Справа № 521/12834/25
Суддя: Мазун І. А.
Дата ухвалення: 2025-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/521/171/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Гриневич І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Херсонській області, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Хаджибейського районного суду міста Одеси знаходиться адміністративна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Херсонській області, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, в якій просить: поновити строк на звернення до суду з позовом про скасування постанови серії ЕАО №5056597 від 21.11.2021 року; визнати протиправною та скасувати постанову старшого лейтенанта поліції Ляунова В.О. серії ЕАО №5056597 від 21.11.2021 року про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 05.08.2025 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено судове засідання на 22.09.2025 року об 11:15 год..

Матеріали справи містять клопотання представника Департаменту патрульної поліції від 11.08.2025 року про залишення позовної заяви без розгляду оскільки вважає, що позовна заява ОСОБА_1 подана до суду поза межами строку звернення до суду.

В обгрунтування вказаного клопотання зазначає, що доводи Позивача щодо того, що він не знав про існування оскаржуваної постанови та виявив її лише у липні 2025 року випадково у поштовій скриньці квартири своєї дівчини, де він тимчасово проживав у листопаді 2021 року, не відповідають дійсності. Зокрема, 21 листопада 2021 року, тобто в день винесення постанови серії ЕАО №5056597 від 21.11.2021, ОСОБА_1 виконав вимоги зазначеної постанови та сплатив штраф у розмірі 340 грн., що підтверджується витягом з Інформаційного порталу Національної поліції про сплату штрафу. Факт сплати Позивачем штрафу, передбаченого оскаржуваною постановою, свідчить про те, що йому було відомо про існування такої постанови, її змісту та правові наслідки.

Матеріали справи містять заперечення позивача проти клопотання представника Департаменту патрульної поліції про залишення позовної заяви без розгляду, мотивоване тим, що на момент сплати штрафу він не був ознайомлений з текстом оскаржуваної постанови. Копія постанови йому не вручалась немає жодного підпису чи отримувального листа, що підтверджував би ознайомлення з постановою. В матеріалах справи відсутній доказ фактичного вручення постанови (ні повідомлення про вручення, ні інший документ). Зазначає, що постанову він отримав лише в липні 2025 року випадково у поштовому ящику квартири його дівчини, про що ним зазначалося в позовній заяві, він не міг знати про зміст постанови та своєчасно оскаржити її. Вказує, що сплата штрафу не означає зізнання у вчиненні правопорушення.

В призначеному судовому засіданні, яке відбувалося в режимі відеоконференції представник Департаменту патрульної поліції підтримала клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Позивач в призначеному судовому засіданні заперечував проти задоволення заявленого клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, посилаючись на те, що ним з поважних причин пропущено строк звернення з позовом до суду, оскільки постанову отримав тільки у липні 2025 року.

Представник Управління патрульної поліції в Херсонській області в призначене судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином.

При розгляді клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого вказаним Кодексом або іншими законами.

Частина перша статті 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. За змістом частини першої статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Правова регламентація поновлення процесуального строку забезпечується, серед іншого, приписами частин 1, 3 та 6 статті 121 КАС України. Вказані норми визначають, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Частиною другою статті 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. При цьому звернення до суду може здійснюватися у межах встановленого строку, який в адміністративному судочинстві визначений як строк звернення до суду.

Правова природа строку звернення до суду, дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого фізична або юридична особа, орган державної влади та місцевого самоврядування можуть звернутися до суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права.

Зміст принципу правової визначеності розкрито у ряді рішень Конституційного Суду України. Наприклад, у рішенні від 29 червня 2010 року №17-рп/2010 Конституційний Суд України звернув увагу на правову визначеність як елемент верховенства права, зазначивши, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини і громадянина та втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дозволять особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Отже, встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Інакше кажучи, встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною другою статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 19.05.2022 у справі № 300/863/21 зазначено, що поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк;

2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

3) обставина виникла протягом строку, який встановлений законом або судом;

4) обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом або судом. У свою чергу, поважною причиною може бути обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який встановлений законом або судом та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Судом досліджено оскаржувану постанову ЕАО №5056597 від 21.11.2021 року, складену лейтенантом поліції Лауновим В.І. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, і така не містить відмітку про те, що особа, яку притягнуто до відповідальності, отримала копію оскаржуваної постанови, зокрема немає відмітки, що позивач ОСОБА_1 відмовився від її отримання. Відтак, судом встановлено, що позивач не був обізнаний про факт винесення щодо нього постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Оцінивши доводи представника відповідача щодо визнання причин пропуску строку звернення до суду неповажними та підстави поновлення позивачу строку звернення до суду, суд не знайшов підстав вважати, що відсутні підстави для задоволення клопотання представника відповідача залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст. ст. 248, 256, 292, 295 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання представника Департаменту патрульної поліції про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Херсонській області, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності без розгляду відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 24.09.2025 року.

Суддя: І.А.Мазун