Справа № 420/3111/25
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3111/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КІЧЕНЛАЙН» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КІЧЕНЛАЙН» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України, в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в Одеській області №12367962/39245131 від 16.01.2025 про відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №534 від 16.08.2024, постачальник (продавець) - Товариство з обмеженою відповідальністю «КІЧЕНЛАЙН», індивідуальний податковий номер 37, , отримувач (покупець) - Товариство з обмеженою відповідальністю «СКАНДІ-ПЛЮС», індивідуальний податковий номер 71, ;

зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №534 від 16.08.2024, постачальник (продавець) - Товариство з обмеженою відповідальністю «КІЧЕНЛАЙН», індивідуальний податковий номер 37, , отримувач (покупець) - Товариство з обмеженою відповідальністю «СКАНДІ-ПЛЮС», індивідуальний податковий номер 71, , днем її фактичного подання.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконання вимог п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України позивачем в електронній формі було складено та надіслано до відповідача для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №534 від 16.08.2024 року.

В результаті обробки надісланих накладних Автоматизованою системою «Єдине вікно подання електронних документів» ДПС України було сформовано та надіслано позивачу квитанцію про доставку вказаних податкових накладних з інформацією про зупинення її реєстрації. У квитанції зазначено, що обсяг постачання товару/послуги 8481 перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п.1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, у зв`язку з чим запропоновано надати пояснення та копії документів на підтвердження інформації, зазначеної в ЄРПН, без визначення переліку документів.

Зміст переліку документів, встановлений п.5 Порядку №520 свідчить про те, що він є загальним і повинен диференціюватися в залежності від того, яка господарська операція покладена в основу виникнення податкових зобов`язань з ПДВ.

Невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності (вказана позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.10.2018 року у справі №822/1817/18, від 02.07.2019 року у справі №140/2160/18 та інших.

З огляду на неконкретність вимог контролюючого органу про надання документів рішення про відмову в реєстрації податкових накладних не відповідає критерію обґрунтованості, а тому позивач вважає, що оскаржувані рішення Комісії ГУ ДПС є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Позивач стверджує, що всі документи первинного бухгалтерського обліку, оформлені сторонами, не мають дефекту форми, змісту або походження, котрі в силу ст. ст. 198, 201 ПКУ, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, спричиняли б втрату цими документами доказової сили.

Позивач просить з метою відновлення його прав та інтересів зобов`язати ДПСУ зареєструвати податкові накладні в ЄРПН.

Процесуальні дії.

Ухвалою суду від 04.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України).

26.03.2025 за вхід.№ЕС/28019/25 надійшов відзив на позов, в якому викладено приписи постанови КМУ №1165 від 11.12.2019 р., наказу Міністерства фінансів України №520 від 12.12.2019 року та фактичні обставини справи.

По суті позовних вимог зазначено, що згідно підпункту 1.4 пункту 1 Генерального договору поставки №514 від 17.04.2024 асортимент та ціна товару вказується у специфікації яка є невід`ємною частиною договору.

Згідно підпункту 1.6 пункту 1 договору поставка відбувається на умовах DDP, згідно даної умови постачальник бере на себе доставку товару до покупця, що під собою означає складання відповідної транспортної документації для підтвердження дійсності факту перевезення товару, але контролюючому органу не було надано товарно транспортних накладних, подорожних листів, документів до вантажних автомобілів, чи договору перевезення в якому Позивачем делегувалися б обов`язки по транспортуванню товару та складенню товарно-транспортних документів.

Згідно підпункту 2.1.1 пункту 2 договору Постачальник зобов`язаний передати товар покупцю, проте контролюючому органу не було надано жодних видаткових накладних для підтвердження факту передачі.

Згідно підпункту 2.1.2 пункту 2 договору Постачальник зобов`язаний засвідчити якість товару, що поставляється, належними документами також згідно підпункту 3.2 пункту 3 договору підтвердженням якості та комплектності товару можуть бути сертифікати якості чи інша документація, що визначає вимоги до якості товару.

Проте, контролюючому органу не було надано даних документів, що у свою чергу унеможливлює підтвердження дійсності господарської операції.

Також слід зауважити, що ненадання даних документів є значним порушенням пункту 5 порядку 520 «Про затвердження Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних».

Отже, документи, які були подані на розгляд комісії є сумнівними та ймовірно складені із порушенням чинного законодавства.

Комісією з питань зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в Одеській області було прийняте рішення №12367962/39245131 від 16.01.2025 у зв`язку з тим, що документи були складені/оформлені із порушенням законодавства.

