Справа № 160/32181/24
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 160/32181/24
Суддя І інстанції Сластьон А.О.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Коршуна А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №5 від 31.10.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 за заявою від 24.10.2024;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу: період проходження строкової військової служби в лавах ЗСУ з 25.05.2004 по 06.10.2005; період роботи з 25.07.2003 по 03.08.2003 та з 26.09.2003 по 31.12.2003;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком №1 (підземні), затвердженим Постановою КМУ №202 від 31.03.1994, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період проходження строкової служби в лавах ЗСУ з 25.05.2004 року по 06.10.2005 року, період роботи з 25.07.2003 по 03.08.2003 та з 26.09.2003 по 31.12.2003; період навчання з 18.09.2008 по 02.12.2008.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №5 від 31.10.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 : період проходження строкової військової служби в лавах ЗСУ з 25.05.2004 до 06.10.2005.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком №1 період навчання з 18.09.2008 до 02.12.2008; період проходження строкової військової служби з 25.05.2004 до 06.10.2005.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.10.2024 про призначення пільгової пенсії.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована правомірністю рішення №5 від 31.10.2024 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Зазначає, що за наявними документами до страхового та пільгового стажу не зараховано період проходження військової служби з 01.01.2005 по 06.10.2005, оскільки відсутня сплата страхових внесків. Також відповідач вказує на правомірність незарахування періодів роботи з 01.07.2003 по 03.08.2003 та з 26.09.2003 по 31.12.2003 згідно пільгової довідки №1351 від 24.10.2024 року, оскільки дані не підтверджено первинними документами та відомості згідно Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про нарахування та сплату страхових внесків відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи те, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог сторонами не оскаржується, то в силу положень частини 1 статті 308 КАС України, в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває.

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 та довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №1351 від 24.10.2024 позивач працював на наступних посадах у наступні оскаржувані періоди:

-з 25.07.2003 до 03.08.2003 за розпорядженням №58к від 24.07.2003 за професією учень гірника підземного маркшейдерського відділу з повним робочим днем у шахті та отримував тарифну ставку підземного робітника, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

-з 26.09.2003 до 17.05.2004 за наказом №1105к від 30.09.2003 за професією гірник підземний маркшейдерського відділу з повним робочим днем у шахті, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до довідки від 15.08.2024 №14-14/6-2936/2024, ОСОБА_1 проходив навчання в «Учбово-курсовому комбінаті» структурного підрозділу Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля» з відривом від виробництва з 18.09.2008 (розпорядження директора «Учбово-курсового комбінату» №157 від 18.09.2008 «Про зарахування на курси») до 02.12.2008 (протокол №78 від 02.12.2008).

Згідно з відомостями, викладеними у військовому квитку серії НОМЕР_2 , позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у період з 25.05.2004 до 06.10.2005.

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивач був звільнений 17.05.2004 за власним бажанням у зв`язку з призовом до ЗСУ за п. 3 ст. 36 КЗпП.

24 жовтня 2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою та відповідними документами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 31.10.2024 №5 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, зазначивши, що до страхового та пільгового стажу не зараховано період роботи з 25.07.2003 до 03.08.2003 та з 26.09.2003 до 31.12.2003, згідно з пільговою довідкою №1351 від 24.10.2024, оскільки дані не підтверджено первинними документами, а відомості про нарахування і сплату страхових внесків відсутні в Реєстрі застрахованих осіб.

Страховий стаж позивача на момент звернення за призначенням пенсії 39 років 04 місяці 28 днів.

Підсумок по стажу (за Списком 31) 19 років 10 місяців 18 днів, в тому числі пільговий стаж роботи, підземні професії, за постановою 202 (25) 19 років 10 місяців 18 днів, в тому числі, навчання за фахом 00 років 03 місяці 12 днів, військова служба 00 років 07 місяців 07 днів.

Позивач, не погоджуючись із рішенням пенсійного органу щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах, звернувся з адміністративним позовом до суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Далі Закон №1058-ІV).

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У відповідності до пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Відповідно до частини першої статті 114 Закону № 1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-ІV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Аналогічні положення містить ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Як вбачається з оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області 31.10.2024 №5 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, при цьому, до страхового та пільгового стажу не зараховано період роботи з 25.07.2003 до 03.08.2003 та з 26.09.2003 до 31.12.2003, згідно з пільговою довідкою №1351 від 24.10.2024.

Разом з тим, з розрахунку стажу позивача Форма РС-право вбачається, що пенсійним органом в повній мірі не було зараховано до пільгового стажу роботу позивача, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно ч.3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування періоди навчання позивача та проходження військової служби.

