Справа № 383/1120/25
Суддя: Адаменко І. М.
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 383/1120/25
Номер провадження 2-а/383/36/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі

головуючої судді Адаменко І.М.,

за участю секретаря судового засідання Зербул С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) справу № 383/1120/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Іщенка А.В. та Головного управління національної поліції в Кіровоградській областіпро скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття справи про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Євдокіменко С.А., звернувся з вказаним адміністративним позовом до відповідача посилаючись на те, що 15 серпня 2025 року інспектором СРПП Кропивницького РУП лейтенантом поліції Іщенком А.В. було винесено постанову серії БАА №991569 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.125 КУпАП та накладеного штраф у розмірі 340 грн. Вказує, що у постанові не наведено фактичних обставин та не зазначено, які саме правила дорожнього руху були ним порушені.

З наведених підстав позивач просить скасувати постановупро накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 15 серпня 2025 року серії БАА № 991569, як незаконну та закрити справу про адміністративне правопорушення.

До суду від представника відповідача Головного управління національної поліції в Кіровоградській області Дейкун І.О. надійшов відзив на позов, який обґрунтований тим, що вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, поліцейський оцінив всі обставини справи установлюючи під час розгляду справи, докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Так, позивач 16.08.2025 року о 14 год. 40 хв керуючи транспортним засобом КІА Carens, державний номер НОМЕР_1 по вул. Незалежності, 113 в м.Бобринець Кіровоградської області, не виконав вимогу знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», при цьому після зупинки на вимогу працівника поліції не увімкнув аварійно-світлову сигналізацію, чим порушив п.п.8.4.б та п.п.9.9.б ПДР Українита вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 та ст.125 КУпАП. На підставі ст.36 КУпАП України зазначені порушення об`єднано в одну справу. На цій підставі вважає, що стягнення застосоване в межах санкції ч.1 ст.122 та ст.125 КУпАП, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства. На цій підставі просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі та просив розглядати справу без участі представника позивача (а.с.25-31).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 16 серпня 2025 року поліцейським відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького РУП в Кіровоградській області сержантом поліції Цициліним Антоном Володимировичем була розглянута адміністративна справа у зв`язку із скоєнням водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 та ст.125 КУпАП, про що інспектором складена відповідна постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №991569 (а.с.4) де зазначено, що 16серпня 2025 року о 14 год. 40 хв. в м.Бобринець по вулиці Незалежності, 113, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом KIACARENS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , при цьому не виконав навимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», та на вимогу працівників поліції не ввімкнув аварійно світлові показники, чим порушив п.8.4.б, п. 9.9.б ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 та ст.125 КУпАП, та відносно ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Так, за змістом п. 11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожньогоруху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Згідно з п. 1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 8.1 ПДР встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією (п.8.2. ПДР).

Відповідно до пункту 8.4.б Правил дорожнього руху, на який посилається відповідач, дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, зокрема на знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

Згідно до пункту 9.9.б Правил дорожнього руху, на який посилається відповідач, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП України встановлено адміністративну відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Статтею 125 КУпАП України встановлено адміністративну відповідальність за і нші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу.

Разом з цим, суд зазначає, що згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка встановлюється доказами.

Згідно з нормами статті 14 Закон України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII (далі - Закон №3353-ХІІ) учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Згідно п.1 ч.1 ст. 40 цього Закону закріплено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з статтею 252 цього Кодексу орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За приписами статті 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП).

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В той же час, Великою Палатою Верховного Суду у п. 47 постанови від 25 червня 2020 року у справі № 520/2261/19 зроблено висновок, що визначений вищезгаданою правовою нормою обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, п. 5 ч. 5 ст. 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначається, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Отже, обов`язок доказування розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Проте, в обґрунтування власної позиції позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували факт не виконання вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», та вимогу працівників поліції увімкнутиаварійно світлові показники встановлені, які встанволені Правилами дорожнього руху, та, відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 та ст.125КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідає вимогам ст.280 ст. 283 КУпП та встановленим обставинам справи.

При цьому, позивачем не надано суду будь-яких належних та достовірних доказів, які б спростували факти викладені в оскаржуваній постанові та факт відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 та ст.125 КУпАП, крім того позивач взагалі в позовній заяві не навів жодних доказів на підтвердження викладених у ній обставин, а також не надав будь яких обґрунтованих пояснень, якими заперечував би зазначені факти. Крім того, у оскаржуваній постанові містить підпис позивача але жодних пояснень та заперечень у вказаній постанові позивачем не надано.

Отже, суд приходить до висновку, що постанова серії БАА № 991569 від 16.08.2025 року про накладення адміністративного стягнення на позивача ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 та ст.125 КУпАП була винесена обґрунтовано з дотриманням законодавства, та дії поліцейського СРПП ВП №3 (м.Бобринець) Кропивницького РУП в Кіровоградській області сержанта поліції Цициліним Антоном Володимировичем були правомірними та відповідали вимогам закону, а тому підстави для її скасування відсутні.

Таким чином, притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 та ст. 125 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень відповідає вимогами чинного законодавства.

Отже, надані відповідачем докази законності винесеної постанови та встановлені обставини правопорушення є належними та допустимими доказами, які в сукупності свідчать про обґрунтованість доводів відповідача про порушення позивачем вимог пункту 8.4 б та 9.9.б Правил Дорожнього руху України та законність притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 та ст.125 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовляє повністю.

В зв`язку з відмовою в задоволені позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-77, 139, 194, 241-246, 250, 286, 292, 295 КАС України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 в задоволені адміністративного позову до ОСОБА_2 та Головного управління національної поліції в Кіровоградській областіпро скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття справи про адміністративне правопорушення відмовити повністю.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,паспорт серії НОМЕР_2 виданий Бобринецьким РВ УМВС України в Кіровоградській області від 26.12.1995 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Головне управління національної поліції в Кіровоградській області,, місцезнаходження: вул. Віктора Чміленка, 41, Кіровоградська область, м. Кропивницький, п.і. 25006.

Повний текст рішення суду складено 24.09.2025 року.

Суддя І.М. Адаменко