Справа № 438/1324/25
Суддя: Ткачова С. М.
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 438/1324/25
Провадження № 2-а/438/30/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 вересня 2025 року м.Борислав

Бориславський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Ткачової С.М.

за участю секретаря судового засідання Терлецької Ю.М.

розглянув адміністративну справу №438/1324/25, номер провадження № 2-а/438/30/2025

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції у Львівській області

третя особа: поліцейський СРПП відділення поліції №1 ДРВП Головного управління Національної поліції у Львівській області, Фрішко Дмитро Йосипович

про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився;

представник позивача: адвокат Романський С.І. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ №000173 від 30.01.2015 року, ордер ВС №1376362 від 01.09.2025 року) в судове засідання не з`явився;

представник відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області в судове засідання не з`явився;

третя особа поліцейський СРПП відділенняполіції №1 ДРВП Головного управління Національної поліції у Львівській області, Фрішко Д. Й., не з`явився.

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача:

Представник позивача ОСОБА_1 Романський С.І. звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що 29.08.2025 йому та ОСОБА_1 стало відомо, що 11.08.2025 на ОСОБА_1 було незаконно та безпідставно винесено постанову серії ЕНА № 5449596 від 11.08.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, яка була винесена 11.08.2025 о 00:30:57 годині поліцейський СРПП відділення поліції №1 ДРВП Головного управління Національної поліції у Львівській області, ОСОБА_2 за адресою: «Львівська область, Дрогобицький район, с. Бистриця - Гірська, вул.Ювілейна». Даною незаконною постановою серії ЕНА № 5449596 від 11.08.2025, застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. за нібито вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Згідно п.5 оскаржуваної постанови серії ЕНА № 5449596 від 11.08.2025 року «10.08.2025 23:42:001 годині с. Бистриця - Гірська вул. Ювілейна 1, водій керуючи ТЗ не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при розвороті, чим порушив п.9.2.б. ПДР Порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом, тобто за ч.2 ст.122 КУпАП».

Однак, обставини викладені в постанові серії ЕНА № 5449596 від 11.08.2025 року не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи. Вважає, що постанова серії ЕНА № 5449596 від 11.08.2025 року - є незаконною, необґрунтованою і такою, що винесена інспектором Відділення поліції №1 (м.Борислав) Дрогобицького РВП ГУНП у Л/о старшим лейтенантом поліції Фрішко Дмитром Йосиповичем формально, у грубе порушення норм Конституції України, положень ПДР України та положень КУпАП, з грубим порушенням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, без фактичного та реального з`ясування та дослідження всіх обставин справи, без зазначення доказів та встановлення будь-яких фактичних даних, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні. Оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази вчинення ОСОБА_1 10.08.2025р. о 23:42:00 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, - що свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови серії ЕНА № 5449596 від 11.08.2025 року. Просить суд скасувати постанову серії ЕНА №5449596 від 11.08.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором Відділення поліції №1 (м.Борислав) Дрогобицького РВП ГУНП у Л/о старшим лейтенантом поліції Фрішко Дмитром Йосиповичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122КУпАП- закрити.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області та третя особа поліцейський СРПП відділення поліції №1 ДРВП Головного управління Національної поліції у Львівській області, Фрішко Дмитро Йосипович, не прибули в жодне судове засідання, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили, правом на подання відзиву та заперечень на позовну заяву не скористалися. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 268 КАС України суд вважає за можливе розглядати справу у їхній відсутності на підставі наявних у справі матеріалів.

2. Заяви (клопотання ) учасників справи.

10.09.2025 та 23.09.2025 через канцелярію суду надійшли заяви від представника позивача Романського С.І. про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 12.05.2022 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, та залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи поліцейського СРПП відділення поліції №1 ДРВП Головного управління Національної поліції у Львівській області Фрішко Д.Й.

Протокольними ухвалами від 10.09.2025 та 23.09.2025 визнано неявку представника відповідача та третьої особи неповажною.

Протокольною ухвалою від 10.09.2025 заяву представника позивача Романського С.І. про слухання справи за його відсутності задоволено.

Протокольною ухвалою від 23.09.2025 заяву представника позивача Романського С.І. про слухання справи за його відсутності задоволено.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

В судовому засіданні встановлено, що 11.08.2025 поліцейським СРПП ВП №1 ДРВП ГУНП у Л/о Фрішко Д.Й. винесена постанова серії ЕНА № 5449596 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень.

