Справа № 320/32373/25
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2025 року справа №320/32373/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом громадянина ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся гр. ОСОБА_1 з позовом, в якому просить:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 09.05.2025 № про відмову у призначенні йому пенсії за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити йому пенсію за вислугу років на підставі пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII з 01.05.2025 з виплатою неотриманих сум.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 09.05.2025 № , яким йому відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі Закон № 2262-XII), як такого, що прийнято на підставі хибного висновку щодо недостатності у ОСОБА_1 вислуги років для призначення пенсії.

Позивач зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві при розрахунку наявної у позивача вислуги років для призначення пенсії протиправно не застосувало положення пункту «и» частини першої статті 17 Закону № 2262-XII та абзацу дванадцятого пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (далі Порядок № 393), відповідно до яких до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи у державних органах у разі переходу на службу, зокрема, до Державної кримінально-виконавчої служби України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Судом встановлено, що наказом Міністерства юстиції України від 22.04.2025 № 824/к підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1 звільнено 30.04.2025 з Державної кримінально-виконавчої служби України з посади заступника начальника міжрегіонального управління з питань стратегічного розвитку Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції за власним бажанням відповідно до частини п`ятої статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 № 2713-IV (далі Закон № 2713-IV), пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII).

Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції на виконання вимог пункту 1 розділу ІІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві направлено подання № 4.2/25-25 про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до положень пункту «б» статті 12 Закону № 2262-XII, до якого додано: заяву ОСОБА_1 від 30.04.2025 про призначенні пенсії за вислугу років відповідно до положень Закону № 2262-XII; розрахунок вислуги років для призначення пенсії, складений Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції; витяг з наказу про звільнення; грошовий атестат; довідка про додаткові види грошового забезпечення; копію трудової книжки; копію диплома; інформацію про навчання; копію військового квитка, інформацію з Резерв +; копію паспорта, довідки про присвоєння РНОКПП та рахунка в Ощадбанку.

Згідно з розрахунком вислуги років, складеним Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, вислуга років ОСОБА_1 для призначення пенсії по лінії Державної кримінально-виконавчої служби України у календарному обчисленні складає 22 роки 11 місяців 08 днів, у пільговому обчисленні 23 роки 3 місяці 5 днів; трудовий стаж 13 років 10 місяців 00 днів; загальний страховий стаж 36 років 09 місяців 08 днів.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 09.05.2025 № ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII.

Відмова мотивована тим, що календарна вислуга років ОСОБА_1 складає 9 років 04 місяці 01 день, що є недостатнім для призначення йому пенсії на підставі пункту «б» статті 12 Закону № 2262-XII.

Позивач, не погоджуючись з рішенням пенсійного органу, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною третьою статті 23 Закону № 2713-IV пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2262-XII особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

За змістом підпункту «б» статті 1-2 Закону № 2262-XII право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби), зокрема: особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України.

Згідно з підпунктом «б» статті 12 Закону № 2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «з» статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба, зокрема, в Державній кримінально-виконавчій службі України.

Відповідно до пункту «и» частини першої статті 17 Закону № 2262-XII особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «з» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховується:

час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, Державне бюро розслідувань, Національне антикорупційне бюро України, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію, Бюро економічної безпеки України або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Державним бюро розслідувань, Національним антикорупційним бюро України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики, а також у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, що затверджується Головою Служби судової охорони.

Положення, аналогічні положенням пункту «и» частини першої статті 17 Закону № 2262-XII, містяться також в абзаці дванадцятому пункту 1 Порядку № 393.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що особам, які мають право на призначення пенсії на підставі Закону № 2262-ХІІ, до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи у державних органах у разі переходу на службу до Державної кримінально-виконавчої служби України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань.

Наказом Міністерства юстиції України від 02.12.2020 № 4197/5 затверджений Перелік посад начальницького складу Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, міжрегіональних управлінь з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, у разі переходу на які до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах.

Згідно з пунктом 6 наказу Міністерства юстиції України від 02.12.2020 № 4197/5 посадою, у разі переходу на яку до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах, є посада заступника начальника міжрегіонального управління.

Судом встановлено, що згідно з наказом Міністерства юстиції України від 06.05.2024 № 688/к ОСОБА_1 був призначений на посаду заступника начальника міжрегіонального управління з питань стратегічного розвитку Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, тобто на посаду, що передбачена пунктом 6 наказу Міністерства юстиції України від 02.12.2020 № 4197/5.

Згідно із записами у трудовій книжці, копія якої наявна у матеріалах справи, до призначення на посаду заступника начальника міжрегіонального управління з питань стратегічного розвитку Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції Шелест В.П. працював:

з 14.07.2004 по 31.12.2004 на посаді начальника управління стягнення податкового боргу Державної податкової адміністрації в Івано-Франківській області;

з 01.01.2005 по 14.11.2005 на посаді начальника управління забезпечення податкових зобов`язань Державної податкової адміністрації в Івано-Франківській області;

з 15.11.2005 по 19.04.2011 на посаді начальника Долинської об`єднаної державної податкової інспекції;

з 20.04.2011 по 12.03.2012 на посаді першого заступника начальника Державної податкової інспекції у Дніпровському районі міста Києва;

з 13.03.2012 по 20.05.2012 на посаді заступника начальника Державної податкової інспекції в Оболонському районі міста Києва;

з 21.05.2012 по 01.07.2013 на посаді заступника начальника Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві;

з 02.07.2013 по 16.04.2015 на посаді першого заступника начальника Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві;

з 17.04.2015 по 02.11.2015 на посаді помічника-консультанта народного депутата України ОСОБА_2 з поширенням дії Закону України «Про державну службу»;

з 21.08.2020 по 01.02.2021 на посаді першого заступника начальника Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області;

з 02.02.2021 по 13.12.2021 на посаді заступника начальника Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області;

з 14.12.2021 по 13.06.2022 на посаді заступника начальника Головного управління Державної податкової служби в Одеській області;

з 14.06.2022 по 14.12.2022 на посаді заступника начальника Головного управління Державної податкової служби в Київській області.

