, а також військовослужбовцям, які захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон), безвісно відсутні, інтерновані в нейтральні держави або є заручниками, щомісячно виплачується додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень на умовах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України».

На виконання статті 9-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та абзаців другого - восьмого пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3161-IX Кабінет Міністрів України постановою №836 від 09.08.2023 року вніс зміни до постанови №168 від 28.02.2022 року. За цими змінами, пункт 1 викладено в такій редакції: «1.Установити, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), розмір додаткової винагороди може бути збільшений відповідно до умов та розмірів, визначених Міністерством внутрішніх справ, але не більше ніж до 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.».

За такими змінами, пункт 1-2: «Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення. Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії; захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення); загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини (виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).».

Відтак, пункти 1, 1-1 та 1-2 діють в редакції Постанови КМУ №419 від 12.04.2024 року - застосовується з 1 квітня 2024 року та із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ №1311 від 15.11.2024 року - застосовується з 25 серпня 2024 року.

За чинною редакцією, пунктом 1-2 передбачено: «Виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення. Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1- 1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії; захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення); загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини (виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).»

Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком №5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України №402 від 24.08.2008 року, видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військово-службовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. У Довідці слід обов`язково зазначити: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дій, бойового донесення, тощо).

З аналізу наведених норм Постанови № 168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 10.02.2023 року по 01.03.2023 року, з 03.04.2023 року по 17.04.2023 року, з 06.07.2023 року по 26.07.2023 року, з 13.05.2024 року по 12.06.2024 року, не у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а у зв`язку із захворюваннями, частина з яких взагалі немає безпосереднього зв`язку із проходженням військової служби.

На підставі огляду ВЛК від 14.10.2024 року №74, ОСОБА_1 було видано свідоцтво про хворобу №56, в якому зафіксовано, що такі захворювання, як «Вертеброгенна цервікалгія без радикулопатії. М54. Артеріальна гіпертензія II cm., ступінь 2, ризик 2. 111.9. Вторинна кардіоміопатія гіпертензивного, дисметаболічного генезу. Хронічна виразкова хвороба дванадцятипалої кишки, стан неповної ремісії. К 26.9. Хронічний гастродуоденіт, стан неповної ремісії. К29.9. Хронічний панкреатит стан ремісії. К85. Хронічний холецистит стан ремісії. К81.1.» не пов`язані з проходженням військової служби. Що стосується діагнозу «Посттравматичний стресовий розлад зі стійкими різко вираженими клінічними проявами, виражений тривожно-депресивний синдром зі стійкою інсомнією. F43.1.», то ВЛК зафіксовано, що це захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини.

Колегія суддів звертає увагу, що ВЛК вказаний діагноз кваліфікований саме як «захворювання», а не як «поранення» (контузія, травма, каліцтво).

Разом з тим, позивачем не оспорюється той факт, що поранення в результаті бойових дій він не отримував та за медичною допомогою не звертався. Постравматичний розлад передбачає саме наявність психологічної травми, спричиненої різними подразниками.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, що поранення та захворювання відрізняються за своєю природою та механізмом виникнення. Поранення - це фізична травма, що виникає в результаті впливу зовнішніх чинників (наприклад, удару, падіння, пострілу). Захворювання, навпаки, є патологічним станом, що розвивається в організмі через внутрішні фактори, такі як інфекції, порушення обміну речовин, генетичні аномалії, або зовнішні чинники, що впливають на організм.

Тобто природою поранення є фізична шкода, що завдається тілу. Природою ж захворювання є патологічний стан, який характеризується певними симптомами та ознаками. Поранення (травма, контузія, каліцтво) - це раптова, зовнішня, механічна або інша шкода, що пошкоджує тканини та органи організму. Травма, як правило, виникає миттєво, а захворювання може розвиватися повільно або гостро. Травма, як правило, має локальний вплив на пошкоджені тканини, а захворювання може впливати на весь організм. При травмах потрібна перша допомога та медична допомога, а при захворюваннях - лікування, яке може включати медикаменти, фізичні вправи, психотерапію та інші методи.

Наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008 року, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 року за №1109/15800 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.

Главою 21 розділу II такого Положення регулюється Порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та осіб, звільнених з військової служби, зі службою у Збройних Силах України.

За пунктами 21.1, 21.2, 21.4 цієї глави, у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення. Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військово-зобов`язаних і резервістів, призваних ТЦК та СП на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК. При медичному огляді військовослужбовців, призваних на збори військовозобов`язаних, резервістів під час навчальних зборів, кандидатів на навчання у ВВНЗ, направлених ТЦК та СП, коли їм встановлено діагноз і постанова оформлюється свідоцтвом про хворобу або довідкою, ВЛК встановлюється причинний зв`язок захворювання (поранення, контузії, каліцтва, травми).

Колегія суддів зазначає, що в розумінні чинного законодавства формулювання «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» та «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» є різними правовими категоріями.

При цьому, позивач не зазначає жодних обставин за яких він нібито отримав травму (дата, місце) та не надає жодних первинних медичних документів про вид, характер та обставини травми (медична карта (форма №100).

Відтак, у відповідача не було правових підстав для видачі позивачу довідки про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) визначену додатком №5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України №402 від 24.08.2008 року.

Виплата, передбаченої нормами пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3161-IX, п. 11 розділу XXXIV Порядку № 260 та пункту 1-2 Постанови №168, додаткової винагороди в розмірі 100000 грн., за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, перебуває у причинно-наслідковому зв`язку саме з отриманням «поранення (травми, контузії, каліцтва)», пов`язаного із захистом Батьківщини, а не «захворювання», пов`язаного із захистом Батьківщини.

Водночас, захворювання з приводу яких позивач перебував на лікуванні в періоди з 10.02.2023 року по 01.03.2023 року, з 03.04.2023 року по 17.04.2023 року, з 06.07.2023 року по 26.07.2023 року, з 13.05.2024 року по 12.06.2024 року, з 11.09.2024 року по 13.09.2024 року, постановою ВЛК №74 від 14.10.2024 року та свідоцтвом про хворобу №56 , що затверджене 16 регіональною ВЛК 02.11.2024 року, визнані такими, що не пов`язані з проходження військової служби.

«Посттравматичний стресовий розлад зі стійкими різко вираженими клінічними проявами, виражений тривожно-депресивний синдром зі стійкою інсомнією», з приводу якого в тому числі позивач перебував на лікуванні в періоди з 13.06.2024 року по 16.08.2024 року, з 16.08.2024 року по 27.08.2024 року, з 27.08.2024 року по 05.09.2024 року, з 13.09.2024 року по 06.11.2024 року постановою ВЛК №74 від 14.10.2024 року та свідоцтвом про хворобу №56, що затверджене 16 регіональною ВЛК 02.11.2024 року, визнане «захворюванням, яке пов`язане із захистом Батьківщини», а не «пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), що пов`язане із захистом Батьківщини»

Тому, позивач не набув права на виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць за період його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 травня 2025 року у справі №460/5038/25 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді В. Я. Качмар
Т. В. Онишкевич