Справа № 645/5900/24
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 р.Справа № 645/5900/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Бегунца А.О. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Немишлянського районного суду міста Харкова від 28.07.2025 (головуючий суддя І інстанції: Ульяніч І.В.) по справі № 645/5900/24

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції

про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 7162593 від 13.06.2023, винесену інспектором УПП в Харківській області старшим лейтенантом Твердохлібом Д.О. відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400,00 грн;

- закрити справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначив, що на час складання спірної постанови та притягнення до відповідальності за керування транспортним засобом особою, що позбавлена права керування позивач не був обізнаний про існування постанови Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2023 у справі № 953/7013/22, посвідчення водія у нього не вилучалось, а отже останній не мав умислу на вчинення адміністративного правопорушення.

Також, зауважив, що спірна постанова не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого зроблені відеозаписи, додані УПП в Харківській області в якості доказів вчинення ним правопорушення.

З урахуванням наведеного, вважав спірну постанову протиправною та просив суд її скасувати.

Рішенням Немишлянського районного суду м. Харкова від 28.07.2025 позов задоволено.

Департамент патрульної поліції (далі - відповідач), не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при не повному з`ясуванні обставин справи та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції визнано протиправною спірну постанову лише з підстав необізнаності позивача з постановою Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2023 у справі № 953/7013/22, якою його позбавлено права керування транспортним засобом.

Водночас, судом першої інстанції не враховано, що станом на час прийняття спірної постанови (13.06.2023) судове рішення від 01.03.2023 у справі № 953/7013/22 набрало законної сили, на підтвердження чого відповідач надавав суду першої інстанції його копію з відміткою про набрання законної сили 14.03.2023.

Зауважує, що позивач звернувся з апеляційною скаргою на постанову Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2023 у справі № 953/7013/22 вже після притягнення його до адміністративної відповідальності та з порушенням строку на апеляційне оскарження, що додатково підтверджує набрання законної сили наведеною вище постановою суду.

Звертає увагу, що позивачу було відомо про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, він не був позбавлений можливості цікавитись, на якому етапі розгляду перебуває справа відносно нього, а також результати такого розгляду. Отже необізнаність позивача з прийнятим рішенням свідчить лише про його не бажання цікавитись станом судового провадження та не є причиною, що звільняє від адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 13.06.2023 інспектором УПП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Твердохлібом Д.О. складено постанову серії ЕАС №7162593, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 20 400,00 грн (зв.б. а.с. 12 а.с. 13).

Згідно постанови, 13.06.2023 о 23:16 у м. Харкові по вул. Героїв праці 25/17д, водій, керував транспортним засобом Mazda 626 д.н.з. НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Позивач, не погоджуючись з постановою по справі про адміністративне правопорушення, оскаржив її в судовому порядку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.126 КУпАП з огляду на його необізнаність про позбавлення права керування транспортним засобом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 1.10. ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до п. 2.1. «а» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з ч. 4 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено та не спростовується сторонами у справі, що 13.06.2023 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda 626 д.н.з. НОМЕР_1 .

Колегія суддів зазначає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП обов`язковою умовою є наявність постанови суду, яка набрала законної сили, про позбавлення особи права на керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 317 та 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.

Відповідно до ст. 291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Відповідачем, за результатами перевірки документів водія, а також відповідної бази даних осіб, які позбавлені права керування транспортними засобами, встановлено, що водій ОСОБА_1 позбавлений права керувати транспортними засобами строком на 1 рік на підставі постанови Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2023 у справі № 953/7013/22, яка набрала законної сили 14.03.2023, що вбачається з відмітки уповноваженого працівника суду, проставленій на копії судового рішення (а.с. 41-43).

Вказаною постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Отже, на час винесення оскаржуваної постанови 13.06.2023 позивач був позбавлений права керування транспортними засобами, та не мав законних підстав керувати автомобілем.

Позивач, з твердженням якого погодився суд першої інстанції посилався на не обізнаність з постановою Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2023 у справі № 953/7013/22, що свідчить про відсутність в його діях умислу на вчинення правопорушення.

Суд першої інстанції виходив з того, що про судове рішення, яким позбавлено права керування позивач дізнався від поліцейського під час прийняття спірної постанови, отримав судове рішення після притягнення його адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та оскаржив його в судовому порядку, а отже до прийняття постанови Харківським апеляційним судом судове рішення суду першої інстанції не набрало законної сили.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції такими, що не спростовують наявність в діях позивача складу порушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП з огляду на наступне.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2023 у справі № 953/7013/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Матеріали судової справи № 953/7013/22, надані Київським районним судом м. Харкова на запит суду містять копію протоколу про адміністративне правопорушення від 13.11.2022 та диск з відеозаписами, з яких вбачається, що протокол складався в присутності ОСОБА_1 , що свідчить про його обізнаність із можливим подальшим притягненням до адміністративної відповідальності.

Апеляційна скарга на постанову суду від 01.03.2023 подана лише 20.06.2023 разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, отже після притягнення позивача до відповідальності за ч. 4 ст.126 КУпАП.

Тобто, станом на момент зупинки транспортного засобу під керуванням позивача (13.06.2023) постанова Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2023 у справі № 953/7013/22 набрала законної сили, не оскаржувалася в апеляційному порядку.

Натомість, вчинення позивачем в подальшому дій щодо оскарження судового рішення не змінює того факту, що станом на час складання спірної постанови ОСОБА_1 був позбавлений права керування на підставі судового рішення, що набрало законної сили.

При цьому, колегія суддів зауважує, що постановою Харківського апеляційного суду від 01.11.2023 поновлено позивачу строк на апеляційне оскарження, апеляційна скарга захисника Іванова О.А. на постанову Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2023 у справі № 953/7013/22 залишена без задоволення, а постанова суду залишена без змін.

Отже, факт порушення пп. "а" п. 2.1 ПДР України, а саме 13.06.2023 керування транспортним засобом ОСОБА_1 , який, в тому числі з 14.03.2023 позбавлений права керування транспортними засобами на строк 1 рік, є доведеним, а тому відповідачем правомірно притягнуто позивача за ч. 4 ст. 126 КУпАП до адміністративної відповідальності .

Доводи апелянта як в позиві, так і відзиві на апеляційну скаргу про відсутність посилань на технічний засіб, за допомогою якого зроблено відеозаписи, спростовуються наявними в справі доказами, оскільки у графі 7 постанови зазначено, що до постанови додається камера 474415, а отже відповідачем виконано вимоги ст. 283 КУпАП.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а отже постанова від 13.06.2023 прийнята відповідачем правомірно, відповідно до закону в межах повноважень та у спосіб встановлений законодавством.

Натомість, суд першої інстанції неповно дослідив матеріали справи, невірно застосував норми матеріального права, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в його задоволенні.

Керуючись ст.ст. 286, 308, 310, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Немишлянського районного суду міста Харкова від 28.07.2025 по справі № 645/5900/24 скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді А.О. Бегунц В.А. Калиновський