27.03.2025 за вхід.№ЕС/28773/25 надійшла відповідь на відзив, в якій позивачем підтримано правову позицію, викладену у позові, та наголошено, що Відповідач у відзиві зауважує таке: «Слід зазначити, що у Позивача відсутня прийнята таблиця даних платника податку на додану вартість із кодом УКТЗЕД/ДКПП 8481 як таким, що на постійній основі постачається/виготовляється.»

Проте, подання такої таблиці є правом, а не обов`язком платника податку.

Відповідач не наводить норми законодавства, згідно з якими відсутність прийнятої таблиці даних є безумовною підставою для відмови у реєстрації податкової накладної.

Також позивач зазначає, що пункт 1.5. Генерального договору поставки №514 від 17.04.2024 передбачає, що вказані в підписаній представниками Сторін видатковій накладній на чергову партію Товару асортимент (номенклатура), кількість та вартість Товару вважаються відповідно предметом та ціною Договору, погодженими Сторонами як істотні умови Договору стосовно даної партії Товару.

По-друге, разом з Повідомленням про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, від 13.01.2025 №4 Відповідачу були надані Документи довільного формату №№12 - 20 від 13.01.2025, до яких були додані копії таких видаткових накладних, за якими товар був відвантажений Покупцю - ТОВ «СКАНДІ ПЛЮС»: № 603 від 13.08.2024; № 601 від 13.08.2024; № 599 від 13.08.2024; № 74 від 02.08.2024; № 254 від 07.08.2024; № 73 від 02.08.2024; № 252 від 07.08.2024; № 789 від 16.08.2024; № 454 від 11.09.2024.

У відповідності з Генеральним договором поставки №514 від 17.04.2024 ТОВ «СКАНДІ ПЛЮС» здійснило багато платежів за отриманий товар, що підтверджується інформаційними повідомленнями про зарахування коштів, серед інших, такими: № 1273 від 29.08.2024; № 1311 від 19.08.2024; № 1312 від 19.08.2024; № 1346 від 23.08.2024; № 1347 від 23.08.2024; № 1348 від 23.08.2024; № 1374 від 18.09.2024; № 1378 від 26.09.2024; № 1383 від 12.09.2024; № 1390 від 29.08.2024; № 1391 від 29.08.2024; № 1392 від 29.08.2024; № 1393 від 02.09.2024; № 1396 від 02.09.2024; № 1397 від 05.09.2024; № 1398 від 05.09.2024; № 1398 від 09.09.2024; № 1421 від 09.09.2024; № 1422 від 19.09.2024; № 1423 від 19.09.2024; № 1426 від 16.09.2024; № 1427 від 16.09.2024; № 1428 від 16.09.2024; № 1429 від 16.09.2024.

Наведені вище видаткові накладні та інформаційні повідомлення про зарахування коштів, перелік яких не є вичерпним, свідчить про те, що між ТОВ «КІЧЕНЛАЙН» та ТОВ «СКАНДІ ПЛЮС» ведеться досить інтенсивна господарська діяльність з поставки товару в межах укладеного між ними Генерального договору поставки №514 від 17.04.2024.

На нашу думку, якщо сторони почали фактичне виконання договору (у даному випадку одна сторона (постачальник) відвантажує товар, а інша сторона (покупець) отримує товар і оплачує його), такий договір не може вважатися неукладеним. Наша позиція підтверджується судовою практикою.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ТОВ «КІЧЕНЛАЙН» зареєстроване 05.06.2014 як юридична особа та перебуває на обліку як платник податків у Головному управлінні ДПС в Одеській області відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є платником ПДВ.

Як вбачається з відомостей з ЄДРПОУ від 30.04.2020 №03.2-14/394-20, основним видом діяльності ТОВ «КІЧЕНЛАЙН» за КВЕД є 46.90: неспеціалізована оптова торгівля. Інші види діяльності за КВЕД: 46.15 - Діяльність посередників у торгівлі меблями, господарськими товарами, залізними та іншими металевими виробами; 46.43 - Оптова торгівля побутовими електротоварами й електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення; 46.44 - Оптова торгівля фарфором, скляним посудом і засобами для чищення; 46.49 - Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; 47.19 - Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.

Між ТОВ «КІЧЕНЛАЙН», та ТОВ «СКАНДІ-ПЛЮС», був укладений Генеральний договір поставки №514 від 17.04.2024.

Відповідно до пункту 1.1. Договору Постачальник зобов`язується передати у власність Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти й оплатити в порядку і на умовах, викладених в Договорі, непродовольчі товари (надалі Товар).

Пункт 1.6. Договору передбачає, що поставка здійснюється на умовах DDP (пункт поставки м. Київ, просп. Берестейський, буд. 67, корп. N) у розумінні Міжнародних правил тлумачення торгівельних термінів «Інкотермс 2010» (у редакції 2010 року).

