Справа № 240/20700/25
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м. Житомир справа № 240/20700/25

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом про:

- визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 24.07.2025 року №21 про відмову у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 27.05.2025 року.

Ухвалою суду від 28.08.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 05.09.2025 року задоволено клопотання представника Позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 16.09.2025 року задоволено клопотання представника Відповідача-2 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В судове засідання у справі, призначене на 19.09.2025 року, представник Позивача не прибув, направив до суду клопотання про розгляд справи без участі Позивача та його представника.

В судове засідання у справі, призначене на 19.09.2025 року, представник Відповідача-1 не прибув, направив до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

В судове засідання у справі, призначене на 19.09.2025 року, представник Відповідача-2 не прибув, направив до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Як зазначається в позові, Позивач є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії та відповідно до довідки Коростенської міської ради від 14.04.2025 року на день аварії та по 16.08.1995 року проживала в місті Коростені Житомирської області, тобто на території, яка відноситься до зони добровільного (гарантованого) відселення.

Позивач 27.05.2025 року з досягненням 54 річного віку та за наявності відповідного страхового стажу звернулася до Відповідача із заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Листом від 06.08.2025 року Відповідач-1 повідомив, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 24.07.2025 року відмовлено у такому призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю підстав, так як вважає, що в зоні добровільного (гарантованого) відселення Позивач прожила менше 3 років. Таку відмову Позивач вважає протиправною.

Представник Відповідача - 1, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у відзиві на позов проти позову заперечила і зазначила, що за принципом екстериторіальності заява Позивача про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років була передана для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області. За результатами розгляду заяви Позивача рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Позивачу було відмовлено у призначенні такої пенсії по причині відсутності відповідного періоду проживання чи праці на території, яка відноситься до зони добровільного (гарантованого) відселення.

Представник Відповідача - 2, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у відзиві на позов проти позову заперечив і зазначив, що загальний страховий стаж Позивача становить 33 роки 09 місяців 15 днів, а період проживання Позивача на території, яка відноситься до зони добровільного (гарантованого) відселення, становить лише 2 роки 10 місяців 24 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 27.05.2025 року. По цій причині Позивачу правомірно було відмовлено у призначенні такої пенсії.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення пенсії, в тому числі зі зниженням пенсійного віку, регулюються правовими нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (надалі-Закон №1058-IV), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

За приписами статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017року.

Починаючи з 1 січня 2025 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу в період з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 роки.

Одночасно суд враховує, що відповідно до частини другої статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII (надалі - Закон № 796-XII) особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні добровільного (гарантованого) відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, на 3 роки та додатково 1 рік за кожні два роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Саме у відповідності до вказаних правових норм було зумовлено звернення Позивача від 27.05.2025 року до Відповідача щодо призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до Закону № 796-XII.

За результатами розгляду вказаного звернення Позивача Відповідачем-2, було прийнято оскаржуване рішення від 24.07.2025 року №21 про відмову у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років.

Таке рішення Відповідача-2 відповідає обставинам справи та частково ґрунтується на вимогах чинного законодавства та не підлягає скасуванню з огляду на таке.

Як зазначено у відзиві Відповідачів, суть спору між сторонами по даній справі зведена виключно до наявності чи відсутності права Позивача на призначення (переведення) пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років, так як станом на 01.01.1993 року Позивач в зоні добровільного (гарантованого) відселення проживала лише 2 роки 10 місяців 24 дні, що є недостатнім для зниження пенсійного віку на 6 років.

Наявність у Позивача відповідного страхового стажу 33 роки 09 місяців 15 днів, що перевищує необхідні 26 років (не менше 32-6 років), необхідного для призначення пенсії, Відповідачами не заперечується.

Судом встановлено та визнається сторонами, що відповідно до паспорта громадянина України Позивач, ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто станом на день звернення (27.05.2025 року) була особою, якій виповнилося повні 54 роки.

Судом встановлено та визнається представниками Відповідачів, що Позивачем на підтвердження права на таке призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років були надані, окрім інших, слідуючі документи:

- копія посвідчення громадянина, який потерпів внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 3) серії НОМЕР_1 , виданого 05.12.2001 року Житомирською обласною державною адміністрацією;

- копія довідки відділу реєстрації Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області від 14.04.2025 року №8050 про те, що Позивач в період з 22.09.1979 року по 10.08.1988 року, з 30.06.1990 року по 28.08.1990 року та з 22.07.1992 року по теперішній час постійно проживала та була прописана за відповідними адресами в місті Коростені Житомирської області;

- копія диплому НОМЕР_2 , виданого 27.06.1992 року Черкаським фінансово-економічним технікумом про те, що Позивач в 1990році поступила до вказаного учбового закладу і 26.06.1992 року його закінчила;

- копія диплому НОМЕР_3 , виданого 27.06.1989 року СПТУ №41 міста Києва про те, що Позивач 01.09.1988 році поступила до вказаного учбового закладу і 27.06.1989 року його закінчила;

- копія трудової книжки.

При цьому суд звертає увагу, що представником Позивача в позові безпідставно стверджується, що зазначена довідка відділу реєстрації Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області від 14.04.2025 року №8050 засвідчує, що Позивач в місті Коростені постійно проживала в період з 22.09.1979р. по 16.08.1995 р.

