Справа № 400/3463/25
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/3463/25

Головуючий в 1 інстанції: Мороз А.О. Дата і місце ухвалення: 18.07.2025р., м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Жовтневого районного суду Миколаївської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Жовтневого районного суду Миколаївської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії Жовтневого районного суду Миколаївської області щодо винесення наказу від 10 січня 2025 року №7к/ка «Про встановлення надбавок за вислугу років державним службовцям Жовтневого районного суду Миколаївської області на 2025 рік», а саме: п.1 п.п.1.1 розпорядчої частини цього наказу про встановлення ОСОБА_1 з 01 січня 2025 року до 22 квітня 2025 року надбавки за вислугу років на державній службі в розмірі 10% посадового окладу, як такій, стаж державної служби якої станом на 01.01.2025р. становить 5 років 8 місяців 9 днів, скасувати цей наказ та здійснити перерахунок надбавки за вислугу років на державній службі ОСОБА_1 відповідно до ст.52 Закону України «Про державну службу», починаючи з 01.01.2025р.;

- зобов`язати ТУ ДСА України в Миколаївській області починаючи з 01.01.2025р. здійснити перерахунок та виплату надбавки за вислугу років на державній службі заступнику керівника апарату суду ОСОБА_1 , відповідно до ст.52 Закону України «Про державну службу» та наказу керівника апарату суду від 20.02.2025р. №30к/ка «Про встановлення надбавки за вислугу років на державній службі заступнику керівника апарату Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 », а саме: з розрахунку 3% посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50% посадового окладу;

- визнати протиправними дії Жовтневого районного суду Миколаївської області щодо винесення наказу від 03 квітня 2025 року №61к/ка «Про встановлення надбавки за вислугу років заступнику керівника апарату суду ОСОБА_1 у 2025 році», яким ОСОБА_1 встановлено з 23 квітня 2025 року до 31 грудня 2025 року надбавку за вислугу років на державній службі в розмірі 12% посадового окладу, як такій, стаж державної служби якої станом на 23 квітня 2025 року становить 6 років 1 день, скасувати цей наказ та здійснити перерахунок надбавки за вислугу років на державній службі заступнику керівника апарату суду ОСОБА_1 відповідно до ст.52 Закону України «Про державну службу», починаючи з 23.04.2025р., а саме: з розрахунку 3% посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50% посадового окладу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що вона займає посаду заступника керівника апарату Жовтневого районного суду Миколаївської області. Наказами від 10.01.2025р. №7к/ка «Про встановлення надбавок за вислугу років державним службовцям Жовтневого районного суду Миколаївської області на 2025 рік» та від 03.04.2025р. №61к/ка «Про встановлення надбавки за вислугу років заступнику керівника апарату суду ОСОБА_1 у 2025 р.» їй було встановлено надбавку за вислугу років на державній службі в розмірі 10% та 12% посадового окладу відповідно, як такій, стаж державної служби якої станом на 01.01.2025р. становить 5 років 8 місяців 9 днів, а станом на 23.04.2025р. - 6 років 1 день. При прийнятті вказаних наказів відповідач необґрунтовано керувався положеннями п.п.2 п.13 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», а не положеннями ч.1 ст.52 Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про судоустрій і статус суддів». ОСОБА_1 зазначала, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» стосовно перерахунку надбавки за вислугу років суттєво звужується обсяг прав, пільг, компенсацій і гарантій державних службовців, передбачених спеціальним законом у сфері державної службу Законом України «Про державну службу». Скасування чи зміна законом про Держбюджет обсягу прав, гарантій та законодавчого регулювання, передбачених у спеціальних законах, суперечить ст.6, ч.2 ст.19, ст.130 Конституції України.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Жовтневого районного суду Миколаївської області, які полягають у прийнятті наказу від 10.01.2025р. №7к/ка «Про встановлення надбавок за вислугу років державним службовцям Жовтневого районного суду Миколаївської області на 2025 рік» п.1 пп.1.1 якого ОСОБА_1 з 01.01.2025р. до 22.04.2025р. встановлена надбавка за вислугу років на державній службі в розмірі 10% посадового окладу, як такій, стаж державної служби якої станом на 01.01.2025р. становить 5 років 8 місяців 9 днів.

Скасовано наказ від 10.01.2025р. №7к/ка «Про встановлення надбавок за вислугу років державним службовцям Жовтневого районного суду Миколаївської області на 2025 рік» у відповідній частині та зобов`язано Жовтневий районний суд Миколаївської області здійснити перерахунок надбавки за вислугу років на державній службі заступнику керівника апарату ОСОБА_1 на підставі ст.52 Закону України «Про державну службу», а саме: з розрахунку 3% посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50% посадового окладу, починаючи з 01.01.2025р. до 22.04.2025р.