Тобто, обов`язок доставки товару покладається на Постачальника.

У відповідності до умов цього Договору Постачальник за видатковою накладною №789 від 16.08.2024 відвантажив, а Покупець прийняв товар на загальну суму 12 569,28 грн.

За правилом першої події (відвантаження товару) складена податкова накладна №534 від 16.08.2024 на загальну суму 12 569,28 грн., у тому числі ПДВ на суму 2 094,88 грн., яка на виконання вимог пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України була подана Позивачем на реєстрацію до Головного управління ДПС в Одеській області.

За результатами обробки податковим органом Відповідача-1 надіслав Позивачу квитанцію від 10.09.2024 про те, що податкова накладна отримана, але реєстрація зупинена.

Причина зупинення реєстрації податкової накладної зазначена у квитанції таким чином: «Відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165 (зі змінами), реєстрація податкової накладної від 16.08.2024 №534 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Обсяг постачання товару/послуги 8481, перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п.1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій (додаток 3 Порядку). Додатково повідомляємо: показник «D»=1.8983%, «Рпоточ»=0 Пропонуємо надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.».

13.01.2025 Позивачем направлено до контролюючого органу Повідомлення №4 про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено. До повідомлення долучено пояснення, первинна бухгалтерська документація із закупки та продажу товару, та копії інших документів, які підтверджують реальність господарської операції, у тому числі:

Договір оренди №100224-1 від 10.02.2024 (оренда офісу);

Договір суборенди №23-05/2024 нежитлового приміщення від 23.05.2024 (суборенда складу);

Договір оренди №1 від 01.02.2022 (оренда складу);

Договір оренди №2 від 01.10.2022 (оренда складу);

Договір оренди №3 від 01.10.2022 (оренда складу);

Договір оренди №4 від 01.10.2022 (оренда складу);

Генеральний договір №63 транспортно-експедиційного обслуговування від 06.05.2020;

Генеральний договір №91 про перевезення вантажу автомобільним транспортом від 14.05.2020;

Договір №1688 про надання логістичних послуг від 01.05.2020;

Договір №669231 про надання послуг з організації перевезення відправлень від 21.05.2020;

Генеральний договір поставки №514 від 17.04.2024;

Видаткова накладна № 603 від 13.08.2024;

Видаткова накладна № 601 від 13.08.2024;

Видаткова накладна № 599 від 13.08.2024;

Видаткова накладна № 74 від 02.08.2024;

Видаткова накладна № 254 від 07.08.2024;

Видаткова накладна № 73 від 02.08.2024;

Видаткова накладна № 252 від 07.08.2024;

Видаткова накладна № 789 від 16.08.2024;

Видаткова накладна № 454 від 11.09.2024.

З Додатку АМ до рядка 1.2.1 додатка РІ до рядка 03 РІ Податкової декларації з податку на прибуток підприємств за звітний період три квартали 2024 року вбачається, що станом на 30.09.2024 (тобто на кінець звітного (податкового) періоду) у власності Позивача наявні основні засоби за групами 4 (машини та обладнання), 5 (транспортні засоби), 6 (інструменти, прилади, інвентар, меблі), 9 (інші основні засоби) загальною балансовою вартістю 2 225 452 грн. (див. код рядка А17 Додатку АМ), а також нематеріальні активи загальною балансовою вартістю 970 042 грн. (див. код рядка Н7 Додатку АМ).

У Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за звітний (податковий) період 3 квартал 2024 року (витяг з Податкового розрахунку додається) у рядку 104 міститься облікова кількість штатних працівників Позивача станом на кожний місяць звітного кварталу. Зокрема, у 1-му місяці 3 кварталу 2024 року така кількість становила 119 працівників, у 2-му місяці 112 працівників, а у 3-му місяці (тобто станом на 30.09.2024) 108 працівників.

Згідно з рішенням Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в Одеській області №12367962/39245131 від 16.01.2025 про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних позивачу відмовлено у реєстрації податкової накладної №534 від 16.08.2024 з мотивів надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Спірні правовідносини виникли між сторонами стосується питань оподаткування.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий Кодекс України.

За правилами п.185.1 ст.185 ПКУ операції платників податку з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, є об`єктом оподаткування податком на додану вартість.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг, в силу вимог п.187.1 ст.187 ПКУ вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 201.7 ст.201 ПКУ податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.1 ст.201 ПКУ встановлений обов`язок платника податків на дату виникнення податкових зобов`язань скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно із п.201.10 ст.201 ПКУ при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 01.07.2017 в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

На виконання вказаних вище норм законодавства позивачем сформовано податкову накладну №534 від 16.08.2024 року.

