Справа № 140/8184/24
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/8184/24 пров. № А/857/2351/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Довгої О.І. та Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Волинської митниці (утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10.12.2024р. в адміністративній справі за позовом Приватного підприємства «Зовнішторгсервіс» до Волинської митниці (утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів (суддя суду І інстанції: Плахтій Н.Б., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 10.12.2024р., м.Луцьк; дата складання повного рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

05.08.2024р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) позивач Приватне підприємство /ПП/ «Зовнішторгсервіс» звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними і скасувати прийняте відповідачем Волинською митницею рішення про коригування митної вартості товарів № UA205140/2023/000499/2 від 18.07.2023р.; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені судові витрати в розмірі 3028 грн. сплаченого судового збору та 10000 грн. витрат на професійну правничу допомогу (Т.1, а.с.1-4).

Розгляд справи здійснено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (Т.1, а.с.117 і на звороті).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10.12.2024р. заявлений позов задоволено; визнано протиправними та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів № UA205140/2023/000499/2 від 18.07.2023р.; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача 3028 грн. сплаченого судового збору за подання позову (Т.1, а.с.260-267).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач Волинська митниця, який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (Т.2, а.с.1-9).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час проведення контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за поданою митною декларацією /МД/ № 23UA66U3 від 13.07.2023р., встановлено наявність розбіжностей в документах, поданих декларантом позивача до митного оформлення товарів, а саме: згідно довідки б/н від 12.07.2023р. транспортні витрати від Gdansk (Польща) до кордону України (Ягодин) становлять 23608 грн. 08 коп., відстань складає 675 км. Транспортні витрати від кордону України до м.Луцьк складають 20110 грн. 58 коп., відповідно відстань складає 134 км. Тобто, до кордону України вартість транспортування становить 34 грн. 97 коп./км, а по території України 150 грн. 08 коп./км. Зазначена обставина свідчить про заниження транспортних витрат до кордону України, які є невід`ємною складовою митної вартості.

Крім того, вартість транспортування товару сухопутним шляхом від м.Gdansk згідно договору-заявки № 07/07 від 07.07.2023р. становить 1450 євро, що дорівнює 58406 грн. 44 коп. Проте, відповідно до довідки б/н від 12.07.2023р. вартість на відрізку сухопутного шляху становить 43718 грн. 66 коп., що свідчить про невключення транспортних витрат в сумі 14687 грн. 78 коп. до митної вартості.

Також згідно ч.10 ст.58 МК України витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язаних з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, є складовими митної вартості товару та додаються до ціни, що є фактично сплаченою або підлягає сплаті за оцінювані товари. Згідно рахунку на транспортування № GLA202303337 від 11.07.2023р. та довідки б/н від 12.07.2023р. такі витрати не включені до митної вартості.

Зазначає, що під час опрацювання документів, які підтверджують митну вартість і встановлено вищевказані розбіжності, які є визначальними для сумніву митниці в достовірності заявлених декларантом відомостей про митну вартість та, як наслідок, реалізації права митного органу вимагати додаткові документи, які б спростували ці розбіжності, у зв`язку із чим згідно ст.ст.53-54 МК України декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін додаткові документи.

Однак, декларант відмовився у їх наданні, про що повідомив митницю листом б/н від 17.07.2023р.

Оскільки позивачем не було надано всіх документів на запит митного органу, які б документально підтвердили або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, митна вартість не могла бути визначена за основним методом визначення митної вартості.

Митну вартість визначено за резервним методом згідно зі ст.64 МК України, відповідно до наказу ДМС України № 476 від 01.07.2021р. «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби на рівні на товар № 1 2,34 дол.США/кг за МД № UA209230/2023/62301 від 12.06.2023р.

Вказаний товар оформлено декларантом у вільний обіг згідно МД № 23UA36U8 від 18.07.2023р. з наданням гарантій, передбачених ч.7 ст.55 МК України.

Вказує, що підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару стало виявлення у поданих до митного оформлення документах розбіжностей, які стали підставою для витребування додаткових документів, що б дали можливість митному органу належним чином перевірити розрахунок усіх числових складових митної вартості товару та усунули сумніви щодо недостовірності заявлених відомостей про митну вартість товару, однак документи не були надані на вимогу митного органу.

З огляду на вищевказане вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості є таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому є законним та обґрунтованим.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, 17.03.2023р. між позивачем ПП «Зовнішторгсервіс» (покупець) та DONGYING WANHE RUBBER AND PLASTIC CO.,LTD. (Китай) (продавець) укладено зовнішньоекономічний договір (контракт) № 18/2023/DZ (а.с.24-25, а.с.55-60 переклад), за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти та сплатити продавцю шланги, обладнання для АЗС та інше обладнання в асортименті, іменовані надалі «Товар».

Згідно із п.1.2 вказаного контракту опис товару, асортимент, кількість, ціна при кожній поставці вказуються в рахунках-фактурах, які є невід`ємною частиною цього контракту.

Відповідно до п.2.1 контракту ціна товарів, що поставляються за цим контрактом, встановлюється в доларах США і зазначається в рахунках-фактурах.

Нормами пункту 5.1. контракту визначено, що усі платежі за цим контрактом здійснюються в доларах США.

Оплата товару здійснюється шляхом передоплати на підставі рахунку-фактури продавця: 30 % авансового платежу після отримання рахунку-фактури та 70 % перед відвантаженням товару, шляхом перерахування грошових коштів на валютний рахунок продавця, про що зазначається в рахунку-фактурі на кожну партію товару (п.5.2 контракту).

Відповідно до рахунку-проформи б/н від 18.03.2023р. (Т.1, а.с.15, а.с.46-47 переклад) сторони контракту домовилися про поставку товару, а саме: шлангів на загальну суму 19369 доларів США. Термін поставки - протягом 25 днів після отримання передоплати. Умови оплати: 30 % - передоплата, 70 % сплата перед відвантаженням.

На виконання умов контракту згідно із платіжною інструкцією в іноземній валюті № 27 від 23.03.2023р. позивач здійснив передоплату товару в сумі 5810,70 доларів США (Т.1, а.с.20) та згідно із платіжною інструкцією в іноземній валюті № 36 від 26.04.2023р. в сумі 13558,30 доларів США (а.с.21).

Відповідно до рахунку-фактури (інвойсу) DYWH202403 від 10.05.2023р. (Т.1, а.с.16, переклад а.с.48) компанія DONGYING WANHE RUBBER AND PLASTIC CO., LTD поставила позивачу відповідний товар, а саме: шланги на загальну суму 19369 доларів США.

З метою митного оформлення імпортованого товару 13.07.2023р. декларант ПП «Зовнішторгсервіс» подав до Волинської митниці електронну митну декларацію, якій присвоєно номер № 23UA66U3 (Т.1, а.с.6, 143-144) на:

товар № 1: «Запасні частини до обладнання АЗС: Гумовий шланг для дизельного пального, армований текстильними нитками 1» (в шпулях по 20 м), 125 шт.; Гумовий шланг для паливно-мастильних матеріалів, армований текстильними нитками, 1 шаровий 1 (в шпулях по 50 м), 150 шт.; Гумовий шланг для паливно-мастильних матеріалів, армований текстильними нитками, 2 шаровий 1 (в шпулях по 50м.), -50 шт.; Торгівельна марка: Dongying wanhe rubber & plastic Co.,Ltd, Виробник: Dongying wanhe rubber & plastic Co.,Ltd, CN;

товар № 2: «Запасні частини до обладнання АЗС: - Шланг ПВХ армований металевим дротом (синього кольору) температурної стійкості до -20 градусів Цельсія 1 (в шпулях по 50м), 100 шт; Торгівельна марка: Dongying wanhe rubber & plastic Co.,Ltd, Виробник: Dongying wanhe rubber & plastic Co.,Ltd. (графа 31 МД).

Митну вартість визначено за першим методом (за ціною договору) на рівні 19369 доларів США.

Разом з митною декларацією позивачем до митного органу було подано також передбачений МК України перелік документів, на підставі яких товар був придбаний та ввезений на територію України, а саме: зовнішньоекономічний договір (контракт) № 18/2023/DZ від 17.03.2023р., пакувальний лист № DYWH202403 від 10.05.2023р., рахунок-проформа б/н від 18.03.2023р., рахунок-фактура (інвойс) № DYWH202403 від 10.05.2023р., коносамент EURFLQ2350192GDN від 19.05.2023р., автотранспортна накладна № б/н від 12.07.2023р., супровідний документ ТІ 23PL322010NS60LJJ3 від 12.07.2023р., платіжні доручення в іноземній валюті № 27 від 23.03.2023р., № 36 від 26.04.2023р., рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № GLA202303337 від 11.07.2023р., довідка про транспортні витрати від 12.07.2023р., договір про транспортно-експедиторське обслуговування № 1/2022 від 01.07.2022р., заявка № 6 від 10.05.2023р. до вказаного договору, договір-заявка № 07/07 від 07.07.2023р. (Т.1, а.с.14-31, 148, зворот а.с.156, а.с.158, 159 зворот а.с.162, а.с.45-60 переклад).

17.07.2023р. позивачу направлено електронне повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів відповідно до положень ст.53 МК України, а саме: виписку з бухгалтерської документації; документи, що містять відомості про вартість навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язаних з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; прайс-лист виробника товару; декларацію країни відправлення; висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією з порівняльним аналізом цін на оцінюваний товар на Європейському ринку та інші додаткові наявні документи для підтвердження заявленої ним митної вартості (Т.1, а.с.164).

У відповідь на запит відповідача декларант у заяві від 17.07.2023р. просив прийняти рішення по митній вартості без врахування 10-денного терміну по причині відсутності інших документів, що підтверджують митну вартість партії товару (Т.1, а.с.159).

18.07.2023р. митний орган за результатами перевірки митної декларації, а також інших документів, наданих відповідно до МК України, прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA205140/2023/000499/2 (Т.1, а.с.5, 144, зворот а.с.145) та видав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205150/2023/002756 від 13.07.2024р. (Т.1, а.с.13), відповідно до якої відмовлено у митному оформленні товарів у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ст.53 МК України.

У графі 33 оскаржуваного рішення зазначено, що митна вартість товарів № 1, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять всіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності.

Зокрема, згідно довідки б/н від 12.07.2023р. транспортні витрати від Gdansk (Польща) до кордону України (Ягодин) становлять 23608 грн. 08 коп., а відстань складає 675 км. Транспортні витрати від кордону України до м.Луцьк становлять 20110 грн. 58 коп., відповідно відстань складає 134 км. Тобто, до кордону України вартість транспортування становить 34,97 грн./км, а по території України 150,08 грн./км. Це свідчить про заниження транспортних витрат до кордону України, які є невід`ємною складовою митної вартості.

Крім того, вартість транспортування товару сухопутним шляхом від м.Gdansk згідно договору-заявки № 07/07 від 07.07.2023р. становить 1450 євро, що на дату подачі митної декларації склало 58406 грн. 44 коп. Проте, відповідно до довідки б/н від 12.07.2023р. вартість на відрізку сухопутного шляху становить 43718 грн. 66 коп. Це свідчить про невключення транспортних витрат в сумі 14687 грн. 78 коп. до митної вартості.

Також згідно ч.10 ст.58 МК України витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язаних з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України є складовими митної вартості товару та додаються до ціни, що є фактично сплаченою або підлягає сплаті за оцінювані товари. Згідно рахунку на транспортування № GLA202303337 від 11.07.2023р. та довідки б/н від 12.07.2023р. такі витрати не включені до митної вартості.

Вказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей щодо транспортних витрат та неможливість перевірити числовий розрахунок митної вартості.

Згідно вимог наказу ДМС України № 476 від 01.07.2021р. «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» та згідно ст.ст.53, 54 МК України декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін додаткові документи.

Від надання додаткових документів, що підтверджують складові митної вартості, декларант відмовився, про що повідомив митницю листом б/н від 17.07.2023р.

У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (стаття 59 МК України) та методу 26 (стаття 60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (стаття 62 МК України) та методу 2г (стаття 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, відповідно до наказу ДМС України № 476 від 01.07.2021р. «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби на рівні на товар № 1 2,34 доларів США/кг за МД № UA209236/2023/62301 від 12.06.2023р.

Товар випущений у вільний обіг відповідно до митної декларації № 23UA36U8 від 18.07.2023р. з наданням гарантій, передбачених ч.7 ст.55 МК України (Т.1, а.с.9-10, 164, зворот а.с.165).

Розглядуваний спір стосується правомірності рішення відповідача щодо коригування митної вартості товарів, а саме: останній виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту)).

Приймаючи рішення та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що заявлена декларантом за першим (основним) методом митна вартість оцінюваного товару підтверджується поданими до митного оформлення документами. Зазначені документи не мали між собою жодних розбіжностей і були достатніми для завершення митного оформлення за першим заявленим декларантом методом, а посилання митного органу на начебто розбіжності, які були відсутні, свідчить про упередженість останнього.

Водночас, митний орган не виконав обов`язку щодо зазначення конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а вказані відповідачем сумніви не можна визнати обґрунтованими, позаяк суду не надані докази того, що подані декларантом документи містять розбіжності, у них наявні ознаки підробки або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, декларантом подано усі документи, що підтверджують правомірність декларування товару за основним (першим) методом, та які чітко ідентифікують придбаний товар, містять об`єктивні та достовірні дані, не містять дефектів та підтверджують числові значення, зазначені в МД, у зв`язку із чим відповідач безпідставно не визнав заявлену декларантом митну вартість та витребував додаткові документи у декларанта.

Таким чином, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару є необґрунтованим та безпідставним.

Висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення заявленого позову колегія суддів вважає такими, що відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Відповідно до МК України (в редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин):

ст.ст.49, 50 - митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 - митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

ч.2 ст.52 - декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

ч.ч.1, 2 ст.54 - контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

ч.3 ст.54 - за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу.

Таким чином, законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визнається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами ч.3 цієї ж статті у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Наведені приписи законодавства з питань митної справи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митним органом в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових у декларанта документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до роз`яснень, які наведені у постанові Пленуму ВАС України № 2 від 13.03.2017р. Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 року, факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у ч.3 ст.53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

В пункті 2 ч.5 ст.54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Окрім цього, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Під час судового розгляду справи з`ясовано, що позивач (декларант) для підтвердження заявленої митної вартості товарів подав до митного органу всі необхідні для цього документи, які містять достатні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а також відомості про ціну, яка була сплачена за товар.

Із змісту представлених документів можна чітко та однозначно встановити вартість придбання ввезених товарів, при цьому наявність будь-яких обставин, що є визначальними за цих умов та змінюють їх вартість, відповідачем не доведено.

Так, для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним ч.2 ст.53 МК України, а саме: зовнішньоекономічний договір (контракт) № 18/2023/DZ від 17.03.2023р., пакувальний лист № DYWH202403 від 10.05.2023р., рахунок-проформа б/н від 18.03.2023р., рахунок-фактура (інвойс) № DYWH202403 від 10.05.2023р., коносамент EURFLQ2350192GDN від 19.05.2023р., автотранспортна накладна № б/н від 12.07.2023р., супровідний документ ТІ 23PL322010NS60LJJ3 від 12.07.2023р., платіжні доручення в іноземній валюті № 27 від 23.03.2023р., № 36 від 26.04.2023р., рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № GLA202303337 від 11.07.2023р., довідка про транспортні витрати від 12.07.2023р., договір про транспортно-експедиторське обслуговування № 1/2022 від 01.07.2022р., заявка № 6 від 10.05.2023р. до вказаного договору, договір-заявка № 07/07 від 07.07.2023р. (Т.1, а.с.14-31, 148, зворот а.с.156, а.с.158, 159 зворот а.с.162, а.с.45-60 переклад).

На думку суду, подані декларантом відповідно до ч.2 ст.53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

Так, контрактом № 18/2023/DZ від 17.03.2023р., укладеним між ПП «Зовнішторгсервіс» (покупець) та DONGYING WANHE RUBBER AND PLASTIC CO., LTD (Китай) (продавець), визначено предмет, ціну та загальну вартість контракту, умови поставки та оплати (Т.1, а.с.24-25, а.с.55-60 переклад).

Відповідно до рахунку-проформи б/н від 18.03.2023р. (а.с.15, а.с.46-47 переклад) сторони контракту домовилися про поставку товару, а саме: шлангів на загальну суму 19369 доларів США. Термін поставки протягом 25 днів після отримання передоплати. Умови оплати: 30 % - передоплата, 70 % - сплата перед відвантаженням.

На виконання умов контракту передоплата за товар була проведена позивачем в повному обсязі, а саме: згідно із платіжною інструкцією в іноземній валюті № 27 від 23.03.2023р. в сумі 5810,70 доларів США (Т.1, а.с.20) та згідно із платіжною інструкцією в іноземній валюті № 36 від 26.04.2023р. в сумі 13558,30 доларів США (Т.1, а.с.21).

Таким чином, після отримання такого рахунку-фактури позивачем було здійснено перший етап оплати товару в сумі 5810,70 доларів США, що становить 30 % загальної вартості товару.

Решта вартості товару в сумі 13558,30 доларів США, що становить 70 % загальної вартості товару, була сплачена позивачем перед відвантаженням товару.

За змістом платіжної інструкції можна ідентифікувати сторін зовнішньоекономічної операції купівлі-продажу, при цьому в призначенні платежу вказано, що проводиться передоплата відповідно до контракту № 18/2023/DZ від 17.03.2023р. та рахунку-проформи від 18.03.2023р.

На підставі рахунку-фактури (інвойсу) № DYWH202403 від 10.05.2023р. (Т.1, а.с.16, переклад а.с.48) компанія DONGYING WANHE RUBBER AND PLASTIC CO., LTD поставила позивачу шланги на загальну суму 19369 доларів США.

Ціна товару в рахунку-проформі від 18.03.2023р. та інвойсі № DYWH202403 від 10.05.2023р. (19369 доларів США) відповідає загальній фактурній вартості, зазначеній в МД № 23UA66U3 від 13.07.2023р. (графа 22) (Т.1, а.с.6, 143-144).

Однією із підстав для прийняття оскаржуваного рішення слугувало те, що згідно довідки б/н від 12.07.2023 транспортні витрати від Gdansk (Польща) до кордону України (Ягодин) становлять 23608 грн. 08 коп, відстань - 675 км. Транспортні витрати від кордону України до м.Луцьк складають 20110,58 грн., відповідно відстань - 134 км. Тобто, до кордону України вартість транспортування становить 34,97 грн./км, а по території України 150,08 грн./км.

Крім того, вартість транспортування товару сухопутним шляхом від м. Gdansk згідно договору-заявки № 07/07 від 07.07.2023 становить 1450 євро, що дорівнює 58406 грн. 44 коп. Проте відповідно до довідки б/н від 12.07.2023р. вартість на відрізку сухопутного шляху становить 43718 грн. 66 коп. Це на думку митного органу, свідчить про не включення транспортних витрат в сумі 14687 грн. 78 коп. до митної вартості товарів.

Щодо наведеного апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з договором-заявкою №07/07 від 07.07.2023р. з перевізником ПП «Партнер МС ТРАНС» про перевезення вантажу за маршрутом Гданськ (Польща) - Луцьк, фрахтова сума по замовленню на один автомобіль 1450 євро, перерахунок по курсу НБУ (Т.1. а.с.31).

Водночас, відповідно до довідки про транспортні витрати від 12.07.2023р., складеної ПП «Партнер МС ТРАНС», вартість перевезення вантажу за маршрутом Гданськ (Польща) Луцьк (Україна) (інвойс №DYWH202403 від 10.05.2023р.) складає 43718 грн. 66 коп., а саме: вартість перевезення Гданськ (Польща) пмп Дорогуськ/Ягодин складає 23608 грн. 08 коп.; вартість перевезення пмп Дорогуськ/Ягодин Луцьк (Україна) становить 20110 грн. 58 коп. Страхування вантажу не проводилося (Т.1, а.с.23).

Верховний Суд в постановах від 31.05.2019р. у справі № 804/16533/14, від 07.07.2023р. у справі № 803/718/17 вказав на те, що якщо закон не визначає доказ (докази), винятково яким (-ми) має підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК України не визначив вид доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Разом з тим, відповідач не надав будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували розмір понесених позивачем витрат на перевезення вантажу та які вказували на їх умисне заниження, відтак, такі зауваження митного органу є необґрунтованими та безпідставними.

При цьому, як правильно зауважив суд першої інстанції, перевізник, самостійно визначає розмір транспортних витрат по маршруту перевезення і будь-яких сумнівів щодо недостовірності наданої перевізником довідки у позивача не має.

Транспортні витрати також підтверджуються наданим під час митного оформлення спірного товару договором про транспортно-експедиторське обслуговування № 1/2022 від 01.07.2022р., укладеним між позивачем (клієнт) та Global Logistics Agencies (Польща) (експедитор), за умовами якого клієнт доручив, а експедитор зобов`язався організувати за рахунок клієнта транспортно-експедиторське обслуговування, перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів по території України і в міжнародному сполученні, а також надати послуги клієнту за згодою сторін (Т.1, а.с.26-29).

Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № GLA202303337 від 11.07.2023р. (Т.1, а.с.22, 106 переклад) підтверджує вартість таких послуг на суму 963,22 доларів США (Т.1, а.с.30).

Під час судового розгляду встановлено, що визначена у МД № 23UA66U3 від 13.07.2023р. митна вартість товару у загальному розмірі 767128 грн. 90 коп. включає вартість товару 708297 грн. 21 коп. (еквівалентно 19369 доларів США) і вартість витрат на транспортування.

