Справа № 375/989/25
Суддя: Смик М. М.
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 375/989/25
Провадження № 2-а/375/18/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року селище Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Смик М.М.,

за участю секретаря судових засідань Киричок В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позов обґрунтовував тим, що 30 березня 2025 року близько 14 год 30 хв він рухався по вул.Садовій в с. Велика Маківка Білоцерківського району Київської області керуючи електроскутером «Corso Briillant». Без будь-яких правових підстав він був зупинений працівниками патрульної поліції, які у подальшому вимагали від нього посвідчення водія. Він намагався пояснити працівникам патрульної поліції те, що він керував електроскутером потужністю 2000W і для цього згідно Правил дорожнього руху України не передбачена наявність посвідчення водія. На місці зупинки будь-які процесуальні документи не складались.

15 квітня 2025 року він отримав постанову серії ЕНА № 4389841 від 30 березня 2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Зі змісту фабули оскаржуваної постанови: « 30 березня 2025 року о 14 год 33 хв на вул. Садовій в с. Нова Маківка Білоцерківського району Київської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а саме електроскутером «Corso Briillant» потужністю 2 кВ без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи право керування транспортним засобом, при цьому будучи позбавленим права керування транспортним засобом на три роки Кагарлицьким районним судом Київської області 12 квітня 2024 року, чим порушив п.2.1«а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення за частиною 4 статі 126 КУпАП.

Позивач вважає постанову серії ЕНА № 4389841 від 30 березня 2025 року незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Зокрема, вказував на те, що відповідно до технічним характеристик, які зазначені у фіскальному чеку від 27 березня 2025 року, електроскутер «Corso Briillant» має потужність двигуна 2000W.

Відповідно до п. 2.13 Правил дорожнього руху транспортні засоби належать до таких категорій:

А1 мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт;

А мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб. см і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше.

При цьому, мопед двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигуном потужність до 4 кВт (пункт 1.10 Правил дорожнього руху).

Відтак, двоколісний (триколісний) транспортний засіб, який має електродвигун потужністю до 3 кВТ не є механічним транспортним засобом для керування якого вимагається посвідчення водія.

Отже, позивач з оскаржуваною постановою не погоджується, оскільки електроскутер «Corso Briillant» не відноситься до механічного транспортного засобу і тому він має право керувати електроскутером без посвідчення водія відповідної категорії.

З урахуванням зазначеного позивач просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4389841 від 30 березня 2025 року, якою його притягнено до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП. Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього.

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 5 травня 2025 року поновлено позивачу строк звернення до суду. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; справу призначено до розгляду на 4 червня 2024 року о 15 год 30 хв.

9 травня 2025 року представник Головного управління Національної поліції в Київській області Чубинський В.С. за допомогою підсистеми «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що Головне управління Національної поліції у Київській області є неналежним відповідачем у даній справі. Вказаний відзив на позовну заяву передано судді 26 травня 2025 року.

27 травня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шкребтій В.В., за допомогою підсистеми «Електронний суд» подав клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, зокрема, просив замінити первісного відповідача Головне управління Національної поліції в Київській області належним Департамент патрульної поліції.

4 червня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шкребтій В.В., за допомогою підсистеми «Електронний суд» подав клопотання про проведення судового засідання за відсутності позивача та його представника.

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 4 червня 2025 року замінено неналежного відповідача у справі Головне управління Національної поліції в Київській області на належного відповідача Департамент патрульної поліції. Розгляд справи відкладено на 26 червня 2025 року о 14 год 30 хв.