Таким чином, до вислуги років ОСОБА_1 в силу положень пункту «и» частини першої статті 17 Закону № 2262-XII, абзацу дванадцятого пункту 1 Порядку № 393 та наказу Міністерства юстиції України від 02.12.2020 № 4197/5 за лінією Державної кримінально-виконавчої службі України додатково підлягає зарахуванню попередній час роботи в державних органах, а саме: робота в ДПА в Івано-Франківській області, Долинській ОДПІ, ДПІ у Дніпровському районі міста Києва, ДПІ у Оболонському районі міста Києва, ДПІ в Оболонському районі міста Києва ГУ Міндоходів у м. Києві, Головному управлінні ДПС у Житомирській області, Головному управлінні ДПС в Одеській області, Головному управлінні ДПС у Київській області, загальний період з 14.07.2004 по 16.04.2015 та з 21.08.2020 по 14.12.2022), а також робота на посаді помічника-консультанта народного депутата України (з 17.04.2015 по 02.11.2015).

Згідно з розрахунком вислуги років, складеним Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, вислуга років ОСОБА_1 для призначення пенсії по лінії Державної кримінально-виконавчої служби України з урахуванням положень Порядку № 393 та наказу Міністерства юстиції України від 02.12.2020 №4197/5 у календарному обчисленні складає 22 роки 11 місяців 08 днів; у пільговому обчисленні 23 роки 3 місяці 5 днів, що є достатнім для призначення пенсії на підставі пункту «б» статті 12 Закону № 2262-XII.

Водночас, як слідує з рішення Головного управління Пенсійного фонду України від 09.05.2025 № , до вислуги років ОСОБА_1 для призначення йому пенсії за пунктом «б» статті 12 Закону № 2262-XII зараховано лише період проходження військової служби, служба в податковій міліції (поліції) та безпосередньо служба в Державній кримінально-виконавчій службі України (всього за розрахунком відповідача 09 років 4 місяці 01 день).

Положення пункту «и» частини першої статті 17 Закону № 2262-XII з урахуванням вимог наказу Міністерства юстиції України від 02.12.2020 №4197/5 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві при розгляді заяви ОСОБА_1 від 30.04.2025 про призначення пенсії на підставі пункту «б» статті 12 Закону № 2262-XII не застосовано, що призвело до протиправної відмови у призначенні позивачу пенсії за вислугу років на підставі Закону № 2262-XII.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 дотримано інші умови, встановлені Законом № 2262-XII для призначення йому пенсії за вислугу років на підставі пункту «б» статті 12 Закону, а саме: 1) ОСОБА_1 звільнений з посади начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, тобто є особою, зазначеною у пункті «б» статті 1-2 Закону № 2262-XII, що підтверджується наказом Міністерства юстиції України від 22.04.2025 №824/к та відповідачем не заперечується; 2) на день звільнення зі служби позивач досяг 45 річного віку так, позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та на день звільнення зі служби його вік становив 55 років, що підтверджується копією паспорта ОСОБА_1 та відповідачем не заперечується; 3) страховий стаж позивача складає 36 років 9 місяців 08 днів, що є більшим за встановлену пунктом «б» статті 12 Закону № 2262-XII вимогу щодо наявності страхового стажу у 25 років, що підтверджується розрахунком вислуги років та відповідачем не заперечується; 4) вислуга років ОСОБА_1 у Державній кримінально-виконавчій службі України з урахуванням вимог пункту «и» частини першої статті 17 Закону № 2262-XII, Порядку № 393 та наказу Міністерства юстиції України від 02.12.2020 № 4197/5 складає 22 роки 11 місяців 08 днів, що є більшим за встановлену пунктом «б» статті 12 Закону № 2262-XII вимогу щодо наявності стажу роботи у Державній кримінально-виконавчій службі у розмірі 12 календарних років і 6 місяців.

Інших підстав для відмови у призначенні пенсії, окрім відсутності у позивача необхідної вислуги років, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії від 30.04.2025 не встановлено.

Відповідно до пункту «в» статті 50 Закону № 2262-XII пенсії відповідно до цього Закону призначаються: особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пункту "б" статті 12 цього Закону, з наступного дня після звільнення зі служби.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 09.05.2024 у справі № 580/3690/23, зобов`язання судовим рішенням суб`єкта владних повноважень до вчинення конкретних дій (прийняття конкретних рішень) можливе, за загальним правилом, за умови почергового встановлення судом двох обставин: позивач на момент звернення до відповідного суб`єкта владних повноважень забезпечив виконання всіх без винятку вимог закону для отримання конкретного рішення; зобов`язання суб`єкта владних повноважень розглянути повторно звернення позивача з урахуванням висновків суду є недоцільним (об`єктивно встановлено безальтернативність рішення суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийняте за встановлених судом обставин у конкретній справі).

Судом встановлено, що позивачем у спірних правовідносинах забезпечено виконання всіх без винятку вимог закону для отримання рішення, натомість відповідачем не доведено наявності підстав, які виключають прийняття рішення про задоволення позову у спосіб, заявлений позивачем.

За встановлених обставин справи та наведеного правового регулювання суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з положеннями статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов до переконання про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 262 КАС України, Київський окружний адміністративний суд, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 09.05.2025 № про відмову у призначенні гр. ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити гр. ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII з 01.05.2025 з виплатою неотриманих сум.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лапій С.М.