Зобов`язано ТУ ДСА України в Миколаївській області здійснити виплату надбавки за вислугу років на державній службі заступнику керівника апарату Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 відповідно до ст.52 Закону України «Про державну службу», а саме: з розрахунку 3% посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50% посадового окладу, починаючи з 01.01.2025р. до 22.04.2025р.

Визнано протиправними дії Жовтневого районного суду Миколаївської області, які полягають у прийнятті наказу від 03.04.2025р. № 61к/ка «Про встановлення надбавки за вислугу років заступнику керівника апарату суду ОСОБА_1 у 2025 році», яким ОСОБА_1 з 23.04.2025р. до 31.12.2025р. встановлена надбавка за вислугу років на державній службі в 2025 р. в розмірі 12% посадового окладу, як такій, стаж державної служби якої станом на 23.04.2025р. становить 6 років 1 день.

Скасовано наказ від 03.04.2025р. №61к/ка «Про встановлення надбавки за вислугу років заступнику керівника апарату суду ОСОБА_1 у 2025 році» та зобов`язано Жовтневий районний суд Миколаївської області здійснити перерахунок надбавки за вислугу років на державній службі заступнику керівника апарату Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 на підставі ст.52 Закону України «Про державну службу», а саме: з розрахунку 3% посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50% посадового окладу, починаючи з 23.04.2025р.

Зобов`язано ТУ ДСА України в Миколаївській області здійснити виплату надбавки за вислугу років на державній службі заступнику керівника апарату Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 відповідно до ст.52 Закону України «Про державну службу», а саме: з розрахунку 3% посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50% посадового окладу, починаючи з 23.04.2025р.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Жовтневого районного суду Миколаївської області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1937,92 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ТУ ДСА України в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення від 18.07.2025р. з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволені позову ОСОБА_1 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доводам відповідача, що у 2025 році оплата праці державних службовців (у тому числі апаратів судів) державного органу, який провів класифікацію посад державної служби, здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2023 року №1409 «Питання оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році» (у даному випадку Жовтневий районний суд Миколаївської області пройшов таку класифікацію) відповідно до норм Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» №4059-ІХ, а з 04.06.2025р. відповідно до ст.52 Закону України «Про державну службу».

Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що положення п.п.2 п.13 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» є чинними, у встановленому порядку не скасовувалися та неконституційними не визнавалися, у зв`язку з чим підлягали застосуванню при визначенні у 2025 році ОСОБА_1 надбавки за вислугу років на державній службі.

ОСОБА_1 подала письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу ТУ ДСА України в Миколаївській області залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Позивач зазначає, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» запроваджено норму щодо визначення розміру надбавки за вислугу років на державній службі, яка суперечить нормі ч.1 ст.52 Закону України «Про державну службу» (в редакції від 01.01.2025р.), оскільки зменшує максимальну межу розміру надбавки. При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом. А відтак, Закон №4059-ІХ не може бути застосовано до визначення розміру надбавки за вислугу років. Набрання чинності з 04.06.2025р. змінами до ч.1 ст.52 Закону України «Про державну службу» не впливає на спірні правовідносини, предметом яких є встановлення з 01.01.2025р. та з 23.04.2025р. позивачу відповідної надбавки.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 07.09.2022р. займає посаду заступника керівника апарату Жовтневого районного суду Миколаївської області

Підпунктом 1.1 пункту 1 наказу керівника апарату Жовтневого районного суду Миколаївської області від 10 січня 2025 року №7к/ка «Про встановлення надбавок за вислугу років державним службовцям Жовтневого районного суду Миколаївської області на 2025 рік» заступнику керівника апарату суду ОСОБА_1 встановлено на період з 01.01.2025р. по 22.04.2025р. надбавку за вислугу років на державній службі в розмірі 10% посадового окладу, як такій, стаж державної служби якої станом на 01.01.2025р. становить 5 років 8 місяців 9 днів.

Наказом керівника апарату Жовтневого районного суду Миколаївської області від 03 квітня 2025 року № 61к/ка «Про встановлення надбавки за вислугу років заступнику керівника апарату суду ОСОБА_1 у 2025 році» позивачу з 23 квітня 2025 року до 31 грудня 2025 року встановлено надбавку за вислугу років на державній службі в розмірі 12% посадового окладу, як такій, стаж державної служби якої станом на 23.04.2025р. становить 6 років 1 день.