10 червня 2025 року представник Департаменту патрульної поліції Петухов С.С. за допомогою підсистеми «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву, в якому вказував на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Зокрема, зазначав, 30 березня 2025 року о 14 год 33 хв в с. Нова Маківка згідно статті 35 Закону України «Про національну поліцію» було зупинено транспортний засіб, а саме електроскутер «Corso Briillant», потужністю 2000W, без номерного знаку, під керуванням позивача. Під час спілкування з водієм, поліцейський представився та назвав законну причину зупинки та попросив згідно п. 2.4.а Правил дорожнього руху пред`явити для перевірки посвідчення водія. У подальшому було встановлено, що водій не мав ні посвідчення водія відповідної категорії, ні права керування транспортним засобом, оскільки був позбавлений права керування транспортним засобом на 3 роки Кагарлицьким районним судом Київської області 12 квітня 2024 року (справа №368/326/24). О 15 год 11 хв поліцейським було оголошено про початок розгляду справи та згідно чинного законодавства ознайомлено водія з його правами, передбаченими статтею 268 КУпАП та статтею 63 Конституції України. Водію було роз`яснено, що транспортний засіб, а саме електроскутер відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України є двоколісним транспортним засобом, що має електродвигун потужністю до 4 кВт.

Також представник відповідача вказував на те, що транспортні засоби належать до таких категорій: А1 мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт; А мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб. см і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше.

Пунктом 3 «Положення про порядок видачі посвідчень водія», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 року № 340, передбачено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії, зокрема, А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт.

З урахуванням зазначеного, відповідно до п. 2.13. Правил дорожнього руху, п. 3 Положення, позивач для керування транспортним засобом, обладнаним електродвигуном потужністю до 4кВт, зобов`язаний мати посвідчення водія категорії «А1» та, у відповідності до п. 2.4«а» Правил дорожнього руху, статті 16 Закону України «Про дорожній рух», на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія відповідної категорії.

Отже оцінивши докази у справі про адміністративне правопорушення за своїм внутрішнім переконанням, врахувавши значність вчиненого правопорушення, заслухавши пояснення позивача, поліцейський керуючись законом та правосвідомістю, постановив визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 126 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 20 400 грн, що в межах санції статті. Після чого у присутності позивача винесено постанову, з якою надалі позивача було повідомлено про порядок оскарження постанови та наслідками її невиконання.

Поліцейський діяв виключно на підставі у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України і постанова винесена ним з дотриманням та у повній відповідності норм матеріального і процесуального права та є такою, яка не має підстав для скасування.

Посилаючись на зазначене, представник Департаменту патрульної поліції Петухов С.С. просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

17 червня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шкребтій В.В., за допомогою підсистеми «Електронний суд» подав клопотання про проведення судового засідання за відсутності позивача та його представника.

23 вересня 2025 року адвокат Шкребтій В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав до суду клопотання про проведення судового засідання за відсутності позивача та його представника.

Представник Департаменту патрульної поліції - Петухов С.С. подав до суду клопотання, в якому просив справу розглядати у відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи та надані до суду докази, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 30 березня 2025 року відносно ОСОБА_1 лейтенантом поліції взводу 1 роти 2 батальйону 2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції в Київській області Баришполь О.І. винесено постанову серії ЕНА № 4389841 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн.

Відповідно до змісту постанови, 30 березня 2025 року о 14 год 33 хв на вул. Садовій в с. Нова Маківка Білоцерківського району Київської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а саме електроскутером «Corso Briillant» потужністю 2 кВ без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи право керування транспортним засобом, при цьому будучи позбавленим права керування транспортним засобом на три роки Кагарлицьким районним судом Київської області 12 квітня 2024 року, чим порушив п.2.1«а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення за частиною 4 статі 126 КУпАП.

З фіскального чеку від 27 березня 2025 року вбачається, що електроскутер «Corso Briillant» має потужність 2000W.

Також судом встановлено, що постановою судді Кагарлицького районного суду Київської області від 12 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) частина 1 статті 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Як вказано у пункті 1.1 Правил дорожнього руху України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 2.1«а» Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

Згідно з пп. п. 2.9«в» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака.

Пункт 2.13 Правил дорожнього руху України визначає, що транспортні засоби належать до таких категорій: А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт; А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб.см і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше.

