Справа № 120/7338/24
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

18 вересня 2025 р. Справа № 120/7338/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні заяву про заміну боржника та відповідача у справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до комісії з питань встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом за позовом ОСОБА_1 до комісії з питань встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, в якій позов задоволено частково.

21.08.2025 р. позивачем подано заяву про заміну відповідача та боржника у виконавчому провадженні.

В обгрунтування заяви вказано, що визначений у позові відповідач функціонував при Міністерстві з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України (Мінреінтеграції), наразі ж внесено зміни і комісія функціонує при Міністерстві розвитку громад, територій та інфраструктури України (Мінрозвитку).

Ухвалою від 08.09.2025 р. заяву призначено до розгляду на 18.09.2025 р.

В судове засідання, заявник та інші учасники справи не з`явились, про дату та час повідомлені належним чином, про що свідчать матеріали справи.

При цьому, заявник в заяві про заміну сторони просив здійснювати розгляд заяви за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 379 КАС України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду заяви, не перешкоджає судовому розгляду.

Відтак, відсутні перешкоди для розгляду заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні та заміну відповідача за відсутності заявника та інших учасників справи в порядку письмового провадження.

Надавши оцінку поданій заяві в частині заміни боржника у виконавчому провадженні, суд зазначає наступне.

В розумінні ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 15 Закону № 1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно положень ст. 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Так, судом встановлено, що рішенням суду у цій справі від 13.08.2024 р., яке набрало законної сили, зобов`язано Комісію з питань встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України повторно розглянути подану ОСОБА_1 заяву від 21.01.2024 р. року і документи щодо встановлення факту позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду.

На виконання даного рішення видано виконавчий лист №120/7338/24 від 28.10.2024 р.

26.03.2025 р. відділом примусового виконання Департаменту ДВС МЮ постановлено постанову про відкриття виконавчого провадження №77615833.

Однак, 21.09.2022 прийнято Закон України "Про внесення змін до Закону України № 1105-ХIV ""Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (набрав чинності з 01.01.2023р.), яким Закон № 1105-ХIV викладено у новій редакції.

Разом з тим, відповідно до пункту 1 Положення про Комісію з питань встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2022 р. № 1281, із змінами, внесеними постановою КМУ від 14 січня 2025 р. № 35, вказано, що Комісія утворюється при Міністерстві розвитку громад, територій та інфраструктури України (Мінрозвитку) з метою виконання завдань, визначених Законом України Про соціальний і правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, та членів їхніх сімей.

У попередній редакції вказаного Положення Комісія функціонувала при Міністерстві з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України (Мінреінтеграції).

Отже, відбулась зміна уповноваженого органу, на якого покладено обов`язок утворення та функціонування відповідної Комісії, тобто комісія наразі функціонує при Міністерстві розвитку громад, територій та інфраструктури України (Мінрозвитку).

Суд зауважує, що публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва. Під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Відповідну правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 13 березня 2019 року (справа № 524/4478/17), від 20 лютого 2019 року (справа № 826/16659/15).

Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12 червня 2018 року у справі № 2а-23895/09/1270.

У такому разі також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.

Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама собою повинна бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

При цьому можна виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.

Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.

Отже, коли відбувається публічне правонаступництво, вирішальним є встановлення факту переходу повністю чи частково функцій (адміністративної компетенції) від одного суб`єкта владних повноважень до іншого, а не факту державної реєстрації припинення вибувшого з публічних правовідносин суб`єкта владних повноважень як юридичної особи.

Така позиція викладена в постанові ВС від 10.09.2020 р. у справі № 420/5772/18.

Процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво - це унормована можливість заміни адміністративним судом (на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій (крім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами) сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити в судовий процес як сторона чи третя особа.

При визначенні процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва суд повинен виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, і враховувати таке: якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то суд повинен залучити до участі у справі їхніх правонаступників.

Отже, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень.

Відповідна правова позиція викладена в постанові ВС від 11.10.2019 р. (справа №812/14008/16).

Суд вкотре вказує, що частиною першою статті 379 КАС України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відтак, оскільки боржник у виконавчому провадженні №77615833 функціонує при Міністерстві розвитку громад, територій та інфраструктури України (Мінрозвитку) та спірні правовідносини допускають правонаступництво, суд доходить висновку про наявність підстав для заміни сторони боржника , а саме, комісії з питань встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України його правонаступником комісією з питань встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України при Міністерстві розвитку громад, територій та інфраструктури України (Мінрозвитку).

Отже, в цій частині заява підлягає задоволенню.

Стосовно ж заміни відповідача у справі, то суд вказує на таке.

Відповідно до статті 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Отже, заміна сторони правонаступником можлива лише під час судового рогляду справи та до його закінчення.

В свою чергу, судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду (ч. 3 ст. 241 КАС України).

Тобто заміна сторони правонаступником в порядку статті 52 КАС України можлива лише до ухвалення судового рішення. В даній справі рішення ухвалено, тобто судовий процес завершено.

Відтак, підстави для заміни відповідача його правонаступником - відсутні, відповідно, в цій частині заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 248, 294, 295, 379 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

заяву позивача - задовольнити частково.

Замінити боржника у виконавчому провадженні №77615833 комісію з питань встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України його правонаступником комісією з питань встановлення факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України при Міністерстві розвитку громад, територій та інфраструктури України (Мінрозвитку) (, м. Київ, просп. Берестейський, 14).

В решті вимог заяви - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна