Справа № 140/2416/25
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року ЛуцькСправа № 140/2416/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність щодо не видання наказу про доплату позивачу 20% премії за жовтень 2024 року.

Зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 видати наказ про доплату ОСОБА_1 20% премії грошового забезпечення за жовтень 2024 року.

Визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не видання наказу про виплату додаткової грошової винагороди позивачу у розмірі 100 000,00 грн. за період з 07 жовтня 2024 року по 03 листопада 2024 року.

Зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 видати наказ про виплату ОСОБА_2 додаткову грошову винагороду у розмірі 100 000,00 грн. за період з 07 жовтня 2024 року по 03 листопада 2024 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є військовослужбовцем Збройних Сил України та по 02 листопада 2024 року обіймав посаду командира 3 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 .

Позивача призначено службове розслідування за фактом невиконання наказу та неприбуття на нараду. Цим же наказом Позивача відсторонено від виконання службових обов`язків за посадою на час проведення службового розслідування. 02 листопада 2024 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №6646А «Про неналежне виконання посадових обов`язків майором ОСОБА_3 та притягнення його до відповідальності» Позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього стягнення, передбачене пунктом «в» статті 48 Дисциплінарного статуту «СУВОРА ДОГАНА».

Враховуючи те, що Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року у справі №140/13851/24 визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 №6646А від 02.11.2024 «Про неналежне виконання посадових обов`язків майором ОСОБА_4 та притягнення його до відповідальності», відповідач мав здійснити доплату 20% премії грошового забезпечення за жовтень 2024 року. Проте, відповідач не здійснив доплату 20% премії грошового забезпечення за жовтень 2024 року, у зв`язку із чим просить адміністративний позов задовольнити.

Ухвалою суду від 14.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

В поданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача позовних вимог не визнав та зазначив, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02 листопада 2024 року №6646А «Про неналежне виконаний посадових обов`язків майором ОСОБА_3 та притягнення його до відповідальності» позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього стягнення, передбачене пунктом «в» статті 48 Дисциплінарного статуту - «СУВОРА ДОГАНА», дане стягнення не було скасоване протягом визначеного для цього терміну і діяло до моменту виключення позивача й списків частини, вважає, що позовні вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача здійснити доплату 20% премії грошового забезпечення за жовтень 2024 року є безпідставними та задоволенню не підлягають.

До того ж відповідно до пункту 15 розділу XXXIV Наказу №260, до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, зазначені у пункті 2 цього розділу, які усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посади,- з дня усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника), до дня фактичного завершення усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року у справі №140/13851/24, яке набрало законної сили 15.02.2025 року, було визнано протиправним та скасовано лише пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №6284А від 16.10.2024 року «Про призначення службового розслідування за фактом невиконання наказу командира військової частини та неприбуття на нараду майора ОСОБА_5 », та не визнано протиправним весь наказ №6284А від 16.10.2024 року. А отже, усі інші пункти цього наказу лишаються чинними та законними.

З урахуванням вищевказаного вважає, що даний адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 по 02.11.2024 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 та обіймав посаду командира НОМЕР_2 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 .

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15.01.2025 у справі № 140/13851/24, яке набрало законної сили 10.03.2025, адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №6284А від 16.10.2024 «Про призначення службового розслідування за фактом невиконання наказу командира військової частини та неприбуття на нараду майора ОСОБА_1 ». Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 №6646А від 02.11.2024 «Про неналежне виконання посадових обов`язків майором ОСОБА_1 та притягнення його до відповідальності». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не видання наказу про доплату позивачу 20% премії за жовтень 2024 року та про виплату додаткової грошової винагороди позивачу у розмірі 100 000,00 грн. за період з 07 жовтня 2024 року по 03 листопада 2024 року протиправною, за захистом своїх прав звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначено Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджено наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018.

Відповідно до розділу VI пунктів 1 та 5 Порядку №260 передбачено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірах до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків.

Виходячи з наявного фонду грошового забезпечення на відповідний рік надбавка за особливості проходження служби окремим категоріям військовослужбовців збільшується на відповідний коефіцієнт згідно з Переліком окремих категорій військовослужбовців, яким збільшується розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби відповідно до мінімального розміру залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків (додаток), або може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України у фіксованому розмірі до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років.

Виплата надбавки за особливості проходження служби здійснюється на підставі наказу командира про встановлення цієї надбавки.

Розділом XVI пунктом 1, 3 цього Порядку визначено, що командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків.

Згідно з п.4 розділу XVI Порядку №260, при порушенні військової дисципліни або у разі притягнення військовослужбовця наказом відповідного керівника до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, під час виконання ними службових обов`язків, незадовільному виконанні службових обов`язків, виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється в таких розмірах, зокрема, у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення «сувора догана», оголошеного письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління), або у разі притягнення військовослужбовця наказом відповідного керівника до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, під час виконання ними службових обов`язків, яка призвела до матеріальних збитків на загальну суму більше чотирьох до восьми прожиткових мінімумів включно, установлених для працездатних осіб на день видання наказу про притягнення особи до матеріальної відповідальності, - 80 відсотків встановленого розміру щомісячної премії.

Командир військової частини здійснює преміювання в зазначених розмірах за календарний місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення (за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром (за винятком випадків, коли таке стягнення знято в установленому законодавством порядку у цьому самому місяці)) або за місяць, у якому видано наказ про притягнення до матеріальної відповідальності.

Аналіз вказаних норм законодавства свідчить про те, що позбавлення військовослужбовців премій залежить від скоєння ним дисциплінарних правопорушень та/або накладення дисциплінарних стягнень.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою зменшення розміру премії позивача за жовтень 2024 року, слугувало прийняття наказу в/ч НОМЕР_1 про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 .

