Справа № 640/3255/19
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2025-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2025 року Справа№640/3255/19

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Крилової М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом Державної авіаційної служби України до приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Державна авіаційна служба України звернулась до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» (далі - відповідач - ПАТ «Авіакомпанія «МАУ») про стягнення з ПАТ «Авіакомпанія «МАУ» на користь Державної авіаційної служби України заборгованості зі сплати державних зборів до Державного спеціалізованого фонду фінансування загальнодержавних витрат на авіаційну діяльність та участь України у міжнародних авіаційних організаціях у сумі 66 418 098, 43 гривні.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач надавши з серпня 2018 року по жовтень 2018 року послуги з перевезення пасажирів і вантажів та отримавши від пасажирів і відправників вантажу державний збір (за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України), в порушення вимог законодавства не перерахував відповідні збори до Державного бюджету України.

Позивач зазначає, що оскільки державні збори МАУ не сплачуються в добровільному порядку та зважаючи на обов`язок Державіаслужби забезпечувати надходження Фонду, вирішення питання щодо стягнення заборгованості в судовому порядку є єдиним способом захисту порушених прав Державіаслужби.

Відповідач проти позову заперечив. У відзиві на позовну заяву, який надійшов до Окружного адміністративного суду 01.04.2019, вказав, що з огляду на приписи статей 67, 9 2 Конституції України та рішення Конституційного Суду України від 24.03.2005 №2-рп/2005, від 23.06.2009 №15-рп/2009 та від 20.05.2010 №14-рп/2010 державні збори до Державного спеціалізованого фонду фінансування загальнодержавних витрат на авіаційну діяльність та участь України у міжнародних авіаційних організаціях, зокрема їх розмір та порядок сплати мають бути встановлені виключно законом. Делегування парламентом функцій із встановлення державних зборів іншим органам державної влади суперечить Конституції України.

Зазначає, що перелік адміністративних послуг, розмір та порядок справляння сплати (адміністративного збору) за їх надання можуть бути встановлені виключно законом. За таких обставин, незалежно від правової природи спірних державних зборів (загальнодержавні/місцеві податки/збори, адміністративні збори), такі збори не підлягають регулюванню підзаконними нормативно-правовими актами та мають бути встановлені виключно законом.

Вказує, що МАУ укладає з пасажирами договори перевезення шляхом продажу авіаквитків вартістю, що є провізною платою, в яку закладено собівартість послуги з урахуванням рентабельності, аеропортові збори та збори перевізника. Разом з тим, у МАУ відсутній обов`язок включати до вартості перевезень спірні державні збори та стягувати їх з пасажирів та вантажовідправників під час продажу повітряних перевезень.

Щодо невідповідності спірних державних зборів Податковому кодексу України зазначає, що Конституція України та Податковий кодекс України унеможливлюють сплату/стягнення зборів, що законом не встановлені.

Щодо доводів позивача про відповідність спірних державних зборів міжнародному законодавству, то стягнення збору за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України та за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України, тобто лише за сам факт вильоту/прильоту з/на територію України суперечить статті 15 Чиказької конвенції «Аеропортові і подібні їм збори».

Щодо повідомлення Міжнародної організації цивільної авіації про спірні державні збори та відсутність заперечень останньої, то належними та допустимими доказами це не підтверджується. Проте навіть за умови інформування це не спростовує суперечність стягнення спірних державних зборів статті 15 Чиказької конвенції «Аеропортові і подібні їм збори».

Щодо Doc 8632 ІСАО, то жодної інформації про спірні державні збори та їх правову природу остання не розкриває.

Щодо посилання позивача на Збірник аеронавігаційної інформації України (АІР Ukraine) від 24.05.2018, то останній ведеться державним підприємством, яке лише систематизує діючі в Україні вимоги щодо виконання польотів та не встановлює жодних норм права щодо спірних державних зборів.

Щодо позовної вимоги про стягнення спірних державних зборів на користь Державіаслужби, то статтею 12 Повітряного кодексу України не визначено розміру, платника та порядку їх сплати.

11.04.2019 року позивач подав до Окружного адміністративного суду м. Києва відповідь на відзив, у якій зазначив, що спірні державні збори не містять ознак податків і зборів, а тому не повинні бути закріплені на рівні закону.

Ураховуючи висновки Вреховного суду у постановах від 07.03.2018 по справі № 826/10898/14 та від 26.06.2018 по справі № 826/11572/14, так як Doc. 8126 ІСАО є обов`язковим для України, отже, застосовуючи аналогію права - Doc. 8632 ІСАО є обов`язковим для України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2019 року адміністративний позов залишено без розгляду.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року ухвалу Окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року скасовано та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 жовтня 2020 року продовжено розгляд адміністративної справи №640/3255/19 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Постановою Верховного Суду від 04.02.2021 року касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» задоволено частково. Скасовано ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2019 року. Повернуто справу № 640/3255/19 до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду справи.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року прийнято до провадження адміністративну справу № 640/3255/19. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У період з 17 вересня 2025 року по 19 вересня 2025 року (включно) суддя Крилова М.М. перебувала у відрядженні до м. Одеси для участі у тренінгу, організованому Національною школою суддів України.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Відповідач - Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» зареєстроване як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 29.10.1992, номер запису 0001656, . Вид діяльності:51.10. Пасажирський авіаційний транспорт (основний); 51.21 Вантажний авіаційний транспорт.

Відповідач перебуває у процесі банкрутства, справа про банкрутство №910/16870/23 порушена 23.11.2023.

Згідно наявних в матеріалах справи копій звітів про пасажирів, що відлітають з аеропорту України, та вантаж, що відправляється чи прибуває до аеропорту України, інформацій про пасажирів, що відлітають з аеропорту України та вантаж, що відправляється чи прибуває до аеропорту України Державною авіаційною службою України сформовані рахунки-фактури на сплату державного збору за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, та за кожну тонну вантажу, що відправляється або прибуває в Україну, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 28.09.1993 №819, за період з серпня 2018 року по жовтень 2018 року, а саме:

за серпень 2018 року рахунок фактура від № 970 від 21.09.2018 на суму 23 686 029,06 грн;

за вересень 2018 року рахунок-фактура від № 1094 від 22.10.2018 на суму 22 446 611,54 грн;

за жовтень 2018 року рахунок фактура № 1213 від 19.11.2018 на суму 20 285 457,83 грн

та направлені ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України».

Державний збір за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, та державний збір за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України розраховано у таких розмірах: за кожного пасажира у разі здійснення повітряних перевезень у межах України 0,5 долара США; за кожного пасажира у разі здійснення міжнародних повітряних перевезень з України 2 долари США. За кожну тонну вантажу у разі здійснення повітряних перевезень у межах України 2,5 долара США; за кожну тонну вантажу у разі здійснення міжнародних повітряних перевезень з/до України 10 доларів США.

Доказів оплати вказаних рахунків відповідачем до суду не надано, про наявність таких доказів суду не повідомлено.

Одночасно в матеріалах справи відсутні докази оскарження відповідачем дій позивача по виставленню вказаних рахунків-фактур.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне

У силу частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 92 Конституції України виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.

Частиною п`ятою статті 4 Повітряного кодексу України встановлено, що державне регулювання у сфері цивільної авіації та використання повітряного простору України здійснюють у межах повноважень:

центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері транспорту;

центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики в галузі цивільної авіації (далі - уповноважений орган з питань цивільної авіації);

національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту.

Відповідно до пунктів 1, 2 Положення про Державіаслужбу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2014 року № 520 (далі - Положення № 520), Державіаслужба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури, який реалізує державну політику у сфері цивільної авіації та використання повітряного простору України та є уповноваженим органом з питань цивільної авіації. Державіаслужба у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Пунктом 4 цього Положення передбачено, що Державіаслужба відповідно до покладених на неї завдань, з-поміж іншого, забезпечує надходження та використання коштів Державного спеціалізованого фонду фінансування загальнодержавних витрат на авіаційну діяльність та участь України у міжнародних авіаційних організаціях.

За приписами частини четвертої статті 12 Повітряного кодексу України для забезпечення реалізації основних напрямів державної політики у сфері авіаційної діяльності та використання повітряного простору України, утримання та забезпечення діяльності уповноваженого органу з питань цивільної авіації з метою виконання покладених на нього завдань та функцій, участі та представництва України у міжнародних авіаційних організаціях та інших заходах діє Державний спеціалізований фонд фінансування загальнодержавних витрат на авіаційну діяльність та участь України у міжнародних авіаційних організаціях.

Згідно з пунктом 3 Положення про Державний спеціалізований фонд фінансування загальнодержавних витрат на авіаційну діяльність та участь України у міжнародних авіаційних організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 1993 року № 819 (далі - Положення № 819; у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2020 року № 1188), державні збори, які справляються Державіаслужбою із суб`єктів авіаційної діяльності в установленому цим Положенням порядку, зараховуються до Фонду. Перелік та розмір державних зборів визначені додатком.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Повітряного кодексу України надходженнями Державного спеціалізованого фонду фінансування загальнодержавних витрат на авіаційну діяльність та участь України у міжнародних авіаційних організаціях є державні збори із суб`єктів авіаційної діяльності: 1) за сертифікацію, реєстрацію, перереєстрацію об`єктів та суб`єктів авіаційної діяльності та супроводження їх діяльності; 2) за надання прав на експлуатацію повітряних ліній; 3) за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України; 4) за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України; 5) за вчинення офіційних дій, пов`язаних з наглядом у сфері цивільної авіації, у тому числі під час виконання польотів в інших державах за договорами фрахту/лізингу, які розраховуються залежно від кількості та маси повітряних суден, строків тимчасового базування за кордоном та регіонів виконання польотів; 6) з авіаційної безпеки; 7) з інших передбачених законом надходжень.

Кошти Державного спеціалізованого фонду фінансування загальнодержавних витрат на авіаційну діяльність та участь України у міжнародних авіаційних організаціях в обсязі, затвердженому законом про Державний бюджет України на відповідний рік, використовуються на утримання штату працівників та інші витрати уповноваженого органу з питань цивільної авіації, пов`язані із забезпеченням виконання його функцій, на фінансування витрат на участь та представництво України у міжнародних авіаційних організаціях та інших заходах, визначених законодавством (частина шоста статті 12).

Забезпечення надходження та використання коштів Державного спеціалізованого фонду фінансування загальнодержавних витрат на авіаційну діяльність та участь України у міжнародних авіаційних організаціях здійснює уповноважений орган з питань цивільної авіації (частина сьома статті 12).

У частині восьмій статті 12 Повітряного кодексу України закріплено, що платежі, що підлягають сплаті до Державного спеціалізованого фонду фінансування загальнодержавних витрат на авіаційну діяльність та участь України у міжнародних авіаційних організаціях, є обов`язковими для всіх суб`єктів авіаційної діяльності.

Частиною 9 статті 12 Повітряного кодексу України в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних відносин, було передбачено, що перелік, розмір та порядок сплати державних зборів, порядок використання коштів Державного спеціалізованого фонду фінансування загальнодержавних витрат на авіаційну діяльність та участь України у міжнародних авіаційних організаціях визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.09.1993 № 819 затверджено Положення про Державний спеціалізований фонд фінансування загальнодержавних витрат на авіаційну діяльність та участь України у міжнародних авіаційних організаціях.

У подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2018 №1101 затверджена нова редакція Положення про Державний спеціалізований фонд фінансування загальнодержавних витрат на авіаційну діяльність та участь України у міжнародних авіаційних організаціях.

Додатком до Положення № 819 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2018 року № 1101) установлено розміри державних зборів за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, та за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України, а саме: державні збори за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, складають: у разі здійснення повітряних перевезень у межах України (з одного пасажира) 0,5 долара США; у разі здійснення міжнародних повітряних перевезень з України (з одного пасажира) 2 долари США; за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України: у разі здійснення повітряних перевезень у межах України (за 1 тонну) 2,5 долара США; у разі здійснення міжнародних повітряних перевезень з/до України (за 1 тонну) 10 доларів США.

Законом України від 13 липня 2020 року № 759-IX «Про внесення змін до Повітряного кодексу України щодо удосконалення механізму справляння державних зборів за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, та за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України» (далі - Закон № 759-IX), який набув чинності 07 серпня 2020 року, частину дев`яту статті 12 Повітряного кодексу України після слів «Перелік, розмір та порядок сплати державних зборів» доповнено словами «(крім державного збору за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, та державного збору за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України)», а також доповнено статтею 12-1, якою визначено особливості справляння і ставки державного збору за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, та державного збору за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України.

Також статтею 12-1 Повітряного кодексу України врегульовано особливості справляння і ставки державного збору за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, та державного збору за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України.

Так, державний збір за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, та державний збір за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України, - це обов`язкові неподаткові платежі до Державного спеціалізованого фонду фінансування загальнодержавних витрат на авіаційну діяльність та участь України у міжнародних авіаційних організаціях, що справляються з авіаперевізників у порядку, визначеному цим Кодексом.

Державний збір за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, та державний збір за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України, не справляються у разі здійснення:

1) перевезень вищих посадових осіб та офіційних делегацій України та інших держав;

2) перевезень товарів гуманітарної допомоги з/до України згідно з актами Кабінету Міністрів України;

3) польотів, пов`язаних із забезпеченням проведення робіт з ліквідації наслідків стихійного лиха, авіаційних та інших подій, санітарних авіарейсів (у тому числі перевезень тіла (останків, праху) померлого);

4) перевезень пасажирів, які належать до категорії осіб, звільнених від сплати зборів згідно із законом;

5) перевезень дітей віком до двох років;

6) перевезень транзитних пасажирів.

Ставка державного збору за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, встановлюється у таких розмірах:

1) у разі здійснення повітряних перевезень у межах України - 0,5 долара США;

2) у разі здійснення міжнародних повітряних перевезень з України - 2 долари США.

Ставка державного збору за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України, встановлюється у таких розмірах:

1) у разі здійснення повітряних перевезень у межах України - 2,5 долара США;

2) у разі здійснення міжнародних повітряних перевезень з/до України - 10 доларів США.

Розрахунок розміру державного збору за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, та державного збору за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України, здійснює уповноважений орган з питань цивільної авіації щомісяця на підставі інформації про пасажирів, які відлітають з аеропорту України, та про вантаж, що відправляється чи прибуває до аеропорту України, за офіційним курсом валют, установленим Національним банком України на день оформлення авіаперевізнику відповідного рахунка-фактури.

Інформацію про пасажирів, які відлітають з аеропорту України, та про вантаж, що відправляється чи прибуває до аеропорту України, експлуатант аеропорту (аеродрому) подає до уповноваженого органу з питань цивільної авіації щомісяця до 20 числа місяця, що настає за звітним.

Інформація, зазначена в абзаці першому цієї частини, подається окремо щодо регулярних і нерегулярних перевезень та повинна містити: 1) найменування авіаперевізника; 2) вид повітряних перевезень (регулярні або нерегулярні, повітряні перевезення у межах України або міжнародні повітряні перевезення з/до України); 3) період (із зазначенням місяця та року), за який подається інформація.

Для виявлення та усунення можливих неточностей і помилок у такій інформації авіаперевізник проводить з експлуатантом аеропорту (аеродрому) до 10 числа місяця, що настає за звітним, звірку щодо кількості пасажирів, які відлетіли з аеропорту, та кількості тонн вантажу, що відправлений чи прибув до аеропорту.

Під час розрахунку розміру державного збору не враховуються витрати, пов`язані із сплатою державного збору.

Рахунок-фактура на сплату державного збору за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, та державного збору за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України, оформлюється протягом двох робочих днів з дня надходження до уповноваженого органу з питань цивільної авіації від експлуатанта аеропорту (аеродрому) інформації, передбаченої частинами п`ятою і шостою цієї статті.

