Справа № 342/878/25
Суддя: Федів Л. М.
Дата ухвалення: 2025-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 342/878/25
Провадження № 2-а/342/17/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Федів Л.М.

секретаря судового засідання Матієк І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Городенка в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах якого діє Котик Роман Васильович до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про визнання протиправним вимагання визнати вину та сплатити штраф, про визнання протиправним свавілля передачу даних в поліцію про необхідність доставлення позивача в ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання протоколу, про припинення притягнення позивача до адміністративної відповідальності системою ІНФОРМАЦІЯ_2 з надуманих підстав неявка по повістці з визнанням його в конкретному випадку незаконним, свавільним і таким, що може бути і злочинним, закриття будь-якого провадження щодо позивача з підстав вчинення ним ніби то адмінправопорушення із за неявки в ІНФОРМАЦІЯ_2 по повістці,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, в якому просить:

- вимагання ІНФОРМАЦІЯ_2 до позивача - визнати вину у вчиненні адміністративного правопорушення та сплатити 8500 грн. штрафу за неявку по повістці, яка начебто надіслана позивачу системою Укрпошти, а якщо передумає, то тоді з нього буде стягнуто 34000 грн. штрафу, визнати протиправними,

- передачу даних в поліцію про необхідність доставлення позивача в ІНФОРМАЦІЯ_2 для складення адмінпротоколу із-за неявки по повістці визнати свавіллям, а також, що єдиний орган, який вправі давати вказівки поліції згідно конституційних норм України щодо примусового затримання та доставлення громадянина в орган державної влади є слідчий суддя або суд, не може ним бути ІНФОРМАЦІЯ_2 чи інший владний суб`єкт сфери управління, про що повідомити Міноборони України для виправлення його підзаконних актів з метою приведення їх до приписів Конституції України,

- притягнення позивача до адмінвідповідальності системою ІНФОРМАЦІЯ_2 з надуманих підстав - неявка по повістці - визнати в конкретному випадку завідомо незаконним, свавільним і таким, що може бути і злочинним, тому таке притягнення позивача припинити, а будь-яке провадження щодо позивача з підстав вчинення ним ніби то адмінправопорушення із-за неявки в ІНФОРМАЦІЯ_2 по повістці закрити.

У позові вказує, що, зокрема із застосунку «Резерв+» йому стало відомо, що в застосунку «Резерв+» міститься інформація стосовно позивача ОСОБА_1 , що його розшукує ТЦК та СП, який 14.03.2025 звернувся до Національної поліції щоб доставити для складання відповідного протоколу. Причина: не прибули за повісткою до ТЦК та СП. При цьому, незбагненно питання виклику в ІНФОРМАЦІЯ_2 коли позивач на відстрочці до 05.11.2025. У І відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 дізнався та міг дізнатися, що ще не оштрафований із за неявки на повістку до ІНФОРМАЦІЯ_2 , але така позивачу надсилалася відділенням поштового зв`язку Укрпошта, на яку позивач ніби то не відреагував. У позові також зазначено, що повістка про виклик позивача в ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка як стверджується, була надіслана позивачу відповідно до вимог Порядку №560 і позивач був належним чином оповіщений про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсності не відповідає. Тому незбагненно на якій підставі ІНФОРМАЦІЯ_2 вимагає у поліції доставки позивача, коли позивач нічого не порушив, щодо позивача не було винесено постанову про винуватість за статтею про адміністративне правопорушення, тому з нього не може здійснюватися стягнення у виді штрафу.

Ухвалою суду від 12 вересня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі, призначено справу до судового розгляду.

В призначене судове засідання 25.09.2025 учасники справи не з`явилися.

23.09.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача Міністерства оборони України надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Міністерство оборони України було не доречно залучено до справи, так як дане питання розглядається виключно ТЦК та СП. А тому слід виключити Міністерство оборони України з чила відповідачів по справі №342/878/25. Розгляд справи проводити без участі представника Міністерство оборони України.

25.09.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача Котик Р.В. надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просив без обов`язкової участі в засіданні представника позивача, визнати, що дії у вигляді внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про подання особи позивача в розшук, здійснення його адміністративного затримання та доставлення як розшукуваної особи до найближчого територіального центру комплектування та соціальної підтримки для притягнення до відповідальності за статтями 210 та/або 210-1 КУпАП є завідомо незаконними, свавільними, злочинними, та такими, що виконанню не підлягали і не підлягають, тому так званий новий спосіб притягнення особи до адмінвідповідальності, який здійснений відповідачем (без протоколу, без постанови, але, щоби позивач визнав свою вину через застосунок Резерв+) визнати завідомо незаконними, свавільними, злочинними діяннями відповідачів, а також такими, що вони виконанню не підлягали і не підлягають.

В результаті цього позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, хоча про розгляд справи був належним чином повідомлений.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до висновку про необхідність її передачі за підсудністю до іншого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положеннями ч. 1 ст. 5 КАС України, передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Питання щодо звернення до конкретного суду вирішує інститут підсудності адміністративних справ. Підсудність - це розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між адміністративними судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення справ, які належать до адміністративної юрисдикції. На відміну від адміністративної юрисдикції, яка розмежовує компетенцію між державними органами щодо вирішення адміністративних справ, підсудність розмежовує компетенцію у тій самій сфері (щодо вирішення адміністративних справ), але між різними судами.

Розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів визначене статтею 20 КАС України.

Згідно ч. 1 ст.20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму; 3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України; 4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті; 5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

Всі інші адміністративні справи, крім визначених ч. 1 ст. 20 КАС України, підсудні окружним адміністративним судам.

Правила предметної юрисдикції разом з правилами територіальної та інстанційної юрисдикції (підсудності) складають алгоритм визначення компетентного суду для розгляду і вирішення окремих категорій адміністративних справ.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Статтею 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Вказана норма кореспондується з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої в поняття «суд, встановлений законом», входить лише той суд, до підсудності якого віднесений розгляд тієї чи іншої справи.

За правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 21.07.2019 року у справі № 855/306/19, належним та компетентним судом у розумінні процесуального закону є суд, який розглядає та вирішує справу за позовною заявою, поданою із дотриманням правил територіальної, інстанційної та предметної підсудності.

Як зазначалося вище, звертаючись із даним позовом представник позивача просив:

- вимагання ІНФОРМАЦІЯ_2 до позивача - визнати вину у вчиненні адміністративного правопорушення та сплатити 8500 грн. штрафу за неявку по повістці, яка начебто надіслана позивачу системою Укрпошти, а якщо передумає, то тоді з нього буде стягнуто 34000 грн. штрафу, визнати протиправними,

- передачу даних в поліцію про необхідність доставлення позивача в ІНФОРМАЦІЯ_2 для складення адмінпротоколу із-за неявки по повістці визнати свавіллям, а також, що єдиний орган, який вправі давати вказівки поліції згідно конституційних норм України щодо примусового затримання та доставлення громадянина в орган державної влади є слідчий суддя або суд, не може ним бути РТЦК та СП чи інший владний суб`єкт сфери управління, про що повідомити Міноборони України для виправлення його підзаконних актів з метою приведення їх до приписів Конституції України,

- притягнення позивача до адмінвідповідальності системою ІНФОРМАЦІЯ_2 з надуманих підстав - неявка по повістці - визнати в конкретному випадку завідомо незаконним, свавільним і таким, що може бути і злочинним, тому таке притягнення позивача припинити, а будь-яке провадження щодо позивача з підстав вчинення ним ніби то адмінправопорушення із-за неявки в ІНФОРМАЦІЯ_2 по повістці закрити.

В подальшому у поданій відповіді на відзив представник зазначив, що слід визнати, що дії у вигляді внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про подання особи позивача в розшук, здійснення його адміністративного затримання та доставлення як розшукуваної особи до найближчого територіального центру комплектування та соціальної підтримки для притягнення до відповідальності за статтями 210 та/або 210-1 КУпАП є завідомо незаконними, свавільними, злочинними, та такими, що виконанню не підлягали і не підлягають, тому так званий новий спосіб притягнення особи до адмінвідповідальності, який здійснений відповідачем (без протоколу, без постанови, але, щоби позивач визнав свою вину через застосунок Резерв+) визнати завідомо незаконними, свавільними, злочинними діяннями відповідачів, а також такими, що вони виконанню не підлягали і не підлягають.

Як слідує з тексту відповіді на відзив, позивач в цілому не згідний із діями відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 по внесенню відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про подання особи позивача в розшук, здійснення його адміністративного затримання та доставлення як розшукуваної особи до найближчого територіального центру комплектування та соціальної підтримки для притягнення до відповідальності за статтями 210 та/або 210-1 КУпАП.

З мотивів позовної заяви та наданої позивачем фотокопії витягу із системи «Резерв+», ОСОБА_1 розшукує ТЦК та СП. За неприбуття за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_3 звернувся до Нацполіції, щоб доставити ОСОБА_1 для складання протоколу.

У позовній заяві не вказано, що позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності. Зі змісту позовної заяви слідує, що він не погоджується із діями ІНФОРМАЦІЯ_4 : щодо вимагання визнати вину у вчиненні адміністративного правопорушення та сплатити 8500 грн штрафу за неявку по повістці; щодо передачі даних в поліцію про необхідність доставлення позивача в ІНФОРМАЦІЯ_2 для складення адмінпротоколу із-за неявки по повістці; щодо притягнення позивача до адмінвідповідальності системою ІНФОРМАЦІЯ_2 з надуманих підстав - неявка по повістці.

Суд звертає увагу на те, що ні змісту відповіді на відзив, ні зі змісту позовної заяви не вбачається, що на момент подання позову, чи на даний час, відповідачем були винесені постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача ОСОБА_1 .

У судовому засіданні судом встановлено, що будь-якого рішення з приводу притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем, на момент відкриття провадження по даній справі, та на даний час, ще не приймалось, при цьому, позивач не згідний із діями ТЦК, які вважає протиправними по висвітленню в системі «Резерв+» інформації із зазначенням про можливість сплати штрафу в сумі 8500 гривень, у випадку визнання вини у скоєному правопорушенні, а також щодо внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про подання особи позивача в розшук, здійснення його адміністративного затримання та доставлення як розшукуваної особи до найближчого територіального центру комплектування та соціальної підтримки для притягнення до відповідальності за статтями 210 та/або 210-1 КУпАП.

Враховуючи викладене даний спір є адміністративним спором, розгляд якого відповідно до вимог статті 20 КАС України віднесено до компетенції окружних адміністративних судів.

Відповідно до вимог ст. 318 Кодексу адміністративного судочинства України, прийняття судом рішення з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для його скасування судом апеляційної інстанції з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Згідно із п.3 ч.1 ст.29 Кодексу адміністративного судочинства України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо після відкриття провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Питання про передачу адміністративної справи, крім випадків, визначених пунктами 4-6 частини першої цієї статті, розглядається судом у порядку письмового провадження або, за ініціативою суду, в судовому засіданні (ч. 5 ст. 29 КАС України).

З огляду на викладене вище, та з урахуванням того, що заявлені позивачем позовні вимоги не належать до юрисдикції Городенківського районного суду як загального адміністративного суду та не можуть бути розглянуті у порядку ст. 286 КАС України, оскільки не стосуються оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, вказану справу необхідно передати за підсудністю до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Відповідно до вимог ч. 6 та ч. 8 ст. 29 КАС України питання про передачу адміністративної справи, крім випадку, визначеного пунктами 4-6 частини першої цієї статті, суд вирішує ухвалою. Ухвалу про передачу адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого може бути оскаржено.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 30 КАС України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

Керуючись ст.ст.20, 29, 30, 294-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах якого діє Котик Роман Васильович до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України про визнання протиправним вимагання визнати вину та сплатити штраф, про визнання протиправним свавілля передачу даних в поліцію про необхідність доставлення позивача в ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання протоколу, про припинення притягнення позивача до адміністративної відповідальності системою ІНФОРМАЦІЯ_2 з надуманих підстав неявка по повістці з визнанням його в конкретному випадку незаконним, свавільним і таким, що може бути і злочинним, закриття будь-якого провадження щодо позивача з підстав вчинення ним ніби то адмінправопорушення із за неявки в ІНФОРМАЦІЯ_2 по повістці - передати за підсудністю до Івано-Франківського окружного адміністративного суду (м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності 46).

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Федів Л. М.