Справа № 320/35080/23
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Вівдиченко Т.Р., Карпушової О.В.,

при секретарі судового засідання Харечко Ю.В.,

за участі позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Литвин А.М.,

представників відповідачів - Рябова О.А., Міхеда О.В., Кудіни Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської міської прокуратури, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської міської прокуратури, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та Офісу Генерального прокурора, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії керівника Київської міської прокуратури Кіпера Олега Олександровича, які полягають у зверненні 25 травня 2023 року до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів з Дисциплінарною скаргою про вчинення позивачем дисциплінарного проступку;

- визнати протиправними дії начальника відділу кадрової роботи та державної служби Київської міської прокуратури Дзюник Валентини Петрівни щодо складання «Службової характеристики прокурора третього відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_1 », яка складена 25 травня 2023 року;

- скасувати «Службову характеристику прокурора третього відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_1 », яка складена 25 травня 2023 року начальником відділу кадрової роботи та державної служби Київської міської прокуратури Дзюник Валентиною Петрівною ;

- визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів №174п23 від 06 вересня 2023 року про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Києві, прокуратури міста Києва ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ виконувача обов`язків Генерального прокурора №24дк від 20 вересня 2023 року про звільнення позивача з посади прокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва y кримінальних провадженнях, підслідних Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Києві, прокуратури міста Києва;

- поновити позивача на роботі в прокуратурі міста Києва або на рівнозначній посаді;

- стягнути з Київської міської прокуратури на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 21 вересня 2023 року і до моменту фактичного поновлення на роботі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що про своє поновлення на посаді, яке відбулося 09.02.2023, він дізнався лише 13.02.2023, перебуваючи поза межами України, що унеможливлювало його вихід на роботу одразу. Враховуючи означені обставини, позивач 13.02.2023 звернувся із заявами про надання йому відпустки без збереження заробітної плати тривалістю 90 календарних днів та про надання щорічної відпустки, а також повідомив, що має намір працювати в органах прокуратури. На підставі означеної заяви позивачу надано відпустку без збереження заробітної плати до 14.05.2023. Позивач пояснив, що наприкінці лютого 2023 року у нього діагностовано захворювання, яке потребувало оперативного втручання та проведено операцію 04.04.2023 з наданням рекомендацій щодо фізичних обмежень і рухливості, у тому числі повну заборону на підняття будь-яких предметів, речей вагою понад 10 кг протягом 12 тижнів з дня проведення операції, тобто до 27.06.2023. Означені обставини, а також необхідність припинення дії договору оренди житла у Німеччині, закриття особистих банківських рахунків, договірних відносин з різними установами, вирішення інших побутових питань, спонукали позивача звернутися 15.05.2023 до Київської міської прокуратури із заявами про надання відпусток, які залишені без задоволення. Натомість, керівник Київської міської прокуратури, не дочекавшись виходу позивача на роботу та надання ним доказів поважності невиходу на роботу, звернувся до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів з дисциплінарною скаргою про вчинення позивачем дисциплінарного проступку (невихід на роботу з 15.05.2023 по 25.05.2023), за результатами розгляду якої винесено спірні рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з прокуратури та наказ про звільнення.

Позивач вважає дії керівника Київської міської прокуратури щодо звернення з дисциплінарною скаргою про вчинення позивачем дисциплінарного проступку протиправними, оскільки Правилами внутрішнього трудового розпорядку прокурорів органів Київської міської прокуратури від 27.07.2021 передбачено можливість складення акта про відсутність на робочому місці лише у випадку неповідомлення прокурором керівника про причини своєї відсутності на роботі, у той час як позивачем повідомлялось про такі причини.

Крім того, означеними Правилами передбачено надання прокурором не пізніше наступного робочого дня після виходу на роботу доказів поважності причин своєї відсутності на роботі. Проте, на думку позивача, Київська міська прокуратура позбавила його права надати такі докази, оскільки з дисциплінарною скаргою керівник звернувся у період відсутності позивача на роботі.

На переконання позивача, Правила не розповсюджуються на нього у зв`язку з поновленням на посаді прокурора у прокуратурі міста Києва, у той час як правила стосуються прокурорів Київської міської прокуратури. У свою чергу, Правила внутрішнього службового розпорядку прокурорсько-слідчих працівників органів прокуратури міста Києва від 28.03.2018 на момент виникнення спірних відносин втратили чинність. Крім того, Правилами передбачено доведення їх до прокурорів під особистий підпис, чого не було зроблено Київською міською прокуратурою у відношенні позивача. Позивач вважає направлення Правил на його електронну адресу неналежним способом доведення їх до відома.

Також позивач наголошує на протиправності дій начальника відділу кадрової роботи та державної служби Київської міської прокуратури щодо складання 25.05.2023 службової характеристики позивача з огляду на безпідставність, необґрунтованість, непослідовність викладених у ній характеристик позивача та неузгодження її з попередніми позитивними характеристиками.

Позивач вважає висновки, викладені у спірному рішенні КДКП упередженими, необ`єктивними, помилковими та необґрунтованими, оскільки, на його думку, Київська міська прокуратура самоусунулася від з`ясування дійсних причин відсутності позивача на роботі, не дочекавшись від нього відповідних доказів. Позивач стверджує, що не міг своєчасно приступити до роботи через різке погіршення здоров`я, перебування на стаціонарному лікуванні, оперативне втручання, постопераційний стан та неможливість вчасно повернутись до України та приступити до виконання роботи з 15.05.2023. Також позивач повторно посилається на незастосовності у відношенні нього Правил, не ознайомлення з ними позивача у належний спосіб. Також позивач зазначив про відсутність триваючого характеру дисциплінарного проступку, оскільки межі дисциплінарної скарги зводяться до строку з 15 по 25.05.2023.

Крім того, на переконання позивача, висновки про наявність підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього стягнення у вигляді звільнення з посади в органах прокуратури є передчасними, необґрунтованими та неспівмірними з огляду на відсутність негативних наслідків відсутності позивача на роботі, а також у зв`язку з описаними вище обставинами.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, зазначаючи про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що суд не з`ясував належним чином причин відсутності позивача на роботі, не надав оцінки медичним документам, що підтверджують післяопераційний період, а також повністю проігнорував питання правомірності подання дисциплінарної скарги до КДКП.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції не звернув уваги на такі обставини:

- 04.04.2023 позивач переніс хірургічну операцію, що підтверджується відповідними медичними документами, долученими до справи, та не мав можливості вчасно повернутися в України, через обставини, які від нього не залежали;

- позивач одразу після поновлення на посаді подав заяву на щорічну відпустку (на момент звільнення позивач мав більше ніж 100 (сто) днів відпустки), задля того щоб організувати своє повернення до роботи, але жодної відповідь не було надано;

- позивач правомірно виїхав за межі України у березні 2022 року, коли не обіймав посаду прокурора, тому висновки суду повторюють без жодної логічної перевірки хибну позицію відповідача про порушення позивачем положень рішення РНБО від 21.01.2023.

Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2025 та від 19.08.2025 відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 10 вересня 2025 року.

Від Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів 03.07.2025 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник зазначає, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про поважні причини неможливості прибути на роботу. Введення воєнного стану в Україні не звільняє прокурорів від виконання їх службових обов`язків. Комісія дійшла висновку про те, що ОСОБА_1 та його представником не доведено поважності причин відсутності його на робочому місці починаючи з 15.05.2023 і до часу винесення оскаржуваного рішення. Представник зауважує, що КДКП наділена дискреційними повноваженнями під час здійснення дисциплінарного провадження, що дозволяє їй на власний розсуд визначати вид дисциплінарного стягнення залежно від скоєного прокурором дисциплінарного проступку та застосовувати до нього обране Комісією дисциплінарне стягнення. Просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Від Офісу Генерального прокурора 10.07.2025 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник зазначає, що суд правильно оцінивши докази, надані сторонами у справі, обґрунтовано виснував про недоведеність ОСОБА_1 поважності причин відсутності на робочому місці. Матеріали справи не містять доказів своєчасного надання позивачем Київській міській прокуратурі документального підтвердження поважності причин його відсутності на робочому місці з 15.05.2023. Представник просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року клопотання ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції через систему програмного забезпечення «EasyCon» задоволено. Забезпечено проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із застосуванням системи програмного забезпечення «EasyCon», за участю ОСОБА_1 .

В судове засідання 24 вересня 2025 року з`явилися сторони, їхні представники, учасники процесу надали свої пояснення та аргументи, обмінялися питаннями.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, аргументи та доводи сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 05.06.2012 по 10.09.2020 працював в органах прокуратури. 06.06.2012 позивачем прийнята Присяга прокурора.

Наказом прокуратури міста Києва від 09.09.2020 №1905к позивача звільнено із займаної посади та органів прокуратури у зв`язку з неуспішним проходженням атестації на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 10.09.2020.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.04.2021 у справі №640/22661/20 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Шостої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 14.07.2020 № 16 про неуспішне проходження прокурором ОСОБА_1 атестації.

Визнано протиправним та скасовано наказ прокурора міста Києва № 1905к від 09.09.2020 про звільнення ОСОБА_1 з 10.09.2020 з посади прокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Державному бюро розслідувань, розташованому у місті Києві прокуратури міста Києва та органів прокуратури.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Державному бюро розслідувань, розташованому у місті Києві прокуратури міста Києва або на рівнозначній посаді, з 11.09.2020.

Стягнуто з Київської міської прокуратури на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.09.2020 по 19.04.2021 в сумі 171 831,44 грн.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді прокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Державному бюро розслідувань, розташованому у місті Києві прокуратури міста Києва або на рівнозначній посаді, з 11.09.2020 та в частині стягнення Київської міської прокуратури на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 22 044,07 грн.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2021 у справі №640/22661/20 апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора та Київської міської прокуратури - задоволено.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2021 року - скасовано.

Прийнято постанову, якою у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Шостої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, Офісу Генерального прокурора, керівника Київської міської прокуратури про визнання протиправними та скасування рішення, наказу та поновлення на роботі - відмовлено у повному обсязі.

Постановою Верховного Суду від 05.07.2022 у справі №640/22661/20 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2021 скасовано.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.04.2021 у справі 640/22661/20 змінено шляхом виключення із пункту 4 резолютивної частини цього рішення слів «або на рівнозначній посаді».

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.04.2021 у справі 640/22661/20 залишено в силі.

Листом Київської міської прокуратури від 19.07.2022, який містить відмітку про відправлення 20.07.2022, адресованим ОСОБА_1 , для виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.04.2021 у справі 640/22661/20 та постанови Верховного Суду від 05.07.2022 в частині поновлення його на посаді, позивача повідомлено про необхідність прибути до відділу кадрової роботи та державної служби Київської міської прокуратури (каб. 204, пн. - чт. З 08:00 год. до 17:00 год., пт. З 08:00 год. до 15:45 год.).

Наказом Київської міської прокуратури від 09.02.2023 №235к «Про поновлення на посаді», керуючись статтею 11 Закону України «Про прокуратуру», на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.04.2021 у справі №640/22661/20, постанови Верховного Суду від 05.07.2022 у справі №640/22661/20, ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Києві, прокуратури міста Києва з 11.09.2020. Підставою вказано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.04.2021 у справі №640/22661/20, постанови Верховного Суду від 05.07.2022 у справі №640/22661/20.

Листом Київської міської прокуратури від 09.02.2023 №07-92ВИХ-23 позивача повідомлено, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.04.2021 у справі №640/22661/20, постанови Верховного Суду від 05.07.2022 у справі №640/22661/20, ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Києві, прокуратури міста Києва з 11.09.2020. У зв`язку з викладеним, позивачу необхідно прибути до відділу кадрової роботи та державної служби Київської міської прокуратури для ознайомлення з відповідним наказом під особистий підпис, отримання його копії та фактичного допущення до роботи (каб. 204, пн. - чт. З 08:00 год. до 17:00 год., пт. З 08:00 год. до 15:45 год.). При собі необхідно мати трудову книжку та військово-обліковий документ.

Листом від 13.02.2023 позивач звернувся до Київської міської прокуратури про надання йому відпустки без збереження заробітної плати тривалістю не більше 90 календарних днів відповідно до частини четвертої статті 9 Закону №2136-ІХ та передбаченої статтею 82 Закону України «Про прокуратуру» щорічної оплачуваної відпустки тривалістю 30 календарних днів з виплатою допомоги на оздоровлення. Додатками до означеного листа є заява від 13.02.2023 про надання відпустки без збереження заробітної плати тривалістю 90 календарних днів.

Наказом Київської міської прокуратури від 14.02.2023 №263к позивачу надано відпустку без збереження заробітної плати як працівнику, який виїхав за межі території України, без зарахування часу перебування у відпустці до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку, тривалістю 90 календарних днів з 14.02.2023 по 14.05.2023 включно.

Листом Київської міської прокуратури від 14.02.2023 №07-105ВИХ-23 позивача повідомлено, що наказом Київської міської прокуратури №263к від 14.02.2023 йому надано відпустку без збереження заробітної плати як працівнику, який виїхав за межі території України, тривалістю 90 календарних днів з 14.02.2023 по 14.05.2023 включно (копія наказу додається). Також зазначено, що відповідно до резолюції керівника Київської міської прокуратури після завершення наданої ОСОБА_1 відпустки слід приступити до виконання своїх обов`язків.

Позивач 12.05.2023 звернувся до Київської міської прокуратури про надання йому відпустки без збереження заробітної плати як батьку, що має двох і більше дітей віком до 15 років, строком на 14 календарних днів, починаючи з 15.05.2023.

Листом Київської міської прокуратури від 12.05.2023 №07-397ВИХ-23 доведено до відома позивача постанову Кабінету Міністрів України «Деякі питання організації роботи державних службовців та працівників державних органів у період воєнного стану» №440 від 12.04.2022, відповідно до якої працівники державних органів, що не перебувають за кордоном у службових відрядженнях, мають повернутися в Україну. Повідомлено, що заяви позивача, які надійшли на електронну пошту відділу кадрової роботи та державної служби Київської міської прокуратури 12.05.2023 о 14:47 год. щодо надання відпустки та дублікату трудової книжки, станом на 16:45 год. 12.05.2023 керівником Київської міської прокуратури не розглянуті, службові відрядження позивачу не оформлювалися. Тому позивачу необхідно повернутися в Україну та 15.05.2023 о 09:00 год. прибути до відділу кадрової роботи та державної служби Київської міської прокуратури. Одночасно доведено до відома позивача діючі на сьогодні Правила.

Листом Київської міської прокуратури від 16.05.2023 №07-401ВИХ-23 позивача повідомлено, що відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 25 Закону України «Про відпустки», відпустка без збереження заробітної плати надається за бажанням працівника в обов`язковому порядку у разі коли батько виховує дітей без матері (в тому числі й у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі). Так як підтверджуючих документів, які б надавали право на вказану відпустку позивачем не надано, підстави для її оформлення не вбачаються. Оскільки по закінченні наданої відпустки 15.05.2023 ОСОБА_1 не приступив до виконання службових обов`язків, йому необхідно надати пояснення про причини неявки.

Листом від 15.05.2023 позивач пояснив, що через низку причин, у тому числі медичного характеру, він не може на даний час повернутися до Києва. Підтверджуючі документи направлені до Києва та перебувають на перекладі, після чого будуть надані додатково. Позивач з посиланням на положення частини третьої статті 12 Закону №2136-ІХ просив надати йому відпустку та зазначив, що у разі, якщо він не приступить до виконання трудових обов`язків до 18.08.2023, просить звільнити його з 19.08.2023 за власним бажанням. Додатком до означеного листа вказано заяву на відпустку та заяву про звільнення.

Листом Київської міської прокуратури від 22.05.2023 №07-411ВИХ-23 на звернення позивача від 15.05.2023, яке надійшло на електронну пошту відділу кадрової роботи та державної служби 17.05.2023 о 17:27 год., керівником Київської міської прокуратури у наданні відпустки без збереження заробітної плати відмовлено. На підставі викладеного, позивачу слід терміново надати пояснення причин відсутності на роботі та представити підтверджуючі документи. У разі ненадання вказаних документів Київською міською прокуратурою буде ініційовано звернення до КДКП з дисциплінарною скаргою.

Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів 05 червня 2025 року зареєстровано скаргу Київської міської прокуратури від 25.05.2023 №07-423ВИХ-23 про порушення ОСОБА_1 правил внутрішнього трудового розпорядку.

Рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 07.06.2023 №07/3/2-445дп-23 відкрито дисциплінарне провадження відносно позивача. Позивачем подано до КДКП пояснення від 31.05.2023.

Листом від 05.06.2023 №07-455ВИХ-23 позивача повідомлено, що його звернення від 31.05.2023 в.о. керівника Київської міської прокуратури розглянуто, у наданні відпустки без збереження заробітної плати відмовлено.

Листом від 23.06.2023 позивачем надано пояснення КДКП.

Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів 25.07.2023 складено висновок №07/3/2-445дс-99дп-2, в якому пропонується притягнути до дисциплінарної відповідальності позивача та накласти на нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.

Рішенням КДКП від 06.09.2023 №174дп-23 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.

Наказом Офісу Генерального прокурора від 20.09.2023 №24дк, керуючись пунктом 4 частини першої , частиною другою статті 9, пунктом 3 частини першої статті 49 Закону України «Про прокуратуру», пунктами 3, 19 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» позивача звільнено із займаної посади в органах прокуратури за порушення правил внутрішнього службового розпорядку (пункт 7 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру»). Підставою вказано рішення КДКП від 06.09.2023 №174дп-23.

Не погоджуючись з правомірністю вчинення відповідачами спірних дій та прийняття спірних рішень, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильності застосування норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (далі по тексту також - Закон №1697-VII), яким забезпечуються гарантії незалежності прокурора, зокрема, щодо особливого порядку його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо.

Положеннями статті 1 Закону №1697-VII визначено, що прокуратура України становить єдину систему, яка, в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Відповідно до пунктів 2, 10 частини першої статті 3 Закону №1697-VII діяльність прокуратури ґрунтується на засадах законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, неухильного дотримання вимог професійної етики та поведінки.

Статтею 11 Кодексу встановлено, що прокурор повинен постійно дбати про свою компетентність, професійну честь і гідність; своєю доброчесністю, принциповістю, компетентністю, неупередженістю та сумлінним виконанням службових обов`язків сприяти підвищенню авторитету прокуратури та зміцненню довіри громадян до неї.

Відповідно до статті 16 Кодексу при виконанні службових обов`язків прокурор має дотримуватися загальноприйнятих етичних норм поведінки, бути взірцем доброчесності, вихованості і культури.

Порушення службової дисципліни є неприпустимим для прокурора і тягне за собою у відповідних випадках передбачену законом відповідальність.

Згідно зі статтею 33 Кодексу відповідно до Закону України «Про прокуратуру» прокурори зобов`язані неухильно дотримуватися вимог цього Кодексу. Їх порушення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями частини четвертої статті 19 Закону №1694-VII визначено, що прокурор зобов`язаний:

1) виявляти повагу до осіб під час здійснення своїх повноважень;

2) не розголошувати відомості, які становлять таємницю, що охороняється законом;

3) діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

4) додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 43 Закону №1697-VII прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження, зокрема, з підстав порушення правил внутрішнього службового розпорядку.

Положеннями статті 44 Закону №1697-VII визначено, що дисциплінарне провадження здійснюється відповідним органом.

За приписами абзацу 1 частини першої статті 45 Закону №1697-VII дисциплінарне провадження - це процедура розгляду відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку.

Право на звернення до відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, із дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку має кожен, кому відомі такі факти. Рекомендований зразок дисциплінарної скарги розміщується на вебсайті Офісу Генерального прокурора (частина друга статті 45 Закону №1697-VII).

Відповідно до частини першої статті 48 Закону №1697-VII відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, приймає рішення в дисциплінарному провадженні більшістю голосів від свого загального складу. Перед прийняттям рішення відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, за відсутності прокурора, стосовно якого здійснюється провадження, і запрошених осіб обговорює результати розгляду висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора.

Частиною третьою статті 48 Закону №1697-VII визначено, що при прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення.

Рішення про накладення на прокурора дисциплінарного стягнення або рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора може бути прийнято не пізніше ніж через рік із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування прокурора у відпустці (частина четверта статті 48 Закону №1697-VII).

За приписами частини п`ятої статті 48 Закону №1697-VII у разі відсутності підстав для накладення на прокурора дисциплінарного стягнення відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, своїм рішенням закриває дисциплінарне провадження.

Види дисциплінарних стягнень, які можуть бути накладені на прокурора за вчинення ним дисциплінарного проступку, закріплені в частині першій статті 49 Закону №1697-VII. До таких стягнень належать: 1) догана; 2) заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора); 3) звільнення з посади в органах прокуратури.

Відповідно до частини четвертої статті 49 Закону №1697-VII за результатами дисциплінарного провадження може бути прийнято рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора (крім Генерального прокурора) у разі: якщо дисциплінарний проступок, вчинений прокурором, має характер грубого порушення; якщо прокурор вчинив дисциплінарний проступок, перебуваючи у статусі прокурора, який притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Застосування до прокурора дисциплінарного стягнення відповідно до статей 9 та 11 Закону №1697-VII, здійснюється Генеральним прокурором та керівниками обласних прокуратур на підставі рішення КДКП.

Загальними зборами трудового колективу Київської міської прокуратури 27.07.2021 затверджено Правила внутрішнього службового розпорядку прокурорів органів Київської міської прокуратури (далі по тексту також - Правила), а наказом керівника Київської міської прокуратури від 28.07.2021 №84 означені Правила введено в дію.

Правила визначають загальні положення організації внутрішнього службового розпорядку прокурорів органів Київської міської прокуратури, режиму та умов роботи, забезпечення раціонального використання робочого часу, підвищення ефективності та якості роботи.

Правила є обов`язковими для усіх прокурорів органів Київської міської прокуратури та доводяться до їх відома під особистий підпис та шляхом оприлюднення на офіційному веб-сайті Київської міської прокуратури.

Основні принципи, моральні норми та правила прокурорської етики, якими повинні керуватися прокурори при виконанні службових обов`язків, визначені Кодексом професійної етики та поведінки прокурорів.

Пунктом 1 Розділу ІІІ Правил встановлено, що тривалість робочого часу прокурорів органів Київської міської прокуратури становить 40 годин на тиждень.

В органах Київської міської прокуратури встановлюється такий внутрішній службовий розпорядок: початок роботи з 9 години - упродовж робочого тижня; перерва на обід з 13 години до 13 години 45 хвилин - упродовж робочого тижня; кінець робочого дня в понеділок, вівторок, середу та четвер - о 18 годині, у п`ятницю - о 16 годині 45 хвилин; вихідні дні - субота і неділя.

Згідно з пунктом 1 Розділу ІV Правил для належного виконання службових обов`язків прокурори забезпечуються робочим місцем та необхідною оргтехнікою.

Пунктом 2 Розділу ІV Правил визначено, що прокурори можуть перебувати у робочий час за межами приміщень органів прокуратури зі службових питань з відома безпосереднього керівника, а керівники самостійних структурних підрозділів та керівники окружних прокуратури - керівника Київської міської прокуратури та його заступників.

Про свою відсутність на роботі прокурор невідкладно повідомляє безпосереднього керівника у письмовій формі, засобами електронного чи телефонного зв`язку або іншими доступними способами, із зазначенням причин відсутності.

У разі недотримання прокурором цих вимог складається акт про його відсутність на робочому місці.

Прокурор не пізніше наступного робочого дня після виходу на роботу повинен надати докази поважності причин своєї відсутності на роботі, при ненаданні їх, він повинен подати письмові пояснення на ім`я керівника Київської міської прокуратури щодо причин своєї відсутності.

Відрядження працівників органів прокуратури здійснюється на підставі відповідного наказу керівника Київської міської прокуратури. Забороняється виїзд за межі Києва в службових справах у позаробочий час, вихідні та святкові дні без відома безпосереднього керівника та за відсутності такого наказу.

Так, в межах спірних відносин позивача звільнено із займаної посади в органах прокуратури за допущене ним порушення трудової дисципліни (прогули) без поважних причин, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно статті 40 КЗпП України передбачено розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадках прогулу (у тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Прогул прокурором вчиняється за наявності сукупності наступних обставин: відсутність на роботі у період часу, визначений правилами внутрішнього службового розпорядку як робочий, більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня; неповідомлення керівника про свою відсутність на робочому місці; відсутність на роботі не зі службових питань або з інших неповажних причин.

В межах спірних відносин позивача звільнено із займаної посади в органах прокуратури за допущене ним порушення трудової дисципліни (прогули) без поважних причин, що підтверджується матеріалами справи.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що позивач своєчасно повідомив Київську міську прокуратуру про неможливість приступити до робити у зв`язку із хворобою та перебуванням за кордоном, однак суд цю обставини проігнорував, чим порушив статтю 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

З приводу вказаних доводів колегія суддів зазначає наступне.

Так, перебуваючи за кордоном та не маючи намірів приступити 15.05.2023 до виконання службових обов`язків на посаді прокурора, ОСОБА_1 12.05.2023 на електронну адресу Київської міської прокуратури надіслав заяву про надання йому відпустки без збереження заробітної плати як батьку, що має двох і більше дітей віком до 15 років, на яку листом від 12.05.2023 повідомлено, що керівником Київської міської прокуратури його заяву ще не розглянуто і йому 15.05.2023 слід з`явитися на роботі, а також доведено до відома Правила і вимоги Постанови КМУ №440.

В подальшому, залишаючись в Німеччині та свідомо допускаючи прогули, позивач 17.05.2023 надіслав заяву про надання йому відпустки без збереження заробітної плати з посиланням на частину третю статті 12 Закону №2136-ІХ та частину першу статті 26 Закону України «Про відпустки», на яку листом від 22.05.2023 відмовлено в її наданні та запропоновано надати пояснення причин відсутності на роботі та представити підтверджуючі документи. Станом на 25.05.2023 позивач пояснень щодо причин відсутності на робочому місці та будь-яких інших документів не надав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 31.05.2023 надав керівнику Київської міської прокуратури заяву про надання відпустки. До вказаної заяви останнім надано копію лікарської довідки про відвідування лікаря 22.05.2023, копію попереднього лікарського висновку із додатками та їх офіційним перекладом (т.1, а.с.132-149).

Так, медичні документи, надані ОСОБА_1. підтверджують факт проведення 04 квітня 2023 року операції, після якої рекомендовано уникати надмірних фізичних навантажень упродовж 4 тижнів. Вказані обставини свідчать про відсутність категоричних заборон щодо пересування.

При цьому, відсутні докази, що підтверджують факт перебування позивача у стані тимчасової непрацездатності, а також будь-які інші докази, які б підтверджували поважність відсутності його на роботі у період з 15.05.2023 і до моменту звільнення.

Виходячи із зазначеного, позивачем не надано доказів, які б свідчили про поважні причини неможливості розпочати виконання службових обов`язків.

Судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції, що позивач мав усвідомлювати факт перебування у триваючих трудових відносинах з Київською міською прокуратурою, а також те, що він є службовою особою органу прокуратури, та як наслідок має виконувати свої службові обов`язки, дотримуватись правил службового розпорядку, а у випадку відсутності на роботі повідомляти свого роботодавця про причини відсутності на робочому місці з наданням підтверджуючих доказів поважності причин такої відсутності, оскільки у протилежному випадку втрачається сенс створення службового розпорядку та його дотримання працівниками за умови, якщо б кожен працівник самовільно залишав би робоче місце чи брав би прогул, повідомляючи про це роботодавця без наведення поважних причин таких дій.

Щодо доводів апелянта про те, що станом на 20.09.2023 у ОСОБА_1 залишалось 103 календарних дні невикористаної щорічної відпустки, а тому керівник Київської міської прокуратури Кіпер О.О. мав можливість проявити людяність, врахувати положення ОСОБА_1 та надати можливість повернутися до міста Києва та приступити до роботи, колегія суддів зазначає таке.

В матеріалах справи міститься лист від 12.05.2023 №07-397ВИХ-23 за підписом начальника відділу кадрової роботи та державної служби Київської міської прокуратури Валентини Дзюник, в якому доведено до відома позивачу постанову КМУ «Деякі питання організації роботи державних службовців та працівників державних органів у період воєнного стану» №440 від 12.04.2022 відповідно до якої працівники державних органів, що не перебувають за кордоном у службових відрядження, мають повернутися в Україну. Заяви, які надійшли на електронну пошту відділу кадрової роботи та державної служби Київської міської прокуратури щодо надання відпустки станом на 16:45 12.05.2023 керівником Київської міської прокуратури ще не розглянуті, службові відрядження не оформлювалися. Повідомлено, що ОСОБА_1 необхідно повернутися в Україні та 15.05.2023 о 09:00 прибути до відділу кадрової роботи та державної служби Київської міської прокуратури. Одночасно доведено до відома діючі Правила внутрішнього службового розпорядку прокурорів органів Київської міської прокуратури (том 5, а.с.90).

Позивачем 15.05.2023 подано заяву керівнику Київської міської прокуратури Кіперу О.О. про надання відпустки на підставі частини третьої статті 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» на період дії воєнного стану відпустку без збереження заробітної плати на період до 18.08.2023.

Листом від 16.05.2023 №07-401ВИХ-23 за підписом керівника Київської міської прокуратури Олега Кіпера повідомлено ОСОБА_1 , що відповідно до вимог п.1 частини першої статті 25 Закону України «Про відпустки» відпустка без збереження заробітної плати, надається за бажанням працівника в обов`язковому порядку у розі, коли батько виховує дітей без матері (в тому числі й у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі). Так як підтверджуючих документів, які б надавали право на вказану відпустку не надано, підстав для оформлення такої відпустки не вбачається (том 5, а.с.95).

Судова колегія зазначає, що відповідно до частини другої статті 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану роботодавець може відмовити працівнику у наданні будь-якого виду відпусток, якщо такий працівник залучений до виконання робіт на об`єктах критичної інфраструктури.

Проаналізувавши вищевказані заяви та відповіді на них, суд дійшов висновку, що керівником Київської міської прокуратури обґрунтовано та на законних підставах відмовлено позивачу у наданні відпустки. Таким чином, керівник діяв з урахуванням приписів статті 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Більше того, дії та рішення керівника Київської міської прокуратури щодо відмови у наданні позивачу відпустки у встановленому законодавством України порядку не оскаржувалися, а тому вищевказані доводи апелянта є необґрунтованими.

Крім того, суд звертає увагу, що в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 від 15.05.2023, яка подана керівнику Київської міської прокуратури, в якій останній просив звільнити його з посади прокурора та з органів прокуратури з 19.08.2023 (том 5, а.с.98).

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що відповідач діяв з порушення норм чинного законодавства та порушенням приписів статті 19 Конституції України, оскільки відповідно до абзацу 4 пункту 3 Розділу IV Правил у останній редакції передбачено, що акт про відсутність прокурора на робочому місці складається виключно у разі якщо прокурор не повідомив про причини неявки.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що згідно матеріалів справи позивач станом на 25.05.2023 пояснень щодо своєї відсутності на робочому місці не надав.

Згідно листів-відповідей Київської міської прокуратури на заяви позивача, ОСОБА_1 неодноразово попереджали, що він повинен приступити до роботи. Оскільки останній до прокуратури не прибув, про причини своєї відсутності не повідомив, Київською міською прокуратурою складено відповідні акти за період з 15.05.2023 по 25.05.2023, що мало наслідком звернення керівника Київської міської прокуратури 25.05.2023 до КДКП із дисциплінарною скаргою про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку.

Крім того, складеними актами Київською міською прокуратурою лише фіксувались факти того, що позивач з 15.05.2023 до роботи не приступив з метою документального підтвердження відсутності його на роботі.

Щодо доводів апелянта про те, що суд першої інстанції протиправно зазначив, що позивач порушив положення рішення Ради національної безпеки і оборони України від 21.01.2023, введеним в дію Указом Президента України від 21.01.2023 №27/2023, оскільки правомірно виїхав за межі України в березні 2022 року, колегія суддів зазначає таке.

В мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення першої інстанції зазначено, що в період введення воєнного стану в Україні одночасно із необхідністю здійснення військового супротиву Збройними Силами України, важливе значення має підтримання правопорядку, а також запобігання і усунення випадків порушення прав людини, важливу роль в якому відіграють у тому числі й органи прокуратури України.

В свою чергу, позивач, який склав Присягу прокурора, вступаючи на службу в прокуратуру, присягав присвятити свою діяльність служінню Українському народові і Україні, сумлінним виконанням своїх службових обов`язків сприяти утвердженню верховенства права, законності та правопорядку; захищати права і свободи людини і громадянина, інтереси суспільства і держави.

Так, рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 21.01.2023, введеним в дію Указом Президента України від 21.01.2023 №27/2023 прокурорам заборонено, за виключенням службового відрядження, виїздити за межі України.

В даному випадку судом здійснено посилання на вищевказане рішення щодо перебування ОСОБА_1 за кордоном з моменту його поновлення на посаді 09.02.2023 і до моменту звільнення, а не щодо перетину позивачем державного кордону України в липні 2022 року.

Доводи апелянта про те, що останній не був належно повідомлений про розгляд дисциплінарної справи, йому не надано можливості дати пояснення, судова колегія оцінює критично, виходячи із наступного.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 листом від 07.06.2023 №07/3-1ВИХ-23 повідомлено, що за скаргою керівника Київської міської прокуратури Кіпера О.О. про вчинення дисциплінарного проступку, 07.06.2023 відкрито дисциплінарне провадження. Повідомлено, що відповідно до частини шостої статті 46 Закону України «Про прокуратуру» прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, має право надавати пояснення або відмовитися від їх надання стосовно себе. Запропоновано у строк до 23.06.2023 надати деталізовані пояснення щодо доводів, зазначених у дисциплінарній скарзі (том 1, а.с.101).

Позивачем реалізовано своє право на подання пояснень 23.06.2023, що підтверджується листом, адресованим Члену Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (том 1, а.с.111-118).

У рішенні Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 06.09.2023 №174дп-23 про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора ОСОБА_1 зазначено, що 23.08.2023 розгляд висновку Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів відкладено у зв`язку з неявкою прокурора ОСОБА_1 та