Таким чином суд погоджується із позицією представника позивача, що оскільки судом скасовано наказ, яким ОСОБА_1 оголошено сувору догану, тому відсутні підстави для позбавлення позивача премії, передбаченої Порядком №260.

Також, позивачу в/ч НОМЕР_1 не виплачено додаткову винагороду у розмірі 100 000,00 грн. за жовтень та листопад 2024 року.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указами Президента України строк дії режиму воєнного стану неодноразово продовжувався.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова № 168.

За приписами пункту 1-1 Постанови № 168 установлено, що на період воєнного стану:

військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), виплачується додаткова винагорода у розмірі 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань відповідно до умов, визначених Міністерством оборони;

військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Військовослужбовцям, які обіймають посади керівного та інструкторсько-викладацького складу у навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах), щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі від 15000 до 30000 гривень з урахуванням їх рівня підготовки (кваліфікації) пропорційно часу здійснення підготовки та навчання персоналу в розрахунку на місяць відповідно до переліку посад керівного та інструкторсько-викладацького складу в навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах), затвердженого керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Розмір додаткової винагороди за конкретними категоріями посад керівного та інструкторсько-викладацького складу затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням заінтересованих центральних органів виконавчої влади та державних органів.

Відповідно до пункту 1-2 Постанови № 168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Згідно з положеннями пункту 2 розділу XXXIV Порядку № 260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям виплачується додаткова винагорода згідно з Постановою № 168.

Пунктами 8, 9 розділу XXXIV Порядку № 260 передбачено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин. Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Відповідно до пункту 14 розділу XXXIV Порядку № 260 до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які, зокрема, вживали алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння,- за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника).

Довідкою в/ч НОМЕР_1 №9458/А від 03 листопада 2024 року підтверджується безпосередня участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 07 жовтня 2024 року по 03 листопада 2024 року. Тому, на переконання суду, ОСОБА_1 має право на отримання додаткової грошової винагороди за вказаний період.

Відповідно до пункту 15 розділу XXXIV Порядку №260, до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, зазначені у пункті 2 цього розділу, які усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посади,- з дня усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника), до дня фактичного завершення усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника).

Як зазначалось судом вище, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року у справі №140/13851/24, яке набрало законної сили 15.02.2025 року, серед іншого, визнано протиправним та скасовано пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №6284А від 16.10.2024 «Про призначення службового розслідування за фактом невиконання наказу командира військової частини та неприбуття на нараду майора ОСОБА_1 », який у наступній редакції «На час проведення службового розслідування командира механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ХОМ? ОСОБА_6 відсторонити від виконання службових обов`язків з посадою командира 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ».

Наведені обставини свідчать про необхідність зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову грошову винагороду у розмірі 100 000,00 грн. за період з 07 жовтня 2024 року по 03 листопада 2024 року.

Щодо стягнення з в/ч НОМЕР_1 моральної шкоди в розмірі 20 000 грн суд зауважує, що статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини першої статті 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (пункт 2 частини другої статті 23 ЦК України); приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (пункт 4 частини другої статті 23 ЦК України).

Частиною третьою названої статті обумовлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

За змістом пунктів 5, 9 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди необхідно з`ясувати: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З викладеного випливає, що сам факт визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень не є безумовною і достатньою підставою для стягнення з нього моральної шкоди. У кожному випадку позивач повинен обґрунтувати заподіяння йому такої шкоди, зокрема пояснити, що саме спричинило йому моральні страждання і в чому проявляється їхній взаємозв`язок з протиправними діями відповідача.

Враховуючи всі доводи, які наведені у позовній заяві, й беручи до уваги особливе світосприйняття кожної людини у випадку порушення її прав суб`єктом владних повноважень, суд зазначає, що наведених позивачем доводів за обставин цієї справи не достатньо для стягнення на його користь моральної шкоди, оскільки позивач не подав достатніх доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди, надані копії медичної книжки є нечитабельні та з них неможливо встановити жодної інформації. Також з позовної заяви не вбачається, чому саме позивач обрахував моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн, а не в іншому розмірі.

Враховуючи вищенаведене та встановлені в ході розгляду обставини справи позовна вимога про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає.

З урахуванням встановлених обставин, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , шляхом визнання протиправною бездіяльність щодо не видання наказу про доплату позивачу 20% премії за жовтень 2024 року та зобов`язання в/ч НОМЕР_1 видати наказ про доплату ОСОБА_1 20% премії грошового забезпечення за жовтень 2024 року; визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не видання наказу про виплату додаткової грошової винагороди позивачу у розмірі 100 000,00 грн. за період з 07 жовтня 2024 року по 03 листопада 2024 року та зобов`язання в/ч НОМЕР_1 видати наказ про виплату позивачу додаткову грошову винагороду у розмірі 100 000,00 грн. за період з 07 жовтня 2024 року по 03 листопада 2024 року. В задоволенні решти позовних вимог належить відмовити.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не видання наказу про доплату позивачу 20% премії за жовтень 2024 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати наказ про доплату ОСОБА_1 20% премії грошового забезпечення за жовтень 2024 року.

Визнати протиправними бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не видання наказу про виплату додаткової грошової винагороди позивачу у розмірі 100 000,00 грн. за період з 07 жовтня 2024 року по 03 листопада 2024 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати наказ про виплату ОСОБА_2 додаткову грошову винагороду у розмірі 100 000,00 грн. за період з 07 жовтня 2024 року по 03 листопада 2024 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Суддя Ю.Ю. Сорока