Засобами телекомунікаційного зв`язку позивачем подано податкову накладну на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних, проте позивач отримав квитанцію від 10.09.2024, в якій зазначено, що документ доставлено до центрального рівня ДПС. Документ прийнято. Реєстрація зупинена. «Платник податку, яким подано для реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідає п. 1 Критеріїв ризиковості платника податку». Позивачу запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивачем направлено повідомлення №4 про подання пояснень та копії документів від 13.01.2025, яке містило пояснення та первинні документи, вказані вище.

Пунктом 201.16 ст.201 ПКУ встановлено, що реєстрація ПН/РК в ЄРПН може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.6 Порядку №1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Платник податку отримує інформацію щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, через електронний кабінет.

Пунктами 10,11 Порядку встановлено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації ПН/РК зазначаються:

1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;

2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Тобто, згідно з п.11 Порядку №1165 при зупиненні реєстрації податкової накладної зазначається пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Пунктами 4,5 Порядку №520 встановлено, що у разі зупинення реєстрації ПН/РК в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у ПН/РК, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі.

Перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати:

договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

У той же час п.3 Порядку №520 (в редакції на час направлення квитанцій позивачу, нова редакція затверджена наказом Міністерства фінансів №19 від 12.01.2023 року) встановлено, що Комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до п.4 цього Порядку, приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому ст.42 Кодексу.

Порядок №520 (в редакції на час направлення квитанцій позивачу) не регламентував питання дій контролюючого органу при отриманні документів, які на його думку, на відміну від думки платника податків, не є достатніми для реєстрації податкової накладної.

Тобто зміст переліку документів, встановлений п.5 Порядку №520 свідчить про те, що він є загальним і повинен диференціюватися в залежності від того, яка господарська операція покладена в основу виникнення податкових зобов`язань з ПДВ, тобто узгоджуватися з вимогами, як п.185.1 ст.185, так і п.187.1 ст.187 ПКУ.

При таких обставинах, суд вважає, що контролюючий орган повинен при зупиненні реєстрації податкової накладної не лише запропонувати надати документи, а навести їх конкретний перелік, оскільки в п.5 Порядку №520 наведений приблизний та не вичерпний («може включати») перелік документів необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі.

В іншому випадку така підстава для прийняття рішення про відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі як ненадання платником податку копій документів відповідно до п.5 цього Порядку не може бути застосована.

Пунктами 10,11 Порядку встановлено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

В силу приписів ч.5 ст.242 КАС України суд застосовує до спірних правовідносин практику Верховного Суду викладену у постанові від 30.01.2020 року у справі №300/148/19, в якій зазначено, що при юридичній оцінці рішення про відмову в реєстрації податкової накладної суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано врахували, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної не було зазначено перелік документів, необхідних для її реєстрації. З врахуванням цієї обставини невідповідність вимоги контролюючого органу в квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної щодо надання документів правовій визначеності виключала для контролюючого органу можливість прийняття негативного для позивача рішення з підстав невиконання ним вимоги. Можливість виконання платником податків обов`язку надати документи, необхідні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, прямо залежить від чіткого визначення контролюючим органом конкретного переліку цих документів. Конкретний перелік таких документів може залежати, зокрема від змісту операції з постачання, суб`єктного складу її учасників, їх податкової поведінки. Загальними вимогами, яким повинен відповідати акт індивідуальної дії, як акт правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість. В разі не зазначення в індивідуальному акті підстав його прийняття (фактичних і юридичних), чітких та зрозумілих мотивів його прийняття такий акт не може вважатися правомірним. З огляду на неконкретність вимоги контролюючого органу про надання документів рішення про відмову в реєстрації податкових накладних не відповідає критерію обґрунтованості.

Верховний Суд вказав, що правова позиція такого ж змісту щодо застосування вище наведених норм матеріального права вже була висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 16.04.2019 касаційне провадження №К/9901/4895/19 (справа № 826/10649/17), від 28.10.2019 касаційне провадження №К/9901/23858/19 (справа № 640/983/19).

Верховний Суд вказав, що правова позиція такого ж змісту щодо застосування вище наведених норм матеріального права вже була висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 16.04.2019 касаційне провадження №К/9901/4895/19 (справа № 826/10649/17), від 28.10.2019 касаційне провадження №К/9901/23858/19 (справа № 640/983/19). Вказана позиція зазначена та підтримана в постанові Верховного Суду від 21.02.2020 року по справі №640/1131/19, від 30.01.2020 року у справі №300/148/19.

Судом встановлено, що реєстрація податкової накладної позивача була зупинена з пропозицією надання документів без визначення його переліку, що неможливо вважати мотивованою вимогою контролюючого органу. Оскільки така вимога є передумовою подальшого дослідження наданих документів та прийняття рішення про реєстрацію або про відмову в реєстрації податкової накладної, дослідження наданих документів та прийняття оскаржуваного рішення про відмову в реєстрації податкової накладної з підстав неповноти надання документів не є правомірними. Таким чином, позовні вимоги позивача про визнання протиправними та скасування рішень Комісії про відмову в реєстрації податкової накладної підлягають задоволенню.

Позивач зазначив, що він надав необхідні документи, які на його думку є достатніми для реєстрації ПН.

Копії документів, які були надані до Комісії на підтвердження здійснення господарської операції, надані до позову та досліджені судом. Вказані документи відповідають вимогам законодавства щодо їх складання.

Питання тлумачення та застосовування національного законодавства є, перш за все, компетенцією національних органів влади. Проте Суд повинен перевірити, чи породжує спосіб тлумачення та застосування національного законодавства наслідки, що відповідають принципам Конвенції, як вони тлумачаться у світлі практики Суду (п.41 рішення Європейського Суду з прав людини по справі «Будченко проти України», рішення у справі «Скордіно проти Італії»

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини закон має відповідати якісним вимогам, насамперед вимогам «доступності», «передбачуваності» та «зрозумілості»; громадянин повинен мати змогу отримати адекватну інформацію за обставин застосування правових норм у конкретному випадку; норма не може розглядатися як «закон», якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку; громадянин повинен мати можливість передбачити, наскільки це розумно за конкретних обставин, наслідки, до яких може призвести певна дія.

Крім того, одним з основних принципів податкового законодавства України є презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Суд вважає, що відсутність в оскаржуваному рішенні мотивів його прийняття позбавляє взагалі можливості позивача навести аргументи щодо їх неправомірності. Акт індивідуальної дії не відповідає вимогам обґрунтованості та вмотивованості. Проте, саме невідповідність акту індивідуальної дії вимогам обґрунтованості та вмотивованості призводить до його протиправності. Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду (від 04.12.2018 року по справі №821/1173/17, від 09.07.2019 року у справі №140/2093/18).

Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 02.04.2019 року (справа №822/1878/18, адміністративне провадження №К/9901/4668/19) зазначив, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Враховуючи, суперечливість нормативного регулювання, наведене та проаналізоване вище, як підстави застосування презумпції правомірності рішень платника (підпункт 4.1.4 п.4.1 ст.4 ПКУ), а також вимоги принципів правової визначеності та передбачуваності, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо безпідставності зупинення реєстрації податкової накладної Товариства та протиправності рішення податкового органу про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Виходячи із системного тлумачення норм права, наведених вище, суд доходить висновку, що наявність повноважень - це одна з обставин, які входять до предмета доказування у справах цієї категорії, але не єдина. Надання податковому органу відповідних повноважень - це лише передумова подальшої реалізації його управлінських функцій, результатом реалізації чого є прийняття рішення, законність якого підлягає перевірці судом при розгляді справи.

Крім того, в постанові від 22.07.2019 по справі №815/2985/18 Верховного Суду наявні висновки, які є сталою судовою практикою щодо вимог до актів індивідуальної дії. В постанові зазначено, що Суд вважає за доцільне наголосити, що прозорість адміністративних процедур є ефективним запобіжником державному свавіллю. Вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови прийняття обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.

Про дотримання податковим органом вимог обґрунтованості під час прийняття відповідного акта індивідуальної дії свідчитиме належна мотивація його висновку, зокрема зі встановленням обставин, що мають значення для реєстрації податкової накладної, а також за умови посилання на докази, якими такі обставини обґрунтовані, із зазначенням причин їх прийняття чи відхилення.

І навпаки, не наведення мотивів прийнятих рішень не дає змоги суду встановити дійсні підстави та причини, за яких цей орган дійшов саме таких висновків, надати їм належну правову оцінку, та встановити законність, обґрунтованість, пропорційність прийнятого рішення.

Оскільки відповідач у рішенні продублював норму Постанови №190, тобто зазначив загальну, неконкретизовану та неоднозначну причину відмови у реєстрації податкової накладної, суд дійшов висновку, що відповідачем прийнято невмотивовані рішення, оскільки їх зміст не дає чіткого розуміння обставин, за яких було прийняте негативне для платника податків рішення.

Таким чином, вказаний правовий висновок Верховного Суду підтверджує обґрунтованість позовних вимог позивача.