Відповідно до оскаржуваної постанови ОСОБА_1 , 10.08.2025 о 23 год 42 хв с. Бистриця Гірська (Бистриця) вул. Ювілейна 1, водій керуючи ТЗ не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при розвороті, чим порушив п.9.2.б. ПДР Порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом, тобто за ч.2 ст.122 КУпАП .

За вказані дії передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП, та на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.9.2.б Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАПзавданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Крім того, суд звертає увагу на те, що одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень, є принцип обґрунтованості, закріплений в пункті 3 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути мотивованим.

Так, суд звертає увагу на те, що, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суб`єкт владних повноважень (відповідач) повинен системно застосовувати положення законодавства та конкретних обставин кожної справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Крім того, згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Слід зауважити, що відповідно до вимог статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з положень ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором поліції, позивач свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення з ч. 4 ст. 126 КУпАП не визнавав, про що свідчить факт подачі до суду даного позову.

Разом з тим, працівником поліції докази вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення у постанові про притягнення позивача до відповідальності не зазначені. Суду не надано жодного доказу того, що позивач керував якимось ТЗ, здійснював рух або хоч якесь переміщення в просторі, що він десь їхав.

Суб`єкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які б підтверджували порушення вказаних норм та спростовували свідчення позивача, але такі докази представником відповідача суду не представлено. За таких обставин суд не вправі вважати доведеним факт правопорушення. Тобто представником відповідача не надано жодного належного чи допустимого доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Нормами ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ч.2 ст.122 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Суб`єктом складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП виступає водій транспортного засобу.

Згідно п.1.10 ПДР України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

В силу ст. ст. 245, 280 КУпАП посадова особа, уповноважена розглядати адміністративну справу при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи з метою всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Суду не надано представником відповідача або третьою особу для дослідження в судовому засіданні відеозапису зупинення позивача третьою особою. Постанова не містить посилання на здійснення відеозапису третьою особою.

Відсутність доказів вини позивача свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування.

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17).

5. Позиція суду.

Відповідно до приписів статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині скасування постанови серії ЕНА № 5449596 від 11.08.2025, якою ОСОБА_1 визнано винним за частиною другою статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень, підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно зі статтею 248 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Таким чином, згідно висновку Верховного Суду України, право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу, або ж суду у передбачених статтею 221 КУпАП випадках та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб`єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

6. Розподіл судових витрат між сторонами.

Приписами ст. 288 ч.3 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: 3) постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Відповідно вимог ст. 139 КАС України та постанови ВеликоїПалати Верховного Суду від 18.03.2020 справа №543/775/17 ( провадження №11-1287апп18) судовий збір віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 19, 20,72,77,286 КАС України, ст.ст. 9, 126, 251, 254, 258, 283, 288,289 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, третя особа: поліцейський СРПП відділення поліції №1 ДРВП Головного управління Національної поліції у Львівській області, Фрішко Дмитро Йосипович про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративного правопорушення, задовольнити частково.

Скасувати постанову ЕНА № 5449596 від 11.08.2025 складену поліцейським СРПП відділення поліції №1 ДРВП Головного управління Національної поліції у Львівській області, Фрішко Дмитром Йосиповичем стосовно ОСОБА_1 про визнання винним за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі510 гривень.

В іншій частині позовних вимог, щодо закриття справи про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.2 ст.122КУпАП, відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Повернути ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 витрати зі сплати судового збору за подачу позову до суду в сумі 645,60 грн згідно квитанції № 39 Львівське РУ Т8Б8 10013/018 РМ -13390 від 01.09.2025.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКППНОМЕР_1 ;

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Львівській області місцезнаходження: 79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3, ідентифікаційний код юридичної особи 40108833;

Третя особа: поліцейський СРПП відділення поліції №1 ДРВП Головного управління Національної поліції у Львівській області, капрал поліції Фрішко Дмитро Йосипович, адреса: 82300, Львівська область, м. Борислав, вул. В.Великого, 30.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разіподанняапеляційноїскаргирішення, якщойого не скасовано, набираєзаконноїсилипісляповерненняапеляційноїскарги, відмови у відкриттічизакриттяапеляційногопровадженняабоприйняття судом апеляційноїінстанції за наслідкамиапеляційного перегляду.

Рішенняможе бути оскарженопротягом десяти днів з дня йогопроголошеннябезпосередньо до Восьмого апеляційногоадміністративного суду.

Суддя Бориславського міського суду Світлана Ткачова