Справа № 520/9673/25
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

24 вересня 2025 р. справа № 520/9673/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олексія Котеньова, розглянувши за правилами спрощеного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Завод Південкабель" (вул. Автогенна, буд. 7, м. Харків, 61009, ) до Харківської митниці (вул. Миколаївська, буд. 16-Б, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61005, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Завод Південкабель" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської митниці, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2024/000608/2 від 21.10.2024, № UA807000/2024/000611/2 від 22.10.2024 та № UA807000/2024/000615/2 від 28.10.2024, картки відмови у митному оформленні випуску № UA807200/2024/000730, № UA807200/2024/000733 та № UA807200/2024/000739.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі без виклику сторін.

В обґрунтування позову позивач вказав, що надані до митного оформлення документи містять повні і достовірні відомості про митну вартість товару і не містять жодних розбіжностей, тому виключають будь-які які сумніви у заявленій митній вартості.

Відповідачем у відзиві на позов зазначено, що спрацювання ризиків АСАУР вже свідчить про наявність обґрунтованого сумніву та є підставою для витребування додаткових документів, то логічно послідовним є твердження про те, що неподання декларантом на запит митного органу жодних додаткових документів свідчить про те, що обґрунтований сумнів митниці у правильності обрання методу визначення митної вартості та правильності її обчислення не був усунутий, що, в свою чергу, виключає можливість для митного органу визнати заявлену декларантом митну вартість.

Інші заяви по суті спору учасники не подавали.

Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п.10 ч.1 ст.4, ч.4 ст.229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що між 14.05.2020 між фірмою «VIPLAST SERVICE OU» Тартуське шосе 83-305, 10115, Таллінн, Естонія та ПАТ «ЗАВОД ПІВДЕНКАБЕЛЬ», м. Харків, вул. Автогенна, 7, Україна укладено контракт № 14/05/2020 від 14.05.2020, згідно з яким Продавець («VIPLAST SERVICE OU») продає, а Покупець (ПАТ «ЗАВОД ПІВДЕНКАБЕЛЬ») купує товари згідно зі специфікаціями на кожну відвантажену партію товару.

Згідно з контрактом № 14/05/2020 від 14.05.2020 ціна товару розуміється на умовах FCA Марду та погоджується сторонами у специфікації, яка оформляється на кожну окрему партію товару і включає вартість тари, пакування.

Загальна сума Контракту орієнтовно складає 10000000,00 долл. США (десять мільйонів). Валюта платежу долар США.

В подальшому Сторони уклали Додаткові угоди № 4 від 17.05.2023 та № 5 від 15.11.2023, якими змінені реквізити Продавця.

Відповідно до вимог Контракту № 14/05/2020 від 14.05.2020 Сторони в Специфікаціях № 217 від 11.10.2024, № 219 від 11.10.2024 та № 220 від 14.10.2024 погодили кількість товару, його ціну (ціна за одиницю поліетилену низької щільності - 2,50 дол. США, ціна за одиницю Співполимеру етилену з вінілацетатом марки SJ-201TR 3,50 дол. США), загальну вартість поставки, умови поставки, країну походження та відвантаження товару, інші обов`язкові реквізити.

Коносаменти № ВКА013128, дата видачі 10.05.2024 та № ВКА013382, дата видачі 18.07.2024, а також Необоротна морська накладна № SELE43250800 засвідчили укладення договору перевезення вантажу морським судном у порт розвантаження, прийняття вантажу для перевезення, а також надали право ПАТ «ЗАВОД ПІВДЕНКАБЕЛЬ» одержати вантаж у місті поставки.

Комерційні рахунки-фактури № 24199 від 14.10.2024, № 24201 від 15.10.2024 та № 24205 від 22.10.2025 по Контракту № 14/05/2020 від 14.05.2020 засвідчили відвантаження товару, умови поставки FCA Maardu, обов`язок Покупця 100% оплати протягом 40 календарних днів від дати інвойсу на відвантажену партію Товару.

Покупцем був укладений Договір-доручення № 10 від 01.10.2018 на транспортно- експедиторські послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортом.

ПАТ «ЗАВОД ПІВДЕНКАБЕЛЬ» отримав: Сертифікати походження товару №ЕЕ414901, № ЕЕ414965 та № ЕЕ 415310, Сертифікати аналізу від 10.05.2024 та від 17.07.2024, а також Сертифікат аналізу напівпровідного компаунду для дротів та кабелів б/н, пакувальні листи № 24199 від 14.10.2024, № 24201 від 15.10.2024 та № 24205 від 22.10.2025, Декларації Європейської спільноти (товаро-супроводні документи) № 24ЕЕ1210RL123738В0 та № 24ЕЕ1210N0038250J8, Міжнародні товарно-транспортні накладні CMR 24199, CMR 24201, CMR 24205, Рахунки № 342 від 14.10.2024, № 346 від 15.10.2024 та № 359 від 22.10.2024 до Договору на транспортно-експедиційні послуги № 10 від 01.10.2018, Довідки про транспортно-експедиторські витрати 342 від 14.10.2024, № 346 від 15.10.2024 та № 359 від 22.10.2024, Комерційна пропозиція від 30.09.2024, довідки з оцінками спот-цін на полімери в Америці та Азії, що містить інформацію біржових організацій про вартість товару станом на 02 жовтня 2024 року, Інформаційний лист з технічною інформацією про поліетилен низької щільності № 13/03-04 від 13.03.2024.

21.10.2024 року до митного поста «Барабашово» Харківської митниці ПАТ «Завод Південкабель» (код 00214534) була подана до митного контролю та митного оформлення ЕМД №UA807200/2024/015512 (24UA12U6) на товар: №1 «Поліетилен низької щільності, високого тиску, марки CLNB-8141S....… код товару згідно з УКТ ЗЕД », що надійшов на адресу ПАТ «Завод Південкабель» за зовнішньоекономічним контрактом з Viplast Service OU, Tartu mnt 83-305, 10115 Tallinn, Estonia.

Під час митного оформлення № UA807000/2024/000608/2 на підтвердження митної вартості товару декларантом 21.10.2024 року були подані документи, реквізити яких зазначені у графі 44 митної сертифікат якості (Certificate of quality) сертифікат аналізу від 10.05.2024; пакувальний лист (Packing list) №24199 від 14.10.2024; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №24199 від 14.10.2024; коносамент (Bill of lading) №BKA013128 від 10.05.2024; Автотранспортна накладна (Road consignment note) №24199 від 14.10.2024; автотранспортна накладна (Road consignment note) №EXP-12180-AKL від 08.10.2024; сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) №EE 414901 від 14.10.2024; сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) б/н від 10.05.2024; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №342 від 14.10.2024; документ, що підтверджує вартість перевезення товару Довідка о ТЕВ №342 від 14.10.2024; документ, що містить інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини Біржа PLATTS від 02.10.2024; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №14/05/2020 від 14.05.2020; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №4 від 17.05.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №5 від 15.11.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Специфікація №217 від 11.10.2024; договір (контракт) про перевезення №10 від 01.10.2018; договір (контракт) про перевезення б/н від 01.12.2022; договір (контракт) про перевезення б/н від 10.10.2024; інформація про позитивні результати державних видів контролю №12020129 від 21.10.2024; інші некласифіковані документи б/н (Лист про взаємозалежність) від 18.01.2023; інші некласифіковані документи технічна інформація №8141S від 13.03.2024.

Під час здійснення співробітником підрозділу митного оформлення митного контролю ЕМД №24UA12U6 від 21.10.2024, спрацювали ризики, згенеровані АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів (додаються), зокрема за кодом 105-2 (Контроль правильності визначення митної вартості): перелік індикаторів ризику - Індикатор 1.1.3. неякісна копія документа в графі 44; Індикатор 3.3.4. рівень митної вартості товарів нижче рівня за оформленими ідентичними товарами.

До спецпідрозділу митниці (відділу аналізу та контролю митної вартості) був направлений запит щодо вирішення складного випадку визначення митної вартості товарів за ЕМД №24UA12U6 від 21.10.2024. Причиною направлення вказаного запиту є спрацювання АСАУР щодо можливого заниження митної вартості.

21.10.2024 декларанта повідомлено, що на виконання вимог ст. 54 МКУ та відповідно до вимог ст. 53 МКУ у зв`язку з тим, що документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 МКУ, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, передбачені ч. 3 ст. 53 МКУ.

У відповідь на повідомлення митниці декларантом 21.10.2024 було надіслано листа №12/46 щодо неможливості на даний час надати додаткові документи та інформацією та проханням винести рішення про коригування митної вартості товару.

