Справа № 203/2036/25
Суддя: Колесніченко О. В.
Дата ухвалення: 2025-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/2036/25
Провадження № 2-а/0203/23/2025
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Колесніченко О.В.,

за участю секретаря Погрібного О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського 2 взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Кириленка Костянтина Романовича, Департаменту патрульної поліції (м. Київ), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року позивач, з урахуванням уточнення, звернувся до суду з позовом до поліцейського 2 взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції (м. Київ) капрала поліції Кириленка К.Р., Департаменту патрульної поліції з вимогами: 1) визнати неправомірними дії поліцейського 2 взводу 2 роти 3 батальйону УПП в Дніпропетровській області капрала поліції Кириленка К.Р. в частині порушення статей 31-32 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 19 Конституції України при встановленні осіб на місці події (ст. 283 КУпАП) при складанні постанови про накладення адміністративного стягнення серії АНА № 4327694 від 22 березня 2025 року; 2) скасувати постанову серії ЕНА № 4327694 від 22 березня 2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про накладення стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за порушення вимог п. 15.10 (д) Правил дорожнього руху заборона зупинки у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Позов обґрунтувано невідповідністю викладених у постанові серії ЕНА № 4327694 від 22 березня 2025 року обставин фактичним обставинам, та винесенням цієї постанови з грубим порушенням норм матеріального та процесуального закону, позаяк ОСОБА_2 є власником майнового комплексу за адресою: м. Дніпро, просп. Олександра Поля, буд. 97К, та перебуває на посаді директора ТОВ «ГІТ І К», що розташоване у приміщеннях за вказаною адресою. Територія, на якій 22 березня 2025 року був зупинений автомобіль належить позивачу. Позивач посилається на те, що протягом маже двох років його підприємство знаходиться під атакою групи шахраїв-рейдерів, зокрема, власників ТОВ «Компанія «Формат-М» і низки афілійованих осіб, що за твердженням позивача, уславилися рейдерським захопленням і збанкроченням агропідприємств у Ічнянському районі Чернігівської області ТОВ «Аграрна компанія «Деніва», фермерське господарство «Щурське», та відображене у судових рішеннях (справи № № 903/2586/22 і 927/1516/23).

Так, 22 березня 2025 року (субота) приблизно о 09:15 год. на мобільний телефон позивача зателефонували працівники сусідніх будівель і повідомили, що в`їзні ворота на територію ТОВ «ГІТ І К» навстіж розкриті і по території майнового комплексу пересуваються невідомі особи чоловічої статі у чорному вбранні з капюшонами на головах, супроводжуючи невідомих геодезистів, послуг яких позивач не замовляв, після чого позивач, зібравши необхідні документи, вирушив до свого підприємства по дорозі викликавши поліцію за телефоном спецлінії «102». Позивач прибув на територію підприємства приблизно о 10:50 год. і побачив, що ворота на територію майнового комплексу дійсно відкриті, на території знаходився невідомий автомобіль з тонованими вікнами на транзитних номерних знаках, за якими неможливо встановити власника, сторонніх осіб у супроводі двох геодезистів.

Позивач зупинив свою машину на території власного підприємства під аркою належної йому будівлі по просп. Олександра Поля, 97К, в місті Дніпрі, чекаючи працівників поліції для встановлення осіб та підстав їх незаконного перебування на території підприємства позивача, які прибули приблизно об 11:40 год.

Однак не чекаючи прибуття поліції невідомі особи забажали поїхати, проте, розуміючи, що з території підприємства неможливо поїхати через перешкоду у вигляд автомобіля позивача, вказані особи почали погрожувати позивачу викликом поліції зі свого боку. Натомість, за викликом невстановлених осіб поліція приїхала швидше ані ж за викликом позивача, і, після встановлення поліцією осіб, які нібито є волонтерами громадської організації «Громадянська взаємодія», оформили на позивача оскаржувану постанову, вказавши в ній місце події адресу далеко розташованої будівлі «Меблевого кварталу» на червоній лінії (просп. Олександра Поля, 97А), задля того щоб не зафіксувати перебування заявника (раніше невідомих позивачу осіб) на закритій території за адресою: просп. Олександра Поля, буд. 97К, що знаходиться на значній відстані вглиб кварталу.

Таким чином, на думку позивача, в порушення вимог ст. 283 КУпАП, під час складання постанови, поліцейським не встановлено місце вчинення правопорушення, адреса в постанові зазначена поліцейським зі слів невстановлених осіб, яких при цьому встановлено неналежним чином поліцейським, зокрема, без перевірки військово-облікового документа разом з документом, що посвідчує особу. Також позивач вважає, що поліцейський Кириленко К.Р. не спромігся встановити місце події і саму подію, адже документи на будівлю з аркою були відсутні у невстановленої особи, і вірної адреси ця особа не знала. Отже зміст оскаржуваної постанови не відповідає фактичним обставинам подій, постанова винесена посадовою особою, що діяла поза межами Конституції України та Закону України «Про Національну поліцію».

Ухвалою судді Центрального районного суду міста Дніпра від 10 квітня 2025 року, після усунення недоліків за ухвалою про залишення позовної заяви без руху, позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з викликом сторін (а.с. 17-18, 37-38).

30 квітня 2025 року через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС від відповідача Департаменту патрульної поліції, за підписом представника Машталер А.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнав повністю та на спростування доводів позивача навів аргументи дотримання процедури розгляду таких справ поліцейським з притягненням до адміністративної відповідальності позивача за ч. 1 ст. 122 КУпАП, висновки про винуватість якого засновані на фактичних даних доказів відеофіксації вказаної події правопорушення, а також на світлинах, на яких зафіксовано, що транспортний засіб позивача «Mitsubishi L200» з номерним знаком НОМЕР_1 стояв біля воріт та перешкоджав шлях для виїзду будь-якому іншому автомобілю, і з яких видно, що це не ворота у власний будинок і зазначена територія не є режимним об`єктом, тож позивач створив ситуацію, де неможливий рух інших автомобілів, що є порушенням ПДР. Щодо місця вчинення адміністративного правопорушення, представник відповідача наводить обставини того, що оскаржувана постанова складалася поліцейським в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови, та в даному випадку адреса скоєння це найближча будівля, що знаходилась поруч з місцем оформлення адміністративного правопорушення та яку автоматичний пристрій розпізнав через вбудований навігатор автоматично. Також відповідачем забезпечувалась позивачу можливість реалізації прав, визначених ст. 268 КУпАП при розгляді справи, в тому числі й право на захист, однак позивач не скористався такою можливістю на місці розгляду справи. Представник відповідача посилається на те, що під час вирішення судами справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення осіб до адміністративної відповідальності визнання постанови (інших рішень) про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною чинним законодавством не передбачено, з підстав чого, на думку представника відповідача, вимога про визнання дій поліцейського протиправними не може бути задоволена. Крім того, представник відповідача навів доводи про те, що жодних переконливих доказів своєї невинуватості позивачем до позовну не надано, тому відповідач наполягав на відмові у позові (а.с. 61-80).

13 травня 2025 року відповідачем поліцейським 2 взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Кириленком К.Р. через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнав повністю та на спростування доводів позивача посилається на ті ж обставини, що зазначені представником відповідача УПП в Дніпропетровській області ДПП у відзиві від 30 квітня 2025 року (а.с. 97-101).

Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак його представник через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, в якій також зазначив, що позов підтримує у повному обсязі, наполягає на його задоволенні з наведених у ньому підстав.

Відповідач поліцейський 2 взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Кириленко К.Р., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився у відзиві просив суд розглядати справу за його відсутності, а також просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з наведених у відзиві підстав.

Представник відповідача ДПП, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився у відзиві просив суд розглядати справу за його відсутності, а також просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з наведених у відзиві підстав.

Свідок ОСОБА_3 , будучи допитаною під присягою, в судовому засіданні показала, що 22 березня 2025 року сусіди по промисловій території суміжній з територією ТОВ «ГІТ І К» зателефонували ОСОБА_1 та повідомили, що на території його підприємства знаходяться невідомі люди, які заглядають колодязі, ходять обстежують територію, щось вимірюють. Гуржій про це повідомив свідку і вони вирішили негайно приїхати на підприємство ТОВ «ГІТ І К», що належить ОСОБА_1 . Коли прибули за місцем знаходження підприємства по вул. пр. О. Поля, 97 К у м. Дніпрі, то побачили, що ворота огорожі ТОВ «ГІТ І К» в арочному пройомі належної на праві власності Гуржію будівлі відкриті, а всередині на території Товариства знаходяться невідомі люди з приладами геодезичного вимірювання. Як з`ясувалося пізніше ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 викликали геодезистів і автомобіль ОСОБА_5 стояв у дворі підприємства зі сторони двору ближче до арки. ОСОБА_1 , зупинився перед воротами в арці, перегородивши виїзд з території його підприємства до приїзду поліції. В свою чергу вказані невідомі особи, коли зрозуміли, що викликана поліція та ОСОБА_6 спробував покинути територію підприємства, а коли не зміг спробував домовитись, став вимагати, щоб ОСОБА_7 прибрав своє авто, однак ОСОБА_7 наполягав на тому, щоб усі дочекалися поліцію. В решті свідок сіла за кермо автомобіля ОСОБА_7 та від`їхала з арки. Слідчо-оперативна група їхала 2 години, а в цей час викликана ОСОБА_6 поліція приїхала і ОСОБА_7 попрямував до автомобіля, щоб взяти документи про право власності на підприємство, на будівлі, щодо земельної ділянки, а в цей час ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та прибувший за викликом останніх капрал ОСОБА_9 спілкувались, після чого капрал ОСОБА_10 без з`ясування будь-яких обставин, без перегляду документів про право власності, повідомив Гуржію, що на нього склав постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, не зважаючи на те, що у постанові вказані зовсім інша адреса події та викладені обставини, що взагалі не відповідають дійсності, оскільки автомобіль Гуржія був розташований на території його власного підприємства, і що будівля арки належить йому на праві власності, як і інші будівлі на території підприємства, а ця частина земельної ділянки відведена саме ТОВ «ГІТ І К» і не є проїздом загального користування.

Свідок ОСОБА_11 , будучи допитаним під присягою, в судовому засіданні показав, що з ОСОБА_1 , знайомий тривалий час та 22 березня 2025 року він зателефонував з приводу того, що на його підприємстві за адресою: АДРЕСА_1 невідомі особи здійснюють дії, які пов`язані з топографічною зйомкою, що пов`язано з рейдерським захопленням підприємства та була викликана поліція. ОСОБА_1 , просив свідка під`їхати на підприємство ТОВ «ГІТ І К», оскільки свідок проживає неподалеку у м. Дніпрі і швидше міг прибути туди, а ОСОБА_1 під`їхав трохи згодом. Свідок прибув на підприємство ТОВ «ГІТ І К» по пр. О. Поля, 97К та дочекався приїзду поліції і Гуржія. На території ТОВ «ГІТ І К», що належить Гуржію і який є власником розташованих там приміщень знаходились невідомі люди, які ходили та щось міряли, проте не називали себе і мету перебування на території підприємства. На території підприємства окрім іншого розташована будівля 3-4 поверхи, що належить Гуржію і там в арочному пройомі цієї будівлі є ворота, перед якими Гуржій зупинив свій автомобіль, частково перед аркою, частково під аркою, з метою встановлення осіб, які знаходились на території підприємства та мету їх перебування там. До того як приїхав Гуржій приблизно на тому місці свідок залишав свій автомобіль. Після приїзду поліції і Гуржія свідок поїхав до дому.

Заслухавши усні пояснення представника позивача, показання свідків, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням всі надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до постанови поліцейського 2 взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області капрала поліції Кириленка Костянтина Романовича серії ЕНА № 4327694 від 22 березня 2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за порушення вимог п. 15.10 (д) Правил дорожнього руху за даними якої 22 березня 2025 року о 12:03:34 год. в м. Дніпро, проспект Олександра Поля, 97А, водій транспортного засобу «Mitsubishi L200» з номерним знаком НОМЕР_1 ОСОБА_1 здійснив зупинку у місці, та зробив неможливим рух інших транспортних засобів (а.с. 6).

Як зазначається у п. 15.10 (д) Правил дорожнього руху стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Так, заперечуючи проти позову, представник відповідача ДПП в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС разом із відзивом на позов надала суду відеозапис із місця вчинення правопорушення, на якому, зафіксовано, що транспортний засіб «Mitsubishi L200» з номерним знаком НОМЕР_1 стояв та зробив неможливий рух інших транспортних засобів.

У той же час в оскаржуваній постанові відсутні будь-які відомості про технічний засіб, яким здійснено цей відеозапис, та взагалі відсутні відомості про те, що такий відеозапис здійснювався, в самій постанові зазначається, що до неї додається «471342».

Отже, відеозапис, наданий відповідачем ДПП на підтвердження факту порушення позивачем Правил дорожнього руху, в розумінні приписів ст.ст. 73-76 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справах № 524/5536/17 та № 524/7184/16-а, а також від 24.01.2019 у справах № 428/2769/17 та № 592/5576/17, який суд першої інстанції враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин у цій адміністративній справі з огляду на положення ч. 5 ст. 242 КАС України.

Окрім цього, у постанові поліцейського 2 взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області капрала поліції Кириленка Костянтина Романовича серії ЕНА № 4327694 від 22 березня 2025 року місцем вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП зазначена адреса: м. Дніпро, просп. Олександра Поля, буд. 97А, та за твердженням представника відповідача у відзиві, така адреса зазначена як найближча будівля, яка знаходилась поруч з місцем оформлення адміністративного правопорушення та яку автоматичний пристрій розпізнав через вбудований навігатор автоматично.

В той же час, як встановлено судом на підставі показів свідків та з долученого відповідачем відеозапису, за вказаною в оскаржуваній постанові адресою м. Дніпро, пр. Олександра Поля, 97А жодних подій за участі позивача не відбувалось у вказаний час та день.

Натомість встановлено, що позивач є власником майнового комплексу за адресою: м. Дніпро, просп. Олександра Поля, буд. 97К, та директором ТОВ «ГІТ І К», що розташоване за цією адресою, і по прибуттю 22 березня 2025 року приблизно о 10:50 год. за повідомленням сусідів, що на території підприємства перебувають невстановлені особи, задля зупинення протиправності дій невстановлених осіб до прибуття наряду поліції, позивач зупинив свій автомобіль на території власного підприємства під аркою належної йому будівлі просп. Олександра Поля, буд. 97К.

Вказані обставини підтверджуються показами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_11 , які безпосередньо стали очевидцями того, що 22 березня 2025 року невстановлені особи без представлення будь-яких документів та дозволів, шляхом відкриття воріт, потрапили та перебували на території ТОВ «ГІТ І К», де за участю геодезиста здійснювали незаконні заміри, з підстав чого позивачем зупинений його автомобіль на території власного підприємства під аркою належної йому будівлі просп. Олександра Поля, буд. 97К, проте не на червоній лінії біля будівлі «Меблевого кварталу», як зазначено поліцейським у постанові. Покази свідків про місце події також узгоджуються з даними відеозапису, наданого відповідачем до відзиву.

З Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААБ № 956397 видно, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ГІТ І К» () розташоване за адресою: м. Дніпро, просп. Кірова, буд. 91, згідно розпорядження міського голови Дніпровської міської ради № 157р виробничим будівлям та спорудам ТОВ «ГІТ І К» (колишня адреса просп. Кірова, 91) адресу просп. Кірова (наразі проспект Олександра Поля), 97К. Директором вказаного товариства є ОСОБА_1 , якому на прав власності належить вказаний об`єкт нерухомості (а.с. 7, 8, 9, 10).

За даними Головного архітектурно-планувального управління інженерно-геолого-геодезичної служби за № 8893 від 03 жовтня 2014 року територія ТОВ «ГІТ І К» за адресою: м. Дніпро, просп. Олександра Поля, буд. 97К, не знаходиться на території загального користування (а.с. 238).

Земельна ділянка, на якій розташовані приміщення ТОВ «ГІТ І К» передана в оренду на 15 років на підставі нотаріально посвідченого договору оренди землі з Дніпропетровською міською радою від 15 травня 2009 року (а.с. 192-217) по фактичному розташуванню приміщень підприємства. Доказів передачі цієї земельною ділянки іншій особі в оренду чи інше користування суду не надані, натомість 04 липня 2025 року до Дніпровської міської ради ТОВ «ГІТ І К» поданий пакет документів про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок по пр. О. Поля, 97К у м. Дніпрі з передачею їх в оренду ТОВ «ГІТ І К» по фактичному розташуванню приміщень товариства (а.с.189).

Так, вимоги Правил дорожнього руху поширюються на місця загального користування, проте, події зазначені в оскаржуваній постанові відбувалися на території підприємства позивача по просп. Олександра Поля, буд. 97К в місті Дніпрі, що включає і арочну будівлю з проїздом, що за цих обставин не є місцем загального користування.

Згідно п. 10.1 Правил дорожнього руху автомобільна дорога вулиця (дорога) - частина території, зокрема в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу. Цей термін включає також спеціально побудовані тимчасові дороги, крім довільно накатаних доріг (колій).

27 листопада 2013 року Дніпровською міською радою ухвалене рішення № 44/43 «Про затвердження Правил благоустрою території міста Дніпра», що визначають місця загального користування і місця, що належать підприємствам, установам, організаціям. Пункт 23 Правил благоустрою території міста Дніпра передбачає розмірі між прилеглої до підприємств, установ та організацій території у числовому значенні (а.с. 122-167).

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, поліцейський під час розгляду справи не встановив фактичних обставин справи, а також не врахував, що автомобіль позивача був зупинений під аркою належної йому будівлі за адресою: м. Дніпро, просп. Олександра Поля, буд. 97К, тобто на території, яка не є місцем загального користування.

У той же час постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

У контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку працівником поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16-а.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ч. 2 ст. 3 та ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

ЄСПЛ поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. ЄСПЛ зазначає, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (рішення у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008).

У той же час у ч. 3 ст. 62 Конституції України наголошується, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, оскільки доказування (а так само обвинувачення) не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку, що відповідачами не доведена правомірність винесення оскаржуваної постанови, оскільки викладені у ній обставини належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП та ст. 72 КАС України у повній мірі не підтверджені.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на встановлені судом обставини, оскільки в судовому засіданні встановлена відсутність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП за вказаним в оскаржуваній постанові місці та час, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а відповідна справа про адміністративне правопорушення стосовно позивача закриттю, що з огляду на положення ч. 2 ст. 9 та ч. 3 ст. 286 КАС України буде належним та ефективним способом захисту прав позивача, позов якого підлягає задоволенню в цій частині.

Разом з тим, вимоги про визнання неправомірними дій поліцейського при складанні постанови про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають, оскільки належним, ефективним та достатнім способом захисту прав позивача є скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, понесені та доведені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн (а.с. 35) суд вважає за необхідне стягнути на користь останнього за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції, яке є відповідачем у справі і посадовою особою якого була винесена оскаржувана позивачем постанова.

Керуючись ст. 9, 77, 132, 139, 205, 242-244, 246, 250, 255, 286, 292- 293, 295, 297 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського 2 взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Кириленка Костянтина Романовича, Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити частково.

Скасувати постанову поліцейського 2 взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Кириленка Костянтина Романовича серії ЕНА № 4327694 від 22 березня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн., а відповідну справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (, адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернеста, 3) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) судові витрати в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення набирає законної сили впродовж десяти днів, починаючи з наступного за днем його проголошення, до сплину яких може бути оскаржене шляхом подання безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги.

Повне рішення складене та підписане суддею 25 вересня 2025 року.

Суддя О.В. Колесніченко