За судовою практикою Верховний Суд неодноразово підтвердив свій правовий висновок, зокрема у постанові Верховного Суду від 04.07.2023 року по справі №580/7000/21 зазначено, що відмова у прийнятті до реєстрації податкової накладної з підстав недостатності документів для прийняття рішення можлива виключно за умови наявності вичерпного переліку таких документів. Посилання на вказану підставу в обґрунтування прийняття рішення про відмову, за відсутності встановленого законодавством вичерпного переліку документів, та за умови ненаведення комісією доказів того, що подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, свідчить про протиправність такого рішення. Можливість виконання платником податків обов`язку надати документи, необхідні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, прямо залежить від чіткого визначення контролюючим органом конкретного переліку цих документів.

У постанові від 01.02.2023 року по справі №140/506/22 Верховний Суд зазначив, що суб`єкти владних повноважень, ухвалюючи рішення, якими, зокрема, обмежуються права платника податків, повинні уникати надмірного формалізму. Обсяг документів, які надаються платниками податку на додану вартість з метою усунення сумнівів у контролюючих органів щодо легальності відповідної операції за наслідками якої складено податкову накладну, яку подано для реєстрації якої в ЄРПН і, хоч і є визначеним у Порядку №520, проте завжди є унікальним та залежить від організації господарських взаємовідносин між суб`єктами господарювання, змісту договірних відносин між такими, а також особливостями законодавчого врегулювання діяльності тієї чи іншої сфери бізнесу. Саме за результатами детального дослідження змісту документів (в тому числі договору), наданих на підтвердження інформації, зазначеної в податковій накладній, імовірним є формування висновків щодо можливості чи неможливості реєстрації є ЄРПН податкової накладної, реєстрація якої була зупинена згідно із відповідною квитанцією.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.04.2023 року у справі №460/8040/20, від 07.12.2022 року у справі №500/2237/20.

Факт зупинення податкової накладної не позбавляє обов`язку контролюючого органу діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб визначений законодавством, зокрема при зупиненні податкової накладної у рішенні визначити перелік документів, як і платнику податків необхідно надати для реєстрації податкової накладної.

Крім того, зупинення реєстрації податкової накладної та відмови у її реєстрації в ЄРПН не спростовує факту здійснення господарських операцій, що підтверджується первинними документами, на підставі яких складаються податкові накладні.

Позивачем були надані суду документи, які підтверджують факт здійснення господарської операції, тому суд дійшов висновку, що його позовні вимоги є обґрунтованими.

Разом з цим, суд критично ставиться до твердження відповідача, що підставою для зупинення реєстрації податкової накладної, серед іншого, є відсутність прийнятої таблиці даних платника податку на додану вартість із кодом УКТЗЕД/ДКПП 8481 як таким, що на постійній основі постачається/виготовляється.

Проте, подання такої таблиці є правом, а не обов`язком платника податку.

Відповідач не наводить норми законодавства, згідно з якими відсутність прийнятої таблиці даних є безумовною підставою для відмови у реєстрації податкової накладної.

Також позивач зазначає, що пункт 1.5. Генерального договору поставки №514 від 17.04.2024 передбачає, що вказані в підписаній представниками Сторін видатковій накладній на чергову партію Товару асортимент (номенклатура), кількість та вартість Товару вважаються відповідно предметом та ціною Договору, погодженими Сторонами як істотні умови Договору стосовно даної партії Товару.

Водночас суд зазначає, що разом з Повідомленням про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, від 13.01.2025 №4 Відповідачу були надані Документи довільного формату №№12 - 20 від 13.01.2025, до яких були додані копії таких видаткових накладних, за якими товар був відвантажений Покупцю - ТОВ «СКАНДІ ПЛЮС»: № 603 від 13.08.2024; № 601 від 13.08.2024; № 599 від 13.08.2024; № 74 від 02.08.2024; № 254 від 07.08.2024; № 73 від 02.08.2024; № 252 від 07.08.2024; № 789 від 16.08.2024; № 454 від 11.09.2024.

У відповідності з Генеральним договором поставки №514 від 17.04.2024 ТОВ «СКАНДІ ПЛЮС» здійснило багато платежів за отриманий товар, що підтверджується інформаційними повідомленнями про зарахування коштів, серед інших, такими: № 1273 від 29.08.2024; № 1311 від 19.08.2024; № 1312 від 19.08.2024; № 1346 від 23.08.2024; № 1347 від 23.08.2024; № 1348 від 23.08.2024; № 1374 від 18.09.2024; № 1378 від 26.09.2024; № 1383 від 12.09.2024; № 1390 від 29.08.2024; № 1391 від 29.08.2024; № 1392 від 29.08.2024; № 1393 від 02.09.2024; № 1396 від 02.09.2024; № 1397 від 05.09.2024; № 1398 від 05.09.2024; № 1398 від 09.09.2024; № 1421 від 09.09.2024; № 1422 від 19.09.2024; № 1423 від 19.09.2024; № 1426 від 16.09.2024; № 1427 від 16.09.2024; № 1428 від 16.09.2024; № 1429 від 16.09.2024.