У зв`язку з тим, що подані ПАТ «Завод Південкабель» документи не спростовували в повній мірі сумнівів митниці щодо дійсності задекларованої найнижчої митної вартості оцінюваних товарів, 21.10.2024 митницею було прийняте рішення про неможливість визначення митної вартості за першим методом (за ціною угоди), та керуючись ст. 54, 55, 64 МКУ митницею було прийняте рішення про коригування митної вартості оцінюваного товару №UA807000/2024/000608/2 за резервним методом у відповідності до ст. 64 МКУ.

Щодо оскарження рішення про коригування митної вартості №807000/2024/000611/2 від 22.10.2024.

21.10.2024 року до митного поста «Барабашово» Харківської митниці ПАТ «Завод Південкабель» (код 00214534) була подана до митного контролю та митного оформлення ЕМД №UA807200/2024/015510 (24UA10U6) на товар: №1 «Співполімер етилену з вінілацетатом марки SJ-201TR, у первинній формі у вигляді гранул (чорного кольору)....… код товару згідно з УКТ ЗЕД », що надійшов на адресу ПАТ «Завод Південкабель» за зовнішньоекономічним контрактом з Viplast Service OU, Tartu mnt 83-305, 10115 Tallinn, Estonia.

Разом з ЕМД №24UA10U6 від 21.10.2024 декларантом були подані документи, реквізити яких зазначені у гр.44: сертифікат якості (Certificate of quality) б/н від 09.03.2024; пакувальний лист (Packing list) №24201 від 15.10.2024; рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №24201 від 15.10.2024; коносамент (Bill of lading) №SELE43250800 від 28.03.2024; автотранспортна накладна (Road consignment note) №24201 від 15.10.2024; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) б/н від 28.03.2024; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №ЕЕ 414965 від 15.10.2024; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №346 від 15.10.2024; документ, що підтверджує вартість перевезення товару Довідка о ТЕВ №346 від 15.10.2024; прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 30.09.2024; документ, що містить інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини Біржа PLATTS від 02.10.2024; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №14/05/2020 від 14.05.2020; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) 4 17.05.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Специфікація №219 від 11.10.2024; договір (контракт) про перевезення №10 від 01.10.2018; договір (контракт) про перевезення б/н від 01.12.2022; договір (контракт) про перевезення б/н від 16.02.2024; інформація про позитивні результати державних видів контролю №12028305 від 21.10.2024; інші некласифіковані документи б/н (Лист про взаємозалежність) від 18.01.2023; інші некласифіковані документи технічна інформація №SJ-201TR від 18.08.2023; копія митної декларації країни відправлення №24EE1210RL123738B0 від 15.10.2024.

Під час здійснення співробітником підрозділу митного оформлення митного контролю ЕМД №24UA10U6 від 21.10.2024, спрацювали ризики, згенеровані АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів (додаються), зокрема за кодом 105-2 (Контроль правильності визначення митної вартості): підстава: Перелік індикаторів ризику [3.3.4.] Ціна нижча за наявними оформленнями. Перелік індикаторів ризику [1.1.1.] нечіткі копії.

21.10.2024 декларанта було повідомлено, що на виконання вимог ст. 54 МКУ та відповідно до вимог ст. 53 МКУ у зв`язку з тим, що документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 МКУ, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, передбачені ч. 3 ст. 53 МКУ.

У відповідь на повідомлення митниці декларантом 22.10.2024 було надіслано листа №12/47 щодо неможливості на даний час надати додаткові документи та інформацією та проханням винести рішення про коригування митної вартості товару.

У зв`язку з тим, що подані ПАТ «Завод Південкабель» документи не спростовували в повній мірі сумнівів митниці щодо дійсності задекларованої найнижчої митної вартості оцінюваних товарів, 22.10.2024 митницею було прийняте рішення про неможливість визначення митної вартості за першим методом (за ціною угоди), та керуючись ст. 54, 55, 64 МКУ митницею було прийняте рішення про коригування митної вартості оцінюваного товару №UA807000/2024/000611/2 за другорядним методом (за ціною товару договору щодо ідентичних товарів ст.59 МКУ).

Щодо оскарження рішення про коригування митної вартості №807000/2024/000611/2 від 22.10.2024.

28.10.2024 року до митного поста «Барабашово» Харківської митниці ПАТ «Завод Південкабель» (код 00214534) була подана до митного контролю та митного оформлення ЕМД №UA807200/2024/015857 (24UA57U1) на товар: №1 « 1. Поліетилен низької щільності, високого тиску, марки CLNB-8141S.....… код товару згідно з УКТ ЗЕД », що надійшов на адресу ПАТ «Завод Південкабель» за зовнішньоекономічним контрактом з Viplast Service OU, Tartu mnt 83-305, 10115 Tallinn, Estonia.

Разом з ЕМД №24UA57U1 від 28.10.2024 декларантом були подані документи, реквізити яких зазначені у гр.44: сертифікат якості (Certificate of quality) сертифікат аналізу від 17.07.2024; пакувальний лист (Packing list) №24205 від 22.10.2024; рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №24205 від 22.10.2024; коносамент (Bill of lading) №BKA013382 від 18.07.2024; автотранспортна накладна (Road consignment note) №24205 від 22.10.2024; автотранспортна накладна (Road consignment note) №EXP-12211-AKL від 14.10.2024; сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) №EE 415310 від 22.10.2024; сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) б/н від 17.07.2024; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №359 від 22.10.2024; документ, що підтверджує вартість перевезення товару Довідка о ТЕВ №359 від 22.10.2024; прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 30.09.2024; документ, що містить інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини Біржа PLATTS від 02.10.2024; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу 14/05/2020 від 14.05.2020; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №4 від 17.05.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №5 від 15.11.2023; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Специфікація №220 від 14.10.2024; договір (контракт) про перевезення №05022024 від 05.02.2024; договір (контракт) про перевезення №10 від 01.10.2018; договір (контракт) про перевезення б/н від 01.12.2022; інформація про позитивні результати державних видів контролю №2054012 від 28.10.2024; інші некласифіковані документи б/н (Лист про взаємозалежність) від 18.01.2023; інші некласифіковані документи технічна інформація №8141S від 13.03.2024; копія митної декларації країни відправлення №24EE1210N0038250J8 від 22.10.2024.

Під час здійснення співробітником підрозділу митного оформлення митного контролю ЕМД №24UA57U1 від 28.10.2024, спрацювали ризики, згенеровані АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів (додаються), зокрема за кодом 105-2 (Контроль правильності визначення митної вартості): індикатор [3.3.4.] Заявлення митної вартості товарів за рівнем нижчим, ніж рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

28.10.2024 декларанта було повідомлено, що на виконання вимог ст. 54 МКУ та відповідно до вимог ст. 53 МКУ у зв`язку з тим, що документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 МКУ, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, передбачені ч. 3 ст. 53 МКУ.

У відповідь на повідомлення митниці декларантом 28.10.2024 було надіслано листа №12/48 щодо неможливості на даний час надати додаткові документи та інформацією та проханням винести рішення про коригування митної вартості товару.

У зв`язку з тим, що подані ПАТ «Завод Південкабель» документи не спростовували в повній мірі сумнівів митниці щодо дійсності задекларованої найнижчої митної вартості оцінюваних товарів, 28.10.2024 митницею було прийняте рішення про неможливість визначення митної вартості за першим методом (за ціною угоди), та керуючись ст. 54, 55, 64 МКУ митницею було прийняте рішення про коригування митної вартості оцінюваного товару №UA807000/2024/000615/2 за другорядним методом (резервним згідно ст. 64 МКУ).

Не погоджуючись з вищевказаними рішеннями про коригування митної вартості товарів та картками відмови, позивач звернувся до суду з цим позовом.

По суті спірних правовідносин суд зазначає таке.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України (далі - МКУ) метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

Для виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів і транспортних засобів комерційного призначення застосовується автоматизована система митного оформлення (далі - АСМО Інспектор).

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі - МКУ), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Вказані положення МКУ кореспондуються з положеннями частини 2 статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року про те, що оцінка імпортованого товару повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, вартості.

Згідно з Угодою про застосування статті VII ГАТТ первинною основою для митної вартості за цією Угодою є "контрактна вартість", визначена в статті 1.

При цьому статтю 1 необхідно розглядати разом зі статтею 8, яка передбачає, inter alia, коригування ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті у випадках, коли певні конкретні елементи, які вважаються такими, що формують частину вартості для митних цілей, припадають на покупця, але не включені до ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за імпортовані товари.

Частиною 2 статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі - ГАТТ) визначено, що оцінка імпортованого товару повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, під якою слід розуміти ціну за якою такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умови повної конкуренції.

Згідно із статтею 51 МКУ, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм МКУ. Загальні положення щодо митної вартості товарів та методів її визначення встановлені в розділі III МКУ.

Відповідно до частини 4 статті 58 МКУ митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України - є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з частиною 10 статті 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, серед інших: витрати, понесені покупцем: комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту , порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.

Статтею 52 МКУ декларанта або уповноважену ним особу, які заявляють митну вартість товару, зобов`язано в тому числі подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У випадках, передбачених МКУ, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МКУ).

Частиною 2 статті 53 МКУ передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом у відповідності до ст. 54 МКУ, під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Процедура контролю за правильністю визначення митної вартості товарів здійснюється відповідно до Угоди про застосування статті VII ЕАТТ, розділу III Митного кодексу України, Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 01.07.2021 № 476 (далі - Методичних рекомендацій №476), та поданих до митного оформлення документів.

За результатами оцінки ризику у конкретному випадку переміщення товарів та транспортних засобів через митний кордон України, в тому числі за результатами контролю із застосуванням системи управління ризиками, що здійснюється відповідно до статті 337 МКУ, митні органи обирають форми та обсяг митного контролю. При цьому формується перелік митних формальностей, визначених за результатами застосування інструментів з управління ризиками. Форми та обсяги контролю, визначені в Переліку митних формальностей за результатами застосування СУР, виконуються посадовими особами митниці (митних постів) при проведенні митного контролю з урахуванням виду митної формальності та повідомлення до митної формальності, а також відповідно до вимог нормативно-правових актів, що регулюють порядок проведення митного контролю та/або митного оформлення товарів, транспортних засобів.

Відповідно до частини 4 статті 320 МКУ форми та обсяги митного контролю, визначені відповідно до пункту 2 частини першої цієї статті, є обов`язковими для виконання посадовими особами митних органів. Прийняття цими посадовими особами рішення щодо нездійснення митного контролю у зазначених формах та обсягах не допускається.

У частині контролю за митною вартістю товарів такими митними формальностями є різні форми перевірки документів та матеріалів.

Відповідно до глави 2 Методичних рекомендацій № 476 робота посадових осіб з аналізу, виявлення та оцінки ризиків здійснюється, серед іншого, шляхом: перевірки повноти інформації, що міститься у документах, які подаються до митного оформлення; перевірки товаросупровідних документів щодо наявності достатнього опису товарів, що декларується, їх кількості, ціни за одиницю товару та загальної вартості; ідентифікації цих даних з товарами, що подаються до митного оформлення; перевірки документів, що місять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, вивчення маршруту транспортування товарів та перевірки достовірності декларування витрат на транспортування; перевірка документів, що містять відомості про страхування; перевірки включення/не включення складових митної вартості; перевірки наявності розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість; вивчення характеристик товарів, які впливають на рівень їх митної вартості; порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено; перевірки та аналізу документів, додатково поданих митному органу декларантом або уповноваженою ним особою відповідно до ст.53 МКУ; порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення Інспектор.

При цьому, згідно глави 5 Методичних рекомендацій № 476 спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби та інформація, отримана з мережі Інтернет, можуть використовуватися як джерела інформації під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків.

Системний аналіз вищенаведених норм права свідчить про те, що виявлені митницею розбіжності у поданих до митного оформлення документів правомірно зумовили початок процедури митних консультацій.

Статтею 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 1) у випадках, встановлених МКУ, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

2) у випадках, встановлених МКУ, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Оскільки документи, подані на виконання частини 2 та 3 статті 53 МКУ містили розбіжності, декларанта було зобов`язано надати додаткові документи на виконання частини 3 та 4 статті 53 МКУ.

Оцінюючи підстави для прийняття оскаржуваних рішень, суд встановив таке.

Щодо копії митної декларації країни відправлення, суд зазначає, що такий документ не належить до документів, які підтверджують митну вартість товару відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, також він не підтверджує комерційні умови поставки, а може лише додатково надаватися виключно у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 53 МК України за її наявності.

Щодо прайс-листа, суд зазначає, що прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. Прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись не лише виробником товару, а й продавцем у довільній формі на власний розсуд. Водночас наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів) не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.

Щодо підтвердження транспортно-експедиційних витрат по перевезенню, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що відповідно до Договору-доручення на транспортно-експедиційні послуги по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № 10 від 01.10.2018 (копія додається) Замовник (ПАТ ЗАВОД ПІВДЕНКАБЕЛЬ) доручає, а Експедитор (ТОВ ЛЕК-7) бере на себе зобов`язання навантаження та експедування автомобілів Перевізника. Експедитор укладає від свого імені договір перевезення з Перевізником, який отримав у встановленому порядку ліцензію по наданню послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом загального користування та має ліцензійну картку на автомобільний засіб.

На підтвердження суми витрат на транспортування позивачем надано: рахунками № 342 від 14.10.2024, № 346 від 15.10.2024 та № 359 від 22.10.2024 до Договору на транспортно-експедиційні послуги № 10 від 01.10.2018, Довідками про транспортно-експедиторські витрати 342 від 14.10.2024, № 346 від 15.10.2024 та № 359 від 22.10.2024, які підписані головним бухгалтером ТОВ ЛЕК-7.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", експедитор - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування.

Платою експедитору вважаються кошти, що сплачені клієнтом за належне виконання договору транспортного експедирування.

При цьому, відповідно до ст. 4 наведеного закону, експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати від свого імені та в інтересах Клієнта договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо.

Суд, оцінивши надані докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позивачем підтверджено належними та допустимими документами реальність понесених транспортно-експедиторських витрат, пов`язаних із перевезенням оцінюваного товару.

Суд зазначає, що посилання відповідача на Наказ Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» та відсутність банківських і платіжних документів, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунку, є безпідставними.

Як убачається з матеріалів справи, Харківською митницею під час митного оформлення не запитувались платіжні документи на підтвердження понесених витрат. Відповідно до графи 20 Розділу ІІІ Правил заповнення граф Декларації митної вартості, затверджених Наказом № 599, декларантом зазначаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України у випадку, якщо вони не включені до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті. Для підтвердження таких витрат декларант має подати транспортні документи та документи, що містять відомості про вартість перевезення.

На підтвердження відповідних витрат позивачем були надані рахунки № 342 від 14.10.2024, № 346 від 15.10.2024 та № 359 від 22.10.2024, які містять усі необхідні реквізити сторін, суму та умови платежу, а також дають можливість однозначно ідентифікувати належність витрат до оцінюваних товарів.

Разом з тим, у запиті про надання додаткових документів Харківська митниця не вимагала від позивача надання банківських та платіжних документів, обмежившись загальним посиланням на ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, без належного обґрунтування наявності розбіжностей чи відсутності відомостей у поданих документах. Таким чином, вимога митного органу про обов`язкове подання платіжних документів не відповідає положенням Митного кодексу України.

Суд доходить висновку, що позивачем були подані належні та допустимі докази на підтвердження транспортно-експедиційних витрат, а посилання відповідача на відсутність банківських документів як підставу для коригування митної вартості є неправомірним. Оскаржувані рішення Харківської митниці ґрунтуються на припущеннях та не відповідають вимогам закону, а відтак

Щодо відсутності транспортних документів на весь маршрут руху товару, розвантажувально-навантажувальних та складських витрат слід зауважити, що запит такої інформації не передбачений частинами 2,3,4 статті 53 Митного кодексу України.

Суд зазначає, що доводи відповідача щодо відсутності транспортних документів на весь маршрут руху товару, а також документів, що підтверджують розвантажувально-навантажувальні та складські витрати, не ґрунтуються на вимогах закону. Частини 2, 3 та 4 статті 53 Митного кодексу України не передбачають обов`язку декларанта подавати такі документи у випадку, якщо вони не впливають на визначення митної вартості.

Встановлено, що між сторонами Контракту № 14/05/2020 від 14.05.2020 погоджено ціну товару, яка включає в себе вартість доставки морським транспортом до порту Гельсінкі, Фінляндія. Витрати на морський фрахт та розвантажувальні роботи входять до договірної ціни товару та підтверджуються коносаментами № ВКА013128 від 10.05.2024 та № ВКА013382 від 18.07.2024, а також Необоротною морською накладною № SELE43250800, в яких міститься застереження про попередню оплату морського фрахту.