Платником за рахунком-фактурою на сплату державного збору за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, та державного збору за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України, є авіаперевізник, який виконував повітряні перевезення.

Від імені іноземного авіаперевізника рахунок-фактура може бути оплачений його представником чи іншою належним чином уповноваженою ним особою.

Рахунок-фактура на сплату державного збору за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, та державного збору за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України, надсилається платнику засобами факсимільного зв`язку або електронною поштою в день оформлення, а на вимогу авіаперевізника - поштою (рекомендованим поштовим відправленням) протягом двох робочих днів з дня оформлення.

Рахунок-фактура на сплату державного збору за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, та державного збору за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України, оплачується протягом 30 днів з дати його оформлення.

Державний збір за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, та державний збір за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України, не сплачений авіаперевізником протягом 30 днів з дати оформлення рахунка-фактури, вважається простроченою заборгованістю перед Державним спеціалізованим фондом фінансування загальнодержавних витрат на авіаційну діяльність та участь України у міжнародних авіаційних організаціях.

У разі виникнення у авіаперевізника простроченої заборгованості перед Державним спеціалізованим фондом фінансування загальнодержавних витрат на авіаційну діяльність та участь України у міжнародних авіаційних організаціях передбачені законодавством України процедури сертифікації, реєстрації, перереєстрації об`єктів та суб`єктів авіаційної діяльності, супроводження його діяльності та надання йому прав на експлуатацію повітряних ліній уповноваженим органом з питань цивільної авіації не здійснюються.

Отже державний збір, який суб`єкт авіаційної діяльності повинен сплачувати до Державного спеціалізованого фонду, є цільовим, по суті відплатним платежем до Державного бюджету України. За своїм призначенням, підставами сплати і характером цих підстав такий збір належить до категорії інших неподаткових надходжень доходів загального фонду Державного бюджету України. Також законодавець визначив призначення цих коштів, орган, який відповідає за сплату державного збору до Державного спеціалізованого фонду, суб`єктів, які повинні його сплачувати та за які послуги.

Державні збори за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, та за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України є одними із видів (джерел) надходження коштів Державного спеціалізованого фонду.

Статті 67, 92 Конституції України закріплюють обов`язок кожного сплачувати податки і збори, які встановлюються виключно законами.

Судом встановлено, що згідно наявних в матеріалах справи копій звітів про пасажирів, що відлітають з аеропорту України, та вантаж, що відправляється чи прибуває до аеропорту України, інформацій про пасажирів, що відлітають з аеропорту України та вантаж, що відправляється чи прибуває до аеропорту України Державною авіаційною службою України сформовані рахунки-фактури на сплату державного збору за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, та за кожну тонну вантажу, що відправляється або прибуває в Україну, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 28.09.1993 №819, за період з серпня 2018 року по жовтень 2018 року, а саме: за серпень 2018 року рахунок фактура від № 970 від 21.09.2018 на суму 23 686 029,06 грн; за вересень 2018 року рахунок-фактура від № 1094 від 22.10.2018 на суму 22 446 611,54 грн; за жовтень 2018 року рахунок фактура № 1213 від 19.11.2018 на суму 20 285 457,83 грн, та направлені ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України».

Державний збір за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, та державний збір за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України розраховано у таких розмірах: за кожного пасажира у разі здійснення повітряних перевезень у межах України 0,5 долара США; за кожного пасажира у разі здійснення міжнародних повітряних перевезень з України 2 долари США. За кожну тонну вантажу у разі здійснення повітряних перевезень у межах України 2,5 долара США; за кожну тонну вантажу у разі здійснення міжнародних повітряних перевезень з/до України 10 доларів США.

Відповідач не оскаржує правильність розрахунків державного збору за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, та державного збору за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України, та факт направлення йому рахунків-фактур на сплату державних зборів не заперечує.

Враховуючи, що державні збори за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, та державного збору за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України, встановлені законом, відповідач зобов`язаний здійснити їх сплату, проте таку сплату не здійснив.

За вказаних обставин позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи відповідача про те, що державний збір за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, та державний збір за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України, за своєю правовою природою є податковими платежами, проте Податковим кодексом не встановлені, є необгрунтованими, оскільки згідно висновку Верховного Суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 10 березня 2023 року у справі № 826/13458/17 спірний державний збір є предметом спеціального правового регулювання, то його поняття є ширшим, аніж збір, який підлягає сплаті у порядку та за правилами податкового законодавства, а отже, його систему, порядок і розміри сплати має установлювати виключно закон. До того ж, спірний державний збір не належить до загальнодержавних податків і зборів, передбачених Податковим кодексом України.

Щодо доводів відповідача, що справляння державного збору за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, та державного зборуза кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту, суперечить статті 15 Чиказької конвенції суд зазначає наступне.

Стаття 15 Чиказької конвенції закріплює, що кожен аеропорт у Договірній державі, відкритий для громадського користування її національними повітряними суднами, відкритий також, з урахуванням положень Статті 68, на однакових умовах для повітряних суден усіх інших Договірних держав. Такі самі однакові умови застосовуються при користуванні повітряними суднами кожної Договірної держави всіма аеронавігаційними засобами, включаючи радіо- і метеорологічне забезпечення, які можуть бути надані для суспільного користування з метою забезпечення безпеки та оперативності аеронавігації. Будь-які збори, що можуть стягуватися або дозволені для стягування Договірною державою за користування такими аеропортами та аеронавігаційними засобами повітряними суднами будь-якої іншої Договірної держави, не перевищують:

a) щодо повітряних суден, не зайнятих у регулярних міжнародних повітряних сполученнях, - зборів, які стягувалися б зі своїх національних повітряних суден того самого класу, зайнятих в аналогічних сполученнях; і

b) щодо повітряних суден, зайнятих у регулярних міжнародних повітряних сполученнях, - зборів, які стягувалися б зі своїх національних повітряних суден, зайнятих в аналогічних міжнародних повітряних сполученнях.

Інформація про всі такі збори публікується і повідомляється Міжнародній організації цивільної авіації, при цьому за заявою зацікавленої Договірної держави збори, що стягуються за користування аеропортами та іншими засобами, підлягають розгляду Радою, яка представляє по них доповідь і дає рекомендації для розгляду зацікавленою державою або державами. Жодна Договірна держава не стягує будь-яких мита, податків або інших зборів лише за право транзиту через її територію або вліт на її територію, або вильоту з її території будь-якого повітряного судна Договірної держави або присутніх на ньому осіб, або майна. «.

З конструкції статті 15 Чиказької конвенції слідує, що вона регулює питання аеропортових і подібним їм зборів між Договірними державами. Зокрема, за цією нормою Конвенції Договірні держави домовилися, що у разі вльоту та/або вильоту з/на територію Договірної держави будь-якого повітряного судна або присутніх на ньому осіб, або майна іншої Договірної держави не стягують будь-які мита, податки і збори лише за право транзиту, тобто проліт через повітряну зону Договірної держави.

У той же час, стаття 12-1 Повітряного кодексу України визначає, що державний збір сплачується авіаперевізником за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, та за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України.

Таким чином стаття 12-1 Повітряного кодексу України жодним чином не суперечить статті 15 Чиказької конвенції, позаяк регулюють відмінні за своєю суттю питання.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23.05.2024 у справі №320/757/23.

Інші доводи сторін не мають значення для вирішення справи, а тому суд не надає їм правової оцінки.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Державної авіаційної служби України до приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» про стягнення заборгованості, - задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» (адреса: вул. Лисенка, 4, м. Київ, 02121, ) на користь Державної авіаційної служби України (адреса: проспект Перемоги, буд. 14, 01135, ) заборгованість зі сплати державних зборів до Державного спеціалізованого фонду фінансування загальнодержавних витрат на авіаційну діяльність та участь України у міжнародних авіаційних організаціях у сумі 66 418 098 (шістдесят шість мільйонів чотириста вісімнадцять тисяч дев`яносто всім) гривень 43 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя М.М. Крилова