Щодо доводів про те, що до митної вартості не включені витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язаних з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, суд зазначає таке.

Відповідно до п.3.1 контракту № 18/2023/DZ від 17.03.2023р. визначено умови поставки FOB, за умовами яких відповідальність за вантаж переходить від продавця на покупця після розміщення вантажу на борту судна, основне перевезення (морський фрахт) оплачує покупець.

В рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг № GLA202303337 від 11.07.2023р. (Т.1,а.с.22, 106 переклад) включено вартість морського фрахту, який передбачає включення у його вартість витрат на вивантаження і завантаження в порту.

Таким чином, доводи митниці про невключення до митної вартості витрат на навантаження, вивантаження товару є помилковими.

Отже, з наданих під час митного оформлення товару документів підтверджувалася вартість товару та заявлені до митної вартості витрати, пов`язані із транспортуванням. Зазначені документи не мали між собою будь-яких розбіжностей і були достатніми для завершення митного оформлення за першим заявленим декларантом методом, а посилання митного органу на начебто розбіжності, які були відсутні, свідчить, що останній діяв упереджено.

Окрім того, суд вважає безпідставною вимогу митного органу про надання прайс-листа виробника товару та декларації країни відправлення, які в розумінні ч.2 ст.53 МК України не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, натомість відповідно до ч.6 ст.53 МК України їх декларант може подати за власним бажанням. Також копію митної декларації країни відправлення декларант або уповноважена ним особа подає на письмову вимогу митного органу за наявності умов, визначених ч.3 ст.53 МК України. Однак у цій справі відповідач не довів наявність умов, які зумовлюють необхідність подання декларантом додаткових документів. Митна декларація країни відправлення може лише підтверджувати проходження товару (вантажем) митного оформлення в країні відправлення, однак ніяк не може підтверджувати чи спростовувати числове значення заявленої митної вартості товару.

Також вартість транспортування до кордону включена у ціну товару, на підтвердження чого митному органу були надані підтверджуючі документи.

З урахуванням наведеного висновок у спірному рішенні про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними.

При цьому, відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах.

Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

З урахуванням викладеного, позивач відповідно до вимог ст.ст.52, 53 МК України подав всі необхідні документи для митного оформлення зазначеного товару за ціною договору, які не містили в собі будь-яких розбіжностей, зазначених в ч.3 ст.53 МК України, і відповідач не мав підстав для прийняття оскаржених рішення про коригування митної вартості та картки відмови.

Колегія суддів погоджується з послідовним висновком суду першої інстанції про те, що позивачем подано для митного оформлення імпортованого товару документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар, містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто, підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4 і 5 ст.58 МК України, і в митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Натомість, відповідачем не надано суду доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

За обставин цієї справи відповідач не довів наявність таких розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до п.п.2, 4 ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За змістом п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затв. наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012р., у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.02.2019р. у справі № 825/648/17.

Між тим у спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації (МД № UA209236/2023/62301 від 12.06.2023р.), на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим.

Звідси, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

За усталеною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021р. у справі № 815/6854/17, від 14.07.2020р. у справі № 809/1734/16) приписами МК України встановлено, що митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому, наявна інформація, яка міститься в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, що зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Отже, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.

Також Верховний Суд у постанові від 21.12.2018р. по справі № 815/228/17 дійшов висновку про те, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про розмитнення у попередніх періодах аналогічних товарів із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, апеляційний суд вважає, що відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару. При цьому, зазначені документи не містили розбіжностей чи ознак підробки, водночас, такі підтверджували числові значення митної вартості.

Разом з тим, митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо непідтвердження обставин відчуження позивачу продавцем нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Враховуючи вищезазначене, позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість. Натомість, контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору.

За таких обставин визначення відповідачем митної вартості товарів за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Таким чином, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA205140/2023/000499/2 від 18.07.2023р. не ґрунтується на вимогах закону.

Враховуючи непідтвердження обставин, якими митний орган обґрунтовував свої твердження про дотримання ним вимог МК України та допущених порушень зі сторони позивача під час визначення митної вартості товарів, а відтак, й покладених в основу спірних рішень, заявлений позов є підставним, через що підлягає до задоволення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Також в порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта Волинську митницю.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Волинської митниці (утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10.12.2024р. в адміністративній справі № 140/8184/24 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Волинську митницю (утворену як відокремлений підрозділ Державної митної служби України).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді О. І. Довга
Т. І. Шинкар

Дата складання повного судового рішення: 24.09.2025р.