Справа № 990/69/25
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2025-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 вересня 2025 року

м. Київ

справа №990/69/25

адміністративне провадження №П/990/69/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Білак М.В.,

суддів: Желєзного І.В., Загороднюка А.Г., Мацедонської В.Е., Соколова В.М.,

секретаря судового засідання: Мамчича Р.В.,

за участю:

представників позивача Кравця Р.Ю., Мартиненко А.В.

представника відповідача Таркаєвої О.С.

розглянувши клопотання представника Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними дій та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

1. У лютому 2025 року представник позивача звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як до суду першої інстанції із позовною заявою до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС, Комісія), в якій просить:

- визнати протиправними дії Вищої кваліфікаційної комісії судів України щодо здійснення оцінювання ОСОБА_1 на відповідність займаній посаді судді в частині оцінювання критеріїв та показників, окрім тих, що оцінюються за результатами іспиту та зобов`язати Вищу кваліфікаційну комісію судів України завершити оцінювання ОСОБА_1 на відповідність займаній посаді судді в частині оцінювання критеріїв та показників, окрім тих, що оцінюються за результатами іспиту;

- визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 23 січня 2025 року № 9/ко-25 про дослідження досьє, проведення співбесіди та визначення результатів кваліфікаційного оцінювання судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 на відповідність займаній посаді.

2. Ухвалою Верховного Суду від 26 лютого 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

3. 12 березня 2025 року представник відповідача через систему «Електронний суд» подав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

4. У обґрунтування правових підстав для закриття провадження у справі вказував на те, що за змістом частини восьмої статті 101 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішення Комісії, яке містить рекомендацію з пропозицією до здійснення певних дій та ухвалення певного рішення, може бути оскаржене, але за обов`язкових умов - тоді, коли буде ухвалене рішення за відповідною рекомендацією та разом з таким рішенням.

5. Установлення законом такої умови не обмежує право кожного, хто його має, на оскарження рішень Комісії до адміністративного суду, однак запроваджує, оптимізує чи робить раціональною можливість звернення до суду за захистом своїх прав, коли рішення Комісії з рекомендацією буде актуалізоване через рішення органу, який за законом уповноважений розглядати рішення з рекомендацією й ухвалювати за ним відповідне рішення.

6. За змістом статей 1 та 3 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» прийняття рішення про звільнення судді з посади належить до компетенції ВРП, у тому числі й щодо звільнення судді на підставі підпункту 4 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України за поданням Комісії.

7. Тобто вирішення питання про звільнення судді належить виключно до компетенції ВРП після розгляду на її засіданні подання Комісії про звільнення судді. За результатами такого розгляду ВРП приймає вмотивоване рішення, яке остаточно вирішує питання щодо кар`єри судді, є обов`язковим для виконання та викликає відповідні правові наслідки і може бути оскаржене в судовому порядку.

8. При цьому рішення Комісії про визнання судді таким, що не відповідає займаній посаді, саме по собі не має наслідком звільнення судді, а є на цьому етапі кваліфікаційного оцінювання підставою для такого звільнення. Під час розгляду подання Комісії про звільнення судді ВРП може і не погодитися з висновком Комісії.

9. Відповідач вважає, що прийняте 23 січня 2025 року рішення № 9/ко-25 про внесення подання до ВРП про звільнення судді Очаківського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 із займаної посади не є остаточним у кар`єрі судді і за своєю правовою природою має рекомендаційний та проміжний характер. Відповідно, оскаржуване рішення Комісії не може бути самостійним предметом судового розгляду.

10. На підтвердження своєї позиції відповідач послався на постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2024 року у справах №990/13/24, №990/115/24 та №990/69/24, від 11 липня 2024 року у справі №990/14/24, від 27 червня 2024 року у справі №990/48/24, від 30 січня 2019 року у справі №9901/827/18, від 26 лютого 2020 року у справі №9901/637/18, від 09 лютого 2022 року у справі №9901/775/18, від 07 березня 2024 року у справі №9901/541/18.

11. 19 березня 2025 року через систему «Електронний суд» представник позивача надіслав заперечення на клопотання Комісії про закриття провадження у справі.

12. Вважає, що відповідачем не було обґрунтовано наявність підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України, з огляду на те, що: ВККС помилково ототожнює рішення щодо надання рекомендацій з рішеннями, які приймаються за наслідками кваліфікаційного оцінювання судді; аргумент що тільки після ухвалення ВРП рішення, яким буде задоволено рекомендацію про звільнення з посади, у позивача виникне право звернення до суду, є безпідставним, з огляду на встановлення оскаржуваним рішенням факту невідповідності судді займаній посаді, який є підставою для внесення ВККС подання до ВРП про звільнення, відповідно, оскаржуване рішення створює правові наслідки для позивача; висновок ВККС про те, що оскаржуване рішення не може бути окремим (самостійним) предметом судового розгляду суперечить положенням чинного законодавства, оскільки статтею 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено оскарження рішень.

13. На переконання представника позивача процедура оцінювання судді на відповідність займаній посаді не передбачає прийняття ВККС рішень, які мають рекомендаційний характер.

14. Оцінювання судді на відповідність займаній посаді не залежить від його, а є обов`язковою умовою для продовження здійснення професійної діяльності. У випадку визнання судді таким, що відповідає займаній посаді - такий суддя продовжує здійснювати правосуддя у суді, в штаті якого він перебував на час проходження оцінювання. У свою чергу, відмова від проходження оцінювання або виявлення за результатами оцінювання невідповідності судді займаній посаді є самостійною підставою для звільнення судді з посади.

15. Вимоги пункту 20 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, що діє з 30 грудня 2023 року) встановлюють, що виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади за рішенням Вищої ради правосуддя на підставі подання відповідної колегії або пленарного складу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

16. Зі змісту пункту 20-1 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» вбачається, що у випадку відмови ВРП у задоволенні подання ВККС про звільнення судді, кваліфікаційне оцінювання такого судді продовжується зі стадії, яка визначається ВРП або ВККС. При цьому, у ВРП відсутні повноваження за наслідками розгляду подання про звільнення судді з посади визнати його таким, що відповідає займаній посаді або визнати суддю таким, щодо якого кваліфікаційне оцінювання завершене.

17. Отже, на переконання представника позивача, ВККС залишається ключовим органом у процесі оцінювання суддів, а відмова ВРП звільнити суддю не означає автоматичного відновлення його статусу без повторного проходження відповідних процедур.

18. Рішення ВККС про невідповідність судді займаній посаді після прийняття ВРП рішення про відмову у задоволенні подання про звільнення судді не втрачає свого юридичного значення. Натомість, продовження процедури кваліфікаційного оцінювання судді має наслідком прийняття ВККС ще одного рішення про відповідність/невідповідність судді займаній посаді, і випадку повторної відмови ВРП у задоволенні подання про звільнення судді - кваліфікаційне оцінювання буде продовжено.

19. Частина друга статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що рішення щодо кваліфікаційного оцінювання судді є предметом самостійного оскарження.

20. У свою чергу, частиною восьмою статті 101 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що рішення ВККС щодо надання рекомендацій можуть бути оскаржені тільки разом із рішенням, ухваленим за відповідною рекомендацією. При цьому, як вказує представник позивача, у цій нормі йдеться про зовсім інші рішення ВККС, які, на відміну від рішень щодо кваліфікаційного оцінювання судді, не можуть бути предметом самостійного оскарження (такі, про які зазначено у статтях 79-5, 79-6, 93 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та статтях 36, 70 Закону України «Про Вищу раду правосуддя»).

21. У судовому засіданні представник відповідача підтримала заявлене клопотання та просила його задовольнити.

22. Представники позивача заперечували проти задоволення поданого клопотання вказуючи на його безпідставність. Звернули увагу на неоднозначну практику Великої Палати Верховного Суду при вирішенні питання правомірності оскаржуваних рішень ВККС за результатами кваліфікаційного оцінювання суддів та на підстави незгоди з рішенням ВККС.

23. Колегія суддів, заслухавши пояснення учасників справи, виходить з такого.

24. Відповідно до частини четвертої статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи, зокрема, щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

25. Особливості провадження у таких справах визначено статтею 266 КАС України.

26. З набранням чинності 30 вересня 2016 року Законом України від 02 червня 2016 року №1401-VІІІ «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» та Законом України «Про судоустрій і статус суддів» в Україні розпочалася судова реформа, яка передбачає, серед іншого, й підвищення вимог та професійних стандартів для суддівського корпусу.

27. Пунктом 20 розділу ХІІ Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», оцінюється колегіями ВККС України в порядку, визначеному цим Законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади за рішенням ВРП на підставі подання відповідної колегії ВККС України.

28. Метою кваліфікаційного оцінювання є визначення здатності судді й надалі здійснювати правосуддя за критеріями компетентності, професійної етики та добропорядності. Кваліфікаційне оцінювання було запроваджено щодо усіх суддів, яких призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», тобто процес оцінювання не має вибіркового характеру та не має на меті зашкодити репутації окремих суддів.

29. Відповідно до статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вища кваліфікаційна комісія суддів України ухвалює мотивоване рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді.

Суддя (кандидат на посаду судді), який не згодний із рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо його кваліфікаційного оцінювання, може оскаржити це рішення в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:

1) склад членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити;

2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, який провів кваліфікаційне оцінювання;

3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання - якщо було ухвалено рішення про не підтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання;

4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.

30. При застосуванні норм статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» слід врахувати висновки Великої Палата Верховного Суду, сформовані при оцінці подібних правовідносин в пунктах 52-54 постанови від 20 лютого 2025 року у справі № 990/62/24, у яких зазначено:

« 52. Отже, Велика Палата Верховного Суду змушена констатувати той факт, що коли межі ініційованого оскарження рішення ВККС про визнання судді таким, що не відповідає займаній посаді, не торкаються питання надання оцінки мотивам ухваленого рішення, то ВРП позбавлена повноважень надавати оцінку таким підставам.

53. Аналіз наведених правових норм крізь призму сталої практики Верховного Суду щодо оскарження рішень ВККС, ухвалених за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, з урахуванням меж оскарження відповідного рішення, що є предметом розгляду в цій справі, дає підстави для висновку про можливість здійснення судового контролю щодо рішень ВККС за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання в частині перевірки цих рішень на наявність наведених в законі процесуальних порушень, перевірка яких не входить до повноважень ВРП.

54. Іншими словами, ВРП уповноважена оцінювати обґрунтованість рішення ВККС з відповідною рекомендацією для прийняття на її основі свого кінцевого рішення, однак не перевіряє дотримання ВККС процедури прийняття рішень. Отже, учасник кваліфікаційного оцінювання може оскаржити такі порушення в судовому порядку».

31. Висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 990/62/24 підлягають застосуванню під час надання оцінки заявленому відповідачем клопотанню про закриття провадження у розглядуваній справі.

32. Представники позивача у своїх письмових запереченнях та під час надання пояснень звертали увагу на підставу звернення позивача до суду з цим позовом, пов`язану з процедурними порушеннями прийняття оскаржуваного рішення, відсутністю в ньому належного обґрунтування за критеріями кваліфікаційного оцінювання, порушення визначеного Положенням порядку здійснення оцінювання судді за критеріями професійної етики та доброчесності.

33. Дійсно, як зазначає відповідач, оскаржуване рішення Комісії від 23 січня 2025 року №9/ко-25 не є остаточним у кар`єрі судді Куцарова В.І. У той же час колегія суддів не погоджується з переконанням відповідача в частині того, що таке рішення за своєю правовою природою має проміжний характер.

34. Та обставина, що після ухвалення Комісією спірного рішення ОСОБА_1 продовжив перебувати на посаді судді, не позбавляє його права оскаржити це рішення в порядку, передбаченому КАС України, з огляду на те, що таке право йому надано як цим Кодексом, так і частиною третьою статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

35. Спірне рішення, ухвалене внаслідок здійснення суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, стосується прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 , породжує правові наслідки та обов`язки для нього, оскільки встановлює факт невідповідності судді займаній посаді, і є підставою до внесення ВККС подання до ВРП про звільнення. Отже, це рішення є таким, що порушує права позивача.

36. Судді Великої Палати Верховного Суду в окремій думці у справі № 990/64/24 висловилися про те, що не є предметом самостійного оскарження відповідно до вимог частини восьмої статті 101 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішення ВККС щодо надання рекомендацій про призначення кандидатів на посаду судді та про переведення суддів з одного суду до іншого. Саме про рекомендації ВККС із цих питань мовиться у зазначеній законодавчій нормі, яка не підлягає розширеному тлумаченню.

37. У той же час спірні правовідносини виникли у зв`язку з незгодою з рішенням ВККС за результатами оцінювання ОСОБА_1 на відповідність займаній посаді судді, а не за результатами його кваліфікаційного оцінювання з метою визначення здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді.

38. Щодо покликань представника відповідача на правові позиції Великої Палати Верхового Суду, викладені у постановах від 07 листопада 2024 року у справах №990/13/24, №990/115/24 та №990/69/24, від 11 липня 2024 року у справі №990/14/24, від 27 червня 2024 року у справі №990/48/24, від 30 січня 2019 року у справі № 9901/827/18, від 26 лютого 2020 року у справі №9901/637/18, від 09 лютого 2022 року у справі №9901/775/18 та від 07 березня 2024 року у справі №9901/541/18, то слід зазначити таке.

39. 30 грудня 2023 року набрав чинності Закон України від 09 грудня 2023 року № 3511-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедур суддівської кар`єри», яким зокрема доповнено розділ ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» пунктом 20-1, згідно з яким якщо ВРП відмовлено в задоволенні подання ВККС про звільнення судді у зв`язку з його невідповідністю займаній посаді, суддя вважається таким, чию відповідність займаній посаді не оцінено відповідно до підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.

40. У такому разі оцінювання відповідності такого судді займаній посаді продовжується ВККС в пленарному складі із стадії, що визначена ВРП у рішенні про відмову в задоволенні подання про звільнення такого судді.

41. Якщо ВРП не визначено таку стадію, оцінювання продовжується зі стадії, визначеної ВККС, з урахуванням мотивів рішення ВРП про відмову в задоволенні подання про звільнення такого судді, включаючи рішення, прийняті ВРП до набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедур суддівської кар`єри».

42. Отже, до набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедур суддівської кар`єри» у випадках, коли ВРП ухвалювала рішення про відмову в задоволенні подання ВККС про звільнення судді з посади, то рішення ВККС про непідтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді не мало юридичних наслідків. Натомість, після 30 грудня 2023 року змінилися правові наслідки розгляду ВРП рішення ВККС про невідповідність судді займаній посаді з пропозицією звільнити його з цієї посади.

43. Іншими словами законодавець врегулював, що у разі незгоди ВРП з пропозицією Комісії звільнити суддю із займаної посади, правовим наслідком такого рішення ВРП є продовження кваліфікаційного оцінювання такого судді з певної стадії, визначеної ВРП або ВККС. Тобто навіть у разі якщо ВРП не погоджується з пропозицією Комісії звільнити суддю із займаної посади, у неї відсутні повноваження за наслідками розгляду подання ВККС про звільнення судді з посади визнати його таким, щодо якого кваліфікаційне оцінювання завершено та(або) таким, що відповідає займаній посаді.

44. Аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 липня 2024 року у справі №990/51/24.

45. У справах №990/13/24, №990/14/24, №9901/827/18, №9901/637/18, №9901/775/18, №9901/541/18 спірні правовідносини виникли до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедур суддівської кар`єри», як і у інших справах, на які посилається відповідач в обґрунтування наявності підстав для закриття провадження в цій справі, щодо можливості оскаржити рішення ВККС про визнання судді таким, що не відповідає займаній посаді лише разом із рішення ВРП, прийнятим за результатом розгляду такого рішення ВККС.

46. Ураховуючи зміст спірних правовідносин, які склалися за участі ОСОБА_1 та ВККС, колегія суддів вважає, що перевірка оспорюваних позивачем дій та рішення на предмет дотримання принципів, наведених у частині другій статті 2 КАС України, є гарантією досягнення мети адміністративного судочинства - ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичної особи від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

47. Таким чином колегія суддів дійшла висновку про відсутність передбачених пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України підстав для задоволення заяви представника Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 238, 248, 250, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про закриття провадження у адміністративній справі №990/69/25 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

Повний текст ухвали виготовлено 24 вересня 2025 року.

Судді М.В. Білак

І.В. Желєзний

А.Г. Загороднюк

В.Е. Мацедонська

В.М. Соколов