При прийнятті вказаних наказів щодо визначення розміру надбавки відповідач керувався пунктом 13 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік».

Вважаючи, що відповідачами занижено у 2025 році розмір надбавки за вислугу років на державній службі, який не відповідає положенням ст.52 Закону України «Про державну службу», ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 суд першої інстанції зазначив, що наразі на законодавчому рівні виникла колізія між Законом України «Про державну службу» та Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» в частині розміру надбавки державного службовця за вислугу років - перший Закон закріплює таку надбавку в розмірі 3%, тоді як другий Закон встановлює ту ж надбавку в розмірі 2%. З посиланням на рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007р. №6-рп/2007, від 22.05.2008р. №10-рп/2008 та від 30.11.2010р. №22-рп/2010 суд зазначив, що у разі суперечності між нормами Закону про Державний бюджет України на відповідний рік та нормами спеціальних законів України, якими врегульовано ті ж самі правовідносини, застосуванню підлягають правові норми спеціальних законів України. А відтак, висновками суду, до спірних правовідносин застосуванню підлягають норми ч.1 ст.52 Закону України «Про державну службу», а не п.13 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно ст.2 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII (далі Закон №889-VIII) державна служба це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби. (ст.1 Закону №889-VIII)

Відповідно ст.5 Закону №889-VIII правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом. Особливості правового регулювання державної служби в системі правосуддя визначаються законодавством про судоустрій і статус суддів.

Згідно ч.6 ст.155 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі Закон №1402-VIII) правовий статус працівників апарату суду визначається Законом України «Про державну службу» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно ч.1 ст.150 Закону №1402-VIII призначення на посади державних службовців, працівників, які виконують функції з обслуговування, оплата праці та соціальні гарантії працівників апаратів місцевих, апеляційних судів, вищих спеціалізованих судів, апарату Верховного Суду, секретаріатів Вищої ради правосуддя і Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Державної судової адміністрації України, Служби судової охорони регулюються нормами законодавства про державну службу з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Отже, питання оплати праці державних службовців апарату суду регулюються нормами законодавства про державну службу з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Так, відповідно ч.1 ст.50 Закону №889-VIII держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.

Згідно ч.2 ст.50 Закону №889-VIII заробітна плата державного службовця складається з: 1) посадового окладу; 2) надбавки за вислугу років; 3) надбавки за ранг державного службовця; 6) премії (у разі встановлення).

Частиною 4 статті 50 Закону №889-VIII передбачено, що джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є державний бюджет.

Фонд оплати праці державних службовців формується за рахунок коштів державного бюджету, а також коштів, які надходять до державного бюджету в рамках програм допомоги Європейського Союзу, урядів іноземних держав, міжнародних організацій, донорських установ. Порядок використання таких коштів, які надходять до державного бюджету, затверджується Кабінетом Міністрів України.

При цьому, за приписами ч.5 ст.50 Закону №889-VIII, скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення посадових окладів та надбавок до них.

Частиною 1 статті 46 Закону №889-VIII встановлено, що стаж державної служби дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Відповідно ч.1 ст.52 Закону №889-VIII (в редакції Закону від 01.01.2025р.) надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.

Однак, Верховною Радою України 19 листопада 2024 року прийнято Закон України «Про Державний бюджет України на 2025 років» №4059-IX пунктом 11 Прикінцевих положень якого передбачено, що у 2025 році оплата праці державних службовців здійснюється на основі класифікації посад, з урахуванням класифікації посад, проведеної у 2024 році, крім державних органів, зазначених у пунктах 16 та 17 цього розділу та частині сьомій статті 50 Закону України «Про державну службу».

Згідно п.13 Прикінцевих положень Закону №4059-IX надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.

Норми Закону України «Про державну службу» щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Крім того, п.3 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 4059-IX визначено зупинити на 2025 рік дію частини першої статті 52 Закону України «Про державну службу» в частині встановлення надбавки за вислугу років на державній службі державним службовцям державних органів, які здійснюють оплату праці на основі класифікації посад.

Таким чином, Законом №4059-IX запроваджено норму, яка суперечить нормі ст. 52 Закону №889-VIII, а саме: зменшує максимальну межу розміру надбавки за вислугу років на державній службі з 50 відсотків до 30 відсотків, та зменшує розмір самої надбавки з 3 до 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби.

Колегія суддів констатує, що неузгодженість між чинними нормативно-правовими актами, їхнє протиріччя з одного й того самого предмета регулювання, а також суперечність між двома або більше формально чинними нормами права, прийнятими з одного і того ж питання, в теорії права відомі як колізія норм права.

Вирішення колізій у законодавстві, якщо суб`єкти нормоутворення тривалий час не вживають заходів для їх усунення, стає завданням суду. Виконання цього завдання вимагає від суду: 1) встановлення факту існування правової колізії (ситуація, за якої два або більше нормативних акти або норми одного акта регулюють по різному одні і ті ж суспільно-управлінські відносини) та 2) надання пріоритету одному із нормативних актів або норм одного акта.

Загальні підходи до вирішення колізій у законодавстві визначені у положеннях Конституції України, зокрема: 1) Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй; норми Конституції України є нормами прямої дії (ч.ч.1-3 ст. 8); 2) чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ВРУ), є частиною національного законодавства України; укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України (ст. 9); 3) закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У свою чергу, КАС України містить такі норми, які визначають підходи до вирішення колізій у законодавстві: 1) суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) (ч.ч.1-2 ст. 6); 2) у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана ВРУ, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України та ін.

Тлумачення норм судами є квазірегулюванням, яке виступає додатковим інструментом зміцнення верховенства права в Україні. Особливо помічним цей інструмент є тоді, коли, зокрема, існує необхідність у подоланні колізій та заповнення правовим регулюванням прогалин в законодавстві; квазірегулювання сприяє розвитку доктрини права та є індикатором для законодавця, що ті чи ті відносини повинні бути врегульовані, що суспільні відносини змінилися, ускладнилися і потребують нагального законодавчого регулювання і що законодавець вже запізнюється у їх унормуванні.

При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Досліджуючи спірні правовідносини, суд зазначає, що Закон про Державний бюджет України - це закон, який затверджує Державний бюджет України та містить положення щодо забезпечення його виконання протягом бюджетного періоду, тобто є загальним законом (lех generalis). Відповідно до статті 150 Закону №1402-VIII оплата праці та соціальні гарантії працівників апаратів місцевих судів регулюються нормами законодавства про державну службу з урахуванням особливостей, визначених Законом №1402-VIII. Законом, що визначає правовий статус державного службовця та регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, є Закон №889-VIII (lex specialis).

Таким чином, спеціальним нормативно-правовим актом є Закон України «Про державну службу», а не закон про затвердження бюджету України на відповідний рік.

У рішенні від 28 серпня 2020 року №10-р/2020 Конституційний Суд України вкотре наголосив на тому, що скасування чи зміна законом про Державний бюджет України обсягу прав і гарантій та законодавчого регулювання, передбачених у спеціальних законах, суперечить ст. 6, ч.2 ст. 19, ст. 130 Конституції України.

Отже, ураховуючи, що станом на час виникнення спірних правовідносин норми спеціального Закону №889-VIII не зазнали змін в частині порядку обчислення надбавки за вислугу років (подальші зміни в редакції ст.52 відбулися на підставі Закону №4282-IX від 11.03.2025р., який опубліковано 04.06.2025р.), а Закон №4059-IX, виходячи з його мети, не може зупиняти дію окремих законів України та / або будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин, нарахування позивачу з 01.01.2025р. надбавки за вислугу років має відбуватися з урахуванням вимог статті 52 Закону №889-VIII - на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу, до внесення змін у Закон №889-VIII в частині порядку обчислення надбавки за вислугу років.

При цьому, як слідує зі змісту відзиву ОСОБА_1 на апеляційну скаргу, позивач не заперечує правомірність дій відповідачів щодо нарахування з 04.06.2025р. відповідної надбавки у розмірі, визначеному ст.52 Закону №889-VIII зі змінами, внесеними Законом №4282-IX.

Варто зазначити, що оскаржуваним рішенням суд першої інстанції не зобов`язував відповідачів виплачувати ОСОБА_1 надбавку за вислугу років у розмірі, визначеному ч.1 ст.52 Закону №889-VIII в редакції станом на 01.01.2025р., до 31.12.2025р. Суд захистив порушене право позивача на належний розмір надбавки, який повинен узгоджуватися з положеннями саме спеціального Закону №889-VIII в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ТУ ДСА України в Миколаївській області не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про задоволення позову, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що в розумінні пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України дана справа належить до категорії справ незначної складності, тому, у відповідності до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктами «а» - «г» вказаної норми.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області залишити без задоволення, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 24 вересня 2025 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук