Справа № 200/6291/25
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2025 року Справа№200/6291/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 (далі за текстом позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (надалі ГУ ПФУ в Харківській області, відповідач), про:

- визнання протиправним та скасування рішення № 02 від 12.08.2025 про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 05.08.2025 року, із зарахуванням до спеціального (пільгового) стажу за Списком № 1, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону № 1058, періодів роботи: з 01.12.2008 по 03.12.2008; з 23.12.2009 по 29.12.2009; з 17.06.2010 по 30.06.2010; з 25.06.2012 по 30.06.2012; з 31.08.2014 по 05.09.2014; з 27.02.2015 по 11.03.2015; з 30.04.2015 по 11.06.2015; з 09.05.20 24 по 14.08.2024.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач звернувся із заявою про призначення пенсії відповідно до ч. 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 12.08.2025 року №02 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону №1058, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, оскільки до пільгового стажу за Списком №1 не зарахований період з 09.05.2024 по 14.08.2024 через несплату страхових внесків, а також періоди роботи з 01.12.2008 по 03.12.2008, з 23.12.2009 по 29.12.2009, з 17.06.2010 по 30.06.2010, з 25.06.2012 по 30.06.2012, з 31.08.2014 по 05.09.2014, з 27.02.2015 по 11.03.2015 та з 30.04.2015 по 11.06.2015 без роз`яснення у своєму рішенні підстав такого не зарахування. Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним та таким, що порушує його право на отримання належної пенсії.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25.08.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без проведення судового засідання та повідомлення сторін. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

09 вересня 2025 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що до страхового стажу не зараховано період з 25.06.2012 по 30.06.2012, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про нарахування заробітної плати та підтвердження сплати внесків.

До пільгового стажу не зараховано періоди: з 17.06.2010 по 30.06.2010, згідно довідки № 198а від 13.10.2022; з 31.08.2014 по 05.09.2014, з 27.02.2015 по 11.03.2015, з 30.04.2015 по 11.06.2015, згідно довідки № 26/447 від 01.06.2024; з 25.06.2012 по 30.06.2012, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про пільговий стаж; з 01.12.2008 по 03.12.2008, з 23.12.2009 по 29.12.2009, з 09.05.2024 по 14.08.2024, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про пільговий стаж. Отже, у ОСОБА_1 відсутнє право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058 через відсутність необхідного пільгового стажу. У зв`язку з чим, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , 05.08.2025 року звернувся зі заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За принципом екстериторіальності заява позивача була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 12.08.2025 року № 02 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. За наданими документами до загального страхового стажу зараховано всі періоди. Пільговий стаж роботи обчислено відповідно до наданих пільгових довідок. Страховий стаж особи становить: 23 роки 7 місяців 22 дні, з урахуванням додаткових років за списком № 1 43 роки 7 місяців 22 дні. Пільговий стаж особи відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підземних роботах з урахуванням відволікань складає: всього провідні професії (20 років) 16 років 11 місяців 13 днів (де провідні професії 16 років 11 місяців 4 дні + навчання за фахом - 0 років 0 місяців 9 днів); всього за професіями згідно постанови № 202 (25 років) - 24 роки 9 місяців 10 днів (де згідно постанови № 202 3 роки 7 місяців 2 дні + провідні професії 21 рік 1 місяць 29 днів (з урахуванням кратності 1.25) + навчання за фахом - 0 років 0 місяців 9 днів); всього за списком № 1 20 років 6 місяців 15 днів (де згідно постанови № 202 3 роки 7 місяців 2 дні + провідні професії 16 років 11 місяців 4 дні+ навчання за фахом - 0 років 0 місяців 9 днів); навчання за фахом 0 років 0 місяців 9 днів. Особа має право на зниження пенсійного віку на 10 років.

Відповідно до розрахунку стажу за формою РС-право, до пільгового стажу позивача не зараховані періоди роботи: з 09.05.2024 по 14.08.2024 через несплату страхових внесків, а також періоди роботи з 01.12.2008 по 03.12.2008, з 23.12.2009 по 29.12.2009, з 17.06.2010 по 30.06.2010, з 25.06.2012 по 30.06.2012, з 31.08.2014 по 05.09.2014, з 27.02.2015 по 11.03.2015 та з 30.04.2015 по 11.06.2015.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що до страхового стажу не зараховано період з 25.06.2012 по 30.06.2012, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про нарахування заробітної плати та підтвердження сплати внесків.

До пільгового стажу не зараховано періоди: з 17.06.2010 по 30.06.2010, згідно довідки № 198а від 13.10.2022; з 31.08.2014 по 05.09.2014, з 27.02.2015 по 11.03.2015, з 30.04.2015 по 11.06.2015, згідно довідки № 26/447 від 01.06.2024; з 25.06.2012 по 30.06.2012, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про пільговий стаж; з 01.12.2008 по 03.12.2008, з 23.12.2009 по 29.12.2009, з 09.05.2024 по 14.08.2024, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про пільговий стаж.

З трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 01.12.2000 року вбачається, що позивач працював:

- з 13.11.2008 по 07.06.2009 прохідником з повним робочим днем в шахті;

- з 09.09.2009 по 29.12.2009 прохідником з повним робочим днем під землею;

- з 08.04.2010 по 19.07.2010 прохідником підземним;

- з 25.06.2012 по 31.12.2012 гірником очисного забою з повним робочим днем на підземній роботі;

- з 31.08.2014 по 30.08.2016 гірничомонтажником підземним з повним робочим днем в шахті;

- з 11.02.2021 по 14.08.2024 підземним машиністом гірничих виїмкових машин з повним робочим днем в шахті.

Також, відповідно до довідки № 179 від 30.11.2022 року, з 09.04.2010 по 19.07.2010 позивач працював прохідником підземним, виконував гірничі роботи по видобутку вугілля, що передбачено Списком № 1 розділом 1 підрозділом 1 код КП 1.1а згідно Постанови КМУ від 16.01.2003 року № 36.

Відповідно до довідки №26/447 від 01.06.2024 року, з 16.01.2014 по 31.08.2016 позивач виконував гірничі роботи з видобутку вугілля за посадою підземний гірничомонтажник з повним робочим днем під землею, що передбачена Списком № 1 розділом 1 підрозділом 1 згідно постанови КМУ від 24.06.2016 року № 461. Безоплатна відпустка: 2014 рік ІІІ 1 день, VІІ 1 день, 2015 рік ІІ 2 дні.

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Спірним є питання підтвердження пільгового стажу роботи позивача з 25.06.2012 по 30.06.2012, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про нарахування заробітної плати та підтвердження сплати внесків, з 17.06.2010 по 30.06.2010, згідно довідки № 198а від 13.10.2022; з 31.08.2014 по 05.09.2014, з 27.02.2015 по 11.03.2015, з 30.04.2015 по 11.06.2015, згідно довідки № 26/447 від 01.06.2024; з 25.06.2012 по 30.06.2012, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про пільговий стаж; з 01.12.2008 по 03.12.2008, з 23.12.2009 по 29.12.2009, з 09.05.2024 по 14.08.2024, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про пільговий стаж.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

За ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

На підставі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі за текстом Закон 1058) передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону 1058 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно п.2 Розділу ХУ «Прикінцеві положення» Закону 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» (далі за текстом Закон 1788).

Закон 1788 відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Даний Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

У відповідності до статті 14 Закону 1788 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Вищевказана норма закону кореспондується із частиною 3 статтею 114 Закону № 1058- IV (чинна редакція) працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Позивач претендує на призначення пенсії за нормами ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років.

Перелік робіт та професій, зайнятість на яких протягом 25 років дає право на призначення пенсії незалежно від віку, визначається постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202 «Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років».

Розділом І «Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт» цього Списку передбачено, що правом на пенсію за статтею 14 Закону № 1788-ХІІ (не менш 25 років), користуються усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля.

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок №637).

На підставі п.1, п.2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з абз.1 п.3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

При цьому, пунктами 20-22 Порядку № 637 визначено особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників.

Так, пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Зі змісту зазначених норм слідує, що підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа.

Системний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації, з метою визначення права на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

З трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 01.12.2000 року вбачається, що позивач працював:

- з 13.11.2008 по 07.06.2009 прохідником з повним робочим днем в шахті;

- з 09.09.2009 по 29.12.2009 прохідником з повним робочим днем під землею;

- з 08.04.2010 по 19.07.2010 прохідником підземним;

- з 25.06.2012 по 31.12.2012 гірником очисного забою з повним робочим днем на підземній роботі;

- з 31.08.2014 по 30.08.2016 гірничомонтажником підземним з повним робочим днем в шахті;

- з 11.02.2021 по 14.08.2024 підземним машиністом гірничих виїмкових машин з повним робочим днем в шахті.

З матеріалів справи судом встановлено, що до страхового стажу позивача не зараховано період з 25.06.2012 по 30.06.2012, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про нарахування заробітної плати та підтвердження сплати внесків.

Частиною першою ст. 20 Закону 1058 передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Абзацом 9 частини шостої статті 20 цього Закону встановлено, що за осіб, зазначених у пунктах 8, 11-14 статті 11 цього Закону, страхові внески сплачуються в порядку і строки, визначені Кабінетом Міністрів України, за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів, коштів цільових фондів, з яких цим особам сплачуються відповідно грошове забезпечення, страхові виплати, допомога, надбавка і компенсації.

Частиною 2 статті 20 Закону 1058 передбачено, що обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно з абзацом 39 частини першої статті 1 Закону 1058, страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

З наведеного випливає, що саме на роботодавця покладено обов`язок сплачувати страхові внески за працівника.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії за спірний період не є підставою для неврахування спірного періоду до загального трудового стажу позивача.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 в справі №208/6680/16-а, від 04.09.2018 в справі № 482/434/17.

Тому, період роботи позивача з 25.06.2012 по 30.06.2012 підлягає зарахуванню до підземного пільгового стажу за Списком №1, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Також, судом встановлено, що до пільгового стажу не зараховано періоди:

- з 17.06.2010 по 30.06.2010, згідно довідки № 198а від 13.10.2022;

- з 31.08.2014 по 05.09.2014, з 27.02.2015 по 11.03.2015, з 30.04.2015 по 11.06.2015, згідно довідки № 26/447 від 01.06.2024;

- з 25.06.2012 по 30.06.2012, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про пільговий стаж;

- з 01.12.2008 по 03.12.2008, з 23.12.2009 по 29.12.2009, з 09.05.2024 по 14.08.2024, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про пільговий стаж.

У відповідності до пункту 2 Порядку № 637, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 вказаної Постанови).

Разом з тим, трудова книжка позивача містить записи про спірні періоди роботи на відповідних посадах і у наведений період часу, що є належним доказом роботи позивача, а відповідальність за належне і правильне оформлення документів щодо відомостей про періоди роботи та трудової книжки покладається на керівника підприємства, організації, а отже юридичний факт роботи позивача протягом спірних періодів часу є підтвердженим належними та допустимими доказами.

За даних обставин пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне та правильне документальне оформлення щодо періодів роботи на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо. Крім того, позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому він працює.

Разом з цим, відповідно до довідки № 179 від 30.11.2022 року, з 09.04.2010 по 19.07.2010 позивач працював прохідником підземним, виконував гірничі роботи по видобутку вугілля, що передбачено Списком № 1 розділом 1 підрозділом 1 код КП 1.1а згідно Постанови КМУ від 16.01.2003 року № 36.

Відповідно до довідки №26/447 від 01.06.2024 року, з 16.01.2014 по 31.08.2016 позивач виконував гірничі роботи з видобутку вугілля за посадою підземний гірничомонтажник з повним робочим днем під землею, що передбачена Списком № 1 розділом 1 підрозділом 1 згідно постанови КМУ від 24.06.2016 року № 461. Безоплатна відпустка: 2014 рік ІІІ 1 день, VІІ 1 день, 2015 рік ІІ 2 дні.

За приписами ст. 84 КЗпП України, у випадках, передбачених статтею 25 Закону України "Про відпустки", працівнику за його бажанням надається в обов`язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати. За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

Як слідує зі ст.4 Закону України "Про відпустки", відпустки без збереження заробітної плати є одними з видів відпусток.

На підставі статей 25 та 26 Закону України "Про відпустки" відпустки без збереження заробітної плати надаються в обов`язковому порядку, або за згодою сторін.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 8 лютого 2016 року № 713/039/161-16 час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

Судом встановлено, що позивач знаходився у безоплатній відпустці: 2014 рік ІІІ 1 день, VІІ 1 день, 2015 рік ІІ 2 дні, а отже не більше 1 місяця в календарному році. Суду не надано жодних доказів, що періоди перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати не пов`язані з виробничою необхідністю.

Таким чином, періоди роботи з 01.12.2008 по 03.12.2008; з 23.12.2009 по 29.12.2009; з 17.06.2010 по 30.06.2010; з 25.06.2012 по 30.06.2012; з 31.08.2014 по 05.09.2014; з 27.02.2015 по 11.03.2015; з 30.04.2015 по 11.06.2015; з 09.05.20 24 по 14.08.2024, мають бути зараховані до спеціального (пільгового) стажу позивача за Списком № 1, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону № 1058.

А отже, спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 12.08.2025 року № 02, не відповідає обставинам справи та нормам матеріального права, а тому є незаконним, необґрунтованим і підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, у спірних правовідносинах, на думку суду, відповідач діяв з порушенням меж повноважень, визначених Законами України, необґрунтовано та не пропорційно, чим порушив вимоги ст. 18 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано і пропорційно.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідач суду не надав, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню, з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні.

Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 968,96 грн., наведена сума відповідно до положень ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає стягненню з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань.

На підставі викладеного, керуючись ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 12.08.2025 року № 02 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.08.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до страхового та спеціального (пільгового) стажу за Списком № 1, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періодів роботи: з 01.12.2008 по 03.12.2008; з 23.12.2009 по 29.12.2009; з 17.06.2010 по 30.06.2010; з 25.06.2012 по 30.06.2012; з 31.08.2014 по 05.09.2014; з 27.02.2015 по 11.03.2015; з 30.04.2015 по 11.06.2015; з 09.05.2024 по 14.08.2024, з урахуванням висновків суду.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження: 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Судове рішення складено та підписано 24 вересня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.М. Чучко