До позову, окрім зазначених документів, долучена копія довідки органу самоорганізації населення - спілки голів окружних будинкових, вуличних комітетів Коростенської міської ради Житомирської області від 19.08.2025 року про те, що Позивач без реєстрації проживала за відповідною адресою в місті Коростені в період в період з 17.02.1992 року по 13.06.1992 року та з 01.07.1992 року по 21.07.1992 року.

Як вже зазначалося судом, в розумінні вимог частини другої статті 55 Закону № 796-XII особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні добровільного (гарантованого) відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років мають право на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону №1058-IV, на 3 роки.

Відповідно до примітки до вказаної правової норми законодавець зазначив, що така початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Тобто, в розумінні вимог статті 55 Закону №796-XII право на зниженням пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону №1058-IV, на 3 роки мають особи, які постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні добровільного (гарантованого) відселення за наявності постійного проживання чи роботі в цій зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Позивачем до позову долучено докази на підтвердження її проживання на території зони добровільного (гарантованого) відселення в період з 01.05.1969 року по 27.08.1986 року в місті Коростені Житомирської області.

Згідно до постанови КМ Української РСР від 23 липня 1991 р. N 106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" ( в редакції постанови КМ України № 914 (914-2008-п ) від 16.10.2008 ) місто Коростень Житомирської області відносяться до зони добровільного (гарантованого) відселення.

Зазначене свідчить, що постійне проживання Позивача на території, що відноситься до зони добровільного (гарантованого) відселення в період з моменту аварії по 31 липня 1986 року відповідно до примітки до частини другої статті 55 Закону № 796-XII надає їй право на зниження пенсійного віку для призначення пенсії за віком на 3 роки.

Як вже зазначалося судом, в розумінні вимог частини другої статті 55 Закону № 796-XII призначення Позивачу спірної пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років можливе за наявності, окрім факту проживання у зоні добровільного (гарантованого) відселення на день аварії та з моменту аварії по 31 липня 1986 року, ще додатково 6 років (1 рік за кожні два роки) проживання або праці на цій території станом на 01.01.1993 року.

Разом з тим, долучені до позову копії документів (наявне у Позивача посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (категорія 3) та довідки) свідчать, що Позивач з моменту аварії на ЧАЕС та станом на 1 січня 1993 року сумарно прожила у зоні добровільного (гарантованого) відселення не більше ніж три роки.

Так, наявне у Позивача посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (категорія 3) в розумінні вимог статті 14 Закону № 796-XII може лише підтверджувати постійне проживання або роботу або навчання в зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії станом на 1 січня 1993 року не менше трьох років.

Разом з тим, такий статус Позивачем помилково сприймається як автоматичне додаткове, окрім зазначеного періоду, підтвердження умовного проживання чи умовно праці (навчання) Позивача в зоні гарантованого добровільного відселення ще не менше трьох років.

Факт постійного проживання або роботи або навчання Позивача в зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії станом на 1 січня 1993 року підтверджується:

- копією довідки відділу реєстрації Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області від 14.04.2025 року №8050 про те, що Позивач в період з 22.09.1979 року по 10.08.1988 року, з 30.06.1990 року по 28.08.1990 року та з 22.07.1992 року по теперішній час постійно проживала та була прописана за відповідними адресами в місті Коростені Житомирської області;

- копією довідки органу самоорганізації населення - спілка голів окружних будинкових, вуличних комітетів Коростенської міської ради Житомирської області від 19.08.2025 року про те, що Позивач без реєстрації проживала за відповідною адресою в місті Коростені в період в період з 17.02.1992 року по 13.06.1992 року та з 01.07.1992 року по 21.07.1992 року.

Одночасно, суд враховує, що в долученій до позову копії трудової книжки Позивача наявний запис про те, що до прийняття Позивача з 01.07.1992 року на роботу в Коростенське комерційне відділення Промінвестбанку України Позивач навчалася:

- з 01.09.1988 року по 27.06.1989 року в СПТУ №41 міста Києва;

- з 01.09.1989 року по 17.05.1990 року в Київському політехнічному інституті;

- з 01.09.1990 року по 27.06.1992 року в Черкаському фінансово-економічному технікумі.

Відповідно до постанови КМ Української РСР від 23 липня 1991 р. N 106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" ( в редакції постанови КМ України № 914 (914-2008-п ) від 16.10.2008 ) місто Київ та місто Черкаси не відносяться до території радіоактивного збруднення.

Таким чином, наявні та досліджені судом документи підтверджують, що Позивач місті Коростені Житомирської області, що відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, з моменту аварії та до 01 січня 1993 року прожила, навчалася та працювала сумарно не більше трьох років.

Зазначене свідчить, що факт сумарного проживання, навчання та роботи Позивача в місті Коростені Житомирської області, що відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, з моменту аварії та до 01 січня 1993 року не більше трьох років відповідно до вимог статті 55 Закону № 796-XII додатково надає право на зменшення пенсійного віку для призначення пенсії за віком ще на один рік (з розрахунку 1 рік за кожні два роки.

Таким чином, на день звернення Позивача про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку, як громадянину, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, були наявні підстави для призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання пенсії, лише на 4 роки (3роки +1 рік), а не на 6 років, суд робить висновок про правомірність оскаржуваного рішення Відповідача -2 про відмову в такому призначенні пенсії та відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України підстави для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись вимогами ст.ст.2,90,139-143,242-246,250,255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк

23.09.25