Згідно із п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Відповідно до частини 10 статті 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Викладене свідчить, що особі забороняється керувати транспортним засобом за відсутності в останньої посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, у тому числі й у випадку позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до частини 4 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 - 279-4 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Звертаючись до суду з відповідним позовом позивач посилався на те, що на керування транспортним засобом, а саме електроскутером «Corso Briillant», яким він керував, не потрібно водійське посвідчення, оскільки для даної моделі отримання посвідчення водія категорії «А1» не передбачено.

Як зазначено вище, транспортні засоби належать до таких категорій: А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

За змістом Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 року № 340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року №511), водій транспортного засобу, що має електродвигун потужністю до 4 кВт повинен мати посвідчення водія категорії А1.

Такі ж висновки містяться і у постанові Верховного Суду від 27 грудня 2019 року (справа №310/4817/17 (2-а/310/156/17) адміністративне провадження №К/9901/15745/18).

В позовній заяві позивач наголошував на тому, що його електроскутер «Corso Briillant» не є в розумінні Правил дорожнього руху механічним транспортним засобом, отже він не повинен мати посвідчення водія на його керування.

Суд вважає такі доводи позивача безпідставними, оскільки п. 3 Положення передбачає, що керування транспортними засобами з електродвигуном потужністю менше 4 кВт дозволяється за наявності посвідчення водія.

Електроскутер, яким керував позивач належить до транспортного засобу, потужність його двигуна складає 2 кВт, тобто менше 4 кВт, а тому він має право ним керувати лише за наявності відповідного посвідчення водія. При цьому посилання на те, що електроскутер не є механічним транспортним засобом не може слугувати підставою для звільнення особи від відповідальності за протиправну поведінку, оскільки це хоча є недоліком юридичної техніки при написанні нормативного акта, однак, зважаючи на зміст вказаних вище норм в сукупності, такий не може вважатись настільки суттєвим, щоб ставити під сумнів правомірність складеної поліцейським постанови.

Отже, у відповідності до визначень закріплених у Правилах дорожнього руху електроскутер «Corso Briillant» потужністю 2000 Вт визнається транспортним засобом, а особа, яка ним керує є суб`єктом адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Поряд із цим, згідно із частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Водночас, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 своєї постанови № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» , зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п. 39 постанови Верховного Суду від 8 липня 2020 у справі № 463/1352/16-а.

Для кваліфікацій дій особи за частиною 4 статті 126 КУпАП необхідно встановити, що особа керувала транспортним засобом у той час, коли її позбавлено права керування транспортними засобами, що і було зроблено протягом розгляду справи.

Так, постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 12 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

У відповідності до вимог частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Вказаною постановою від 12 квітня 2024 року встановлено, що 24 лютого 2024 року близько 21 од 00 хв в с. Стави Обухівського району Київської області водій ОСОБА_1 повторно протягом року керував транспортним засобом, а саме автомобілем ВАЗ 1102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Обґрунтовуючи правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності та складання оскаржуваної постанови, відповідачем надано суду копію відеозапису, з якого вбачається, що саме позивач керував електроскутером «Corso Briillant» 30 березня 2025 року.

На підставі викладеного, наданий відповідачем відеозапис, з якого вбачається факт керування 30 березня 2025 року електроскутером «Corso Briillant», наявність постанови від 12 квітня 2024 року є належними та допустимими доказами вчинення позивачем 30 березня 2025 року правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 126 КУпАП.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач під час прийняття рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, розглядаючи справу у межах заявлених вимог, суд дійшов висновку про необхідність залишення позову без задоволення, так як оскаржувану постанову винесено правомірно.

Керуючись статтями 2,72-79,90,139,241-246,250-251,286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24 вересня 2025 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач Департамент патрульної поліції (вул. Ф. Ернеста, 3 м. Київ, ).

Суддя Марина СМИК