Верховний Суд у своїй постанові від 21.07.2021 у справі №139/409/19 зазначає таке: «Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частини перша та друга статті 640 ЦК України).

Частиною другою статті 642 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

З огляду на зазначені норми права не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами, якщо дії свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону.».

Аналогічну позицію зайняла Велика Палата Верховного Суду у своїх постанові від 26.10.2022 у справі №227/3760/19-ц, зазначивши таке:

« 6.35. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі №338/180/17 (провадження №14-144цс18) зроблено правовий висновок про те, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону.

6.36. За змістом законодавчого регулювання, наведеного як у загальних положеннях про правочини, так і в спеціальних приписах глави 58 ЦК України, якщо договір оренди (найму) будівлі хоча й має ознаки неукладеного, але виконувався обома його сторонами, то така обставина захищає відповідний правочин від висновку про неукладеність і в подальшому він розглядається як укладений та чинний, якщо тільки не є нікчемним чи оспорюваним з інших підстав.

6.38. У разі якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше).».

Крім того, відповідач зазначає, що згідно підпункту 1.6 пункту 1 договору поставка відбувається на умовах DDP, згідно даної умови постачальник бере на себе доставку товару до покупця, що під собою означає складання відповідної транспортної документації для підтвердження дійсності факту перевезення товару, але контролюючому органу не було надано товарно-транспортних накладних, подорожних листів, документів до вантажних автомобілів, чи договору перевезення, в якому Позивачем делегувалися б обов`язки по транспортуванню товару та складенню товарно-транспортних документів.

Щодо твердження відповідача суд зазначає, що подорожній лист як обов`язкова для застосування форма первинного обліку роботи вантажного автомобіля скасовано наказом Мінінфраструктури та Мінекономрозвитку від 10.12.2013 №1005/1454 «Про визнання таким, що втратив чинність, наказу Міністерства транспорту України, Міністерства статистики України від 29 грудня 1995 року №488/346».

Водночас, методам дій податкових органів щодо зупинення податкових накладних неодноразово давав оцінку Верховний Суд.

Так, Касаційний адміністративний суд у постанові від 01.02.2023 у справі №140/506/22 зазначив таке: «Моніторинг відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинне підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій контролюючого органу.

Суб`єкти владних повноважень, ухвалюючи рішення, якими, зокрема, обмежуються права платника податків, повинні уникати надмірного формалізму. Обсяг документів, які надаються платниками податку на додану вартість з метою усунення сумнівів у контролюючих органів щодо легальності відповідної операції за наслідками якої складено податкову накладну, яку подано для реєстрації якої в ЄРПН і, хоч і є визначеним у Порядку № 520, проте завжди є унікальним та залежить від організації господарських взаємовідносин між суб`єктами господарювання, змісту договірних відносин між такими, а також особливостями законодавчого врегулювання діяльності тієї чи іншої сфери бізнесу. Саме за результатами детального дослідження змісту документів (в тому числі договору), наданих на підтвердження інформації, зазначеної в податковій накладній, імовірним є формування висновків щодо можливості чи неможливості реєстрації є ЄРПН податкової накладної, реєстрація якої була зупинена згідно із відповідною квитанцією.».

Касаційний адміністративний суд у постанові від 16.02.2023 у справі №380/7648/22 висловив наступну позицію:

«Слід зазначити, що приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій платника податку на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України.

Отож, предметом розгляду у цій справі є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкових накладних, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між Позивачем та його контрагентом.

Суд також звертає увагу на те, що у випадку загальної вказівки щодо необхідності подати документи у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної платник податків перебуває у стані правової невизначеності, що позбавляє його можливості надати контролюючому органу необхідний саме в розумінні суб`єкта владних повноважень пакет документів, а для контролюючого органу, відповідно, створюються передумови для можливого прояву негативної дискреції - прийняття необґрунтованого рішення про відмову у реєстрації податкової накладної.».

Аналогічна позиція була висловлена в постанові Касаційного адміністративного суду від 07.12.2022 у справі №500/2237/20.