Щодо правомірності відмови у зарахуванні в повному обсязі до пільгового стажу позивача періоду проходження строкової служби в лавах ЗСУ з 25.05.2004 року по 06.10.2005 року, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 3 статті 36 КЗпП, підставами припинення трудового договору є призов або вступ працівника на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада.

Статтею 119 КЗпП (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» та «Про альтернативну (невійськову) службу», надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

Згідно з частиною 1 статті 13 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), за громадянами України, які проходять підготовку до військової служби з відривом від виробництва, на весь час підготовки, включаючи час проїзду до місця підготовки та у зворотному напрямку, зберігаються місце роботи, а також займана посада та середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, незалежно від підпорядкування і форм власності.

Згідно з відомостями, викладеними у військовому квитку серії НОМЕР_2 , позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у період з 25.05.2004 до 06.10.2005.

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивач був звільнений 17.05.2004 за власним бажанням у зв`язку з призовом до ЗСУ за п. 3 ст. 36 КЗпП.

Як вбачається з форми РС-право, позивачу було зараховано до страхового стажу період проходження строкової військової служби з 25.05.2004 до 31.12.2004.

При цьому, період проходження військової служби з 01.01.2005 по 06.10.2005 не було зараховано пенсійним органом до страхового та пільгового стажу у зв`язку із відсутністю сплати страхових внесків.

З цього приводу, колегія суддів зазначає, що Верховним Судом у постанові від 23 березня 2020 р. у справі №535/1031/16-а вказано, що особа не може нести відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків, обов`язок сплати яких на неї не покладено.

Зважаючи на викладене, період строкової військової служби з 25.05.2004 до 06.10.2005 має бути зарахований до пільгового стажу за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV, відповідно до статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Щодо зарахування періоду навчання ОСОБА_1 з 18.09.2008 по 02.02.2008 в «Учбовому комбінаті» структурного підрозділу Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля» до пільгового страхового стажу, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом д частини 3 статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Законом України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" № 103/98-ВР від 10 лютого 1998 року, з наступними змінами і доповненнями, а саме ч. 1 ст. 38 "Гарантії соціального захисту здобувача освіти та випускника закладу професійної (професійно-технічної) освіти", обумовлено: час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

За положенням ст.3 Закону, професійна (професійно-технічна) освіта є складовою системи освіти України. Професійна (професійно-технічна) освіта є комплексом педагогічних та організаційно-управлінських заходів, спрямованих на забезпечення оволодіння громадянами знаннями, уміннями і навичками в обраній ними галузі професійної діяльності, розвиток компетентності та професіоналізму, виховання загальної і професійної культури. Професійна (професійно-технічна) освіта здобувається у закладах професійної (професійно-технічної) освіти.

Професійне (професійно-технічне) навчання - складова професійної (професійно-технічної) освіти. Професійне (професійно-технічне) навчання передбачає формування і розвиток професійних компетентностей особи, необхідних для професійної діяльності за певною професією у відповідній галузі, забезпечення її конкурентоздатності на ринку праці та мобільності, перспектив її кар`єрного зростання впродовж життя.

За змістом статті 17 Закону України «Про професійно-технічну освіту», професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.

Статтею 18 вказаного Закону визначено, що до професійно-технічних навчальних закладів належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійно-технічної освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту або здійснюють професійно-технічне навчання.

Згідно з частиною 4 статті 19 вказаного Закону, професійно-технічні навчальні заклади незалежно від форм власності та підпорядкування розпочинають діяльність, пов`язану з підготовкою кваліфікованих робітників та наданням інших освітніх послуг, після отримання ліцензії. Ліцензія видається у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637, період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Відповідно до довідки від 15.08.2024 №14-14/6-2936/2024, ОСОБА_1 проходив навчання в «Учбово-курсовому комбінаті» структурного підрозділу Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля» з відривом від виробництва з 18.09.2008 по 02.12.2008.

При цьому, відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 від 10.09.2002 року з 02.12.2008 року переведено на посаду прохідника 5 розряду з повний робочим днем в шахті у ВСП «Шахта Благодатна» ВАТ «Павлоградвугілля», тобто перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

За таких обставин, період навчання позивача з 18.09.2008 по 02.12.2008 в «Учбово-курсовому комбінаті» структурного підрозділу Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля» підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи за професією «прохідник», стаж роботи на якій дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №5 від 31.10.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 : період проходження строкової військової служби в лавах ЗСУ з 25.05.2004 до 06.10.2005, а також зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком №1 період навчання з 18.09.2008 до 02.12.2008; період проходження строкової військової служби з 25.05.2004 до 06.10.2005 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.10.2024 про призначення пільгової пенсії.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

В повному обсязі постанова складена 23 вересня 2025 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя А.О. Коршун