За умовами поставки FCA Марду, Естонія (визначеними Контрактом № 14/05/2020), обов`язок продавця обмежується доставкою товару у зазначене місце та передачею його перевізнику. Витрати на подальше транспортування товару несе покупець.

Відтак, позивач, як покупець, правомірно підтвердив витрати з транспортування товару з м. Марду (Естонія) до м. Харків (Україна) шляхом подання до митного органу Договору-доручення на транспортно-експедиторські послуги № 10 від 01.10.2018, рахунків № 342 від 14.10.2024, № 346 від 15.10.2024 та № 359 від 22.10.2024, а також довідок про транспортно-експедиторські витрати, підписаних уповноваженою особою експедитора.

Таким чином, позивач надав повний та достатній пакет документів, які відповідають вимогам ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України та підтверджують понесені ним транспортно-експедиторські витрати. Посилання митного органу на відсутність додаткових документів є безпідставними.

За таких підстав, надання документів на підтвердження транспортних витрат саме від експедитора, а не кінцевого перевізника, відповідає умовам укладеного позивачем договору з експедитором та положенням митного законодавства України.

Згідно з частиною 6 ст.54 МКУ митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

- невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.

Досліджуючи аргументи учасників справи щодо виявлених розбіжностей, суд зазначає, що виявлення розбіжностей у наданих до митного оформлення документів має наслідком початок процедури митних консультацій, утім, якщо внаслідок ретельної перевірки числових значень складових митної вартості перевірки митним органом не буде виявлено недоліків стосовно визначення митної вартості товарів за ціною контракту, рішення про коригування митної вартості не приймається.

Існування у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти необхідні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналіз положень ч. 3 ст. 53, частин першої, другої та п`ятої ст. 54, ст.58 Митного кодексу України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

В означеному контексті суд враховує правову позицію Верховного Суду України від 21 березня 2023 року по справі №815/5817/17: митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості і може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Зазначені митницею розбіжності та недоліки документів на підтвердження митної вартості товару у своїй сукупності не можуть свідчити про неможливість застосування методу визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, внаслідок помилкового тлумачення відповідачем норм митного законодавства та неуважного вивчення документів, зокрема, щодо зазначення умов оплати товару, умов його поставки, деталей заповнення обов`язкових документів в частині зазначення номеру контейнера, тощо, що призвело до надмірного формалізму та прийняття необґрунтованих рішень.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що митницею протиправно прийнято рішення про неможливість визначення митної вартості за першим методом (за ціною угоди) та рішення про коригування митної вартості оцінюваного товару за другорядним (резервним) методом визначення митної вартості, що свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Щодо посилань учасників справи на правові позиції Верховного Суду суд зазначає, що учасниками справи не наведено обґрунтувань стосовно тотожності правовідносин у цьому спорі та у вказаних постановах, зокрема, щодо подібності договірних умов та імпортованих товарів, самостійно судом такої тотожності не встановлено, що виключає можливість їх застосування до спірних правовідносин за умови врегулювання цього спору нормами права, що не допускають множинності тлумачення.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України з урахуванням ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір".

При цьому суд звраховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 27.07.2024 у справі №120/15468/23, відповідно до якої розрахунок судового збору у випадку оскарження рішення про коригування митної вартості разом з карткою відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення має здійснюватися виходячи лише з розміру різниці між митною вартістю, що була розрахована позивачем, та митною вартістю, що була визначена оскаржуваними рішеннями. Суд не повинен додатково визначати судовий збір за оскарження картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення як немайнову вимогу.

Позивач має право звернутися до суду із заявою в порядку ст.7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позов Приватного акціонерного товариства "Завод Південкабель" (вул. Автогенна, буд. 7, м. Харків, 61009, ) до Харківської митниці (вул. Миколаївська, буд. 16-Б, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61005, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2024/000608/2 від 21.10.2024, № UA807000/2024/000611/2 від 22.10.2024 та № UA807000/2024/000615/2 від 28.10.2024, картки відмови у митному оформленні випуску № UA807200/2024/000730, № UA807200/2024/000733 та № UA807200/2024/000739.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці (вул. Миколаївська, буд. 16-Б, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61005, )на користь Приватного акціонерного товариства "Завод Південкабель" (вул. Автогенна, буд. 7, м. Харків, 61009, ) судовий збір у сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 24 вересня 2025 року.

Суддя Олексій КОТЕНЬОВ