В адміністративному судочинстві добросовісність (несвавільність, розумність, справедливість) рішення суб`єкта владних повноважень означає, що при його прийнятті повинен бути застосований певний стандарт поведінки посадових осіб такого суб`єкта, що характеризується законністю, транспарентністю та повагою до прав та інтересів суб`єкта приватного права (від лат. uberrima fides - найбільш добросовісний).

Законодавством України (Конституцією та законами України) прямо передбачений обов`язок суб`єктів владних повноважень дотримуватися принципу належного урядування, відповідно, адміністративні суди під час розгляду та вирішення спорів, що виникають у сфері публічно-правових відносин, мають перевіряти дотримання цього принципу у всіх його аспектах з урахуванням конкретних обставин справи. Фактичне застосування принципу належного урядування є своєрідним "маркером" того як в Україні гарантуються статті 1, 3, 6, 8, 19, 55, 56, 124 Конституції України, а суди застосовують частину другу статті 2 КАС України та статті 3 і 4 Угоди про асоціацію з ЄС.

Реалізація принципу належного урядування у сучасних публічно-управлінських відносинах набуває особливо важливого значення з огляду на те, що тільки за умови дотримання цього принципу суб`єктами владних повноважень можна говорити про існування демократичної, соціальної та правової держави, громадянського суспільства, а також формування принципово нової форми здійснення публічного управління, заснованої на прийнятті суб`єктами владних повноважень легітимних (таких, що ґрунтуються на законі), справедливих (враховують баланс інтересів різних суб`єктів) та ефективних (передбачають можливість безумовного виконання) рішень, вибудовуванні публічно-сервісних відносин між людиною та державою, у яких відповідні інституції та процеси служать інтересам всього суспільства.

Всупереч вимогам ч.2 ст. 77 КАС України представник відповідача не спростував належними та допустимими доказами твердження позивача про наявність всіх первинних документів щодо здійснення господарської операції, не надав жодного доказу, що господарські операції не здійснювались, а надані документи не підтверджували здійснення вказаних операцій. З цих підстав є також неспроможними доводи представника відповідача, що позивачем разом з поясненнями надані документи, які складені із порушенням законодавства.

Також суд дійшов до висновку про задоволення вимоги позивача про зобов`язання ДПСУ зареєструвати податкові накладні в ЄРПН.

Відповідно до пунктів 2, 10 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до пунктів 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій, зокрема, набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДПС відповідного рішення).

У разі надходження до ДПСУ рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду (пункт 20 Порядку №1246).

Таким чином, з метою уникнення будь-яких негативних наслідків для платника податків суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання ДПСУ провести реєстрацію податкової накладної №534 від 16.08.2025 в ЄРПН.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1)на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2)з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6)розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач не спростував належними та допустимими доказами наведені позивачем доводи, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених ч. 2 цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З огляду на зазначене та згідно із ст.139 КАС України судові Товариства з обмеженою відповідальністю «КІЧЕНЛАЙН» в загальній сумі 2422,40 грн., сплачені згідно платіжної інструкції №198 від 28.01.2025, підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області.

Керуючись ст.ст. 2-9, 139, 241, 242-246, 250, 255, 293-297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КІЧЕНЛАЙН» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в Одеській області №12367962/39245131 від 16.01.2025 про відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №534 від 16.08.2024, постачальник (продавець) - Товариство з обмеженою відповідальністю «КІЧЕНЛАЙН», індивідуальний податковий номер 37, , отримувач (покупець) - Товариство з обмеженою відповідальністю «СКАНДІ-ПЛЮС», індивідуальний податковий номер 71, .

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №534 від 16.08.2024, постачальник (продавець) - Товариство з обмеженою відповідальністю «КІЧЕНЛАЙН», індивідуальний податковий номер 37, , отримувач (покупець) - Товариство з обмеженою відповідальністю «СКАНДІ-ПЛЮС», індивідуальний податковий номер 71, , днем її фактичного подання.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (адреса: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ЄДРПОУ ВП:44069166) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КІЧЕНЛАЙН» (адреса: 65012, Одеська область, м. Одеса, вул. Осипова, буд. 37, офіс 552, ) суму судового збору у розмірі 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні) 40 коп. за подання адміністративного позову, сплаченого за платіжною інструкцією №198 від 28.01.2025 року.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Товариство з обмеженою відповідальністю «КІЧЕНЛАЙН» (адреса: 65012, Одеська область, м. Одеса, вул. Осипова, буд. 37, офіс 552, )

Державна податкова служба України (адреса: 04053, м. Київ, Львівська площа, 8, , електронна пошта: )

Головне управління ДПС в Одеській області (адреса: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ЄДРПОУ ВП:44069166, телефон: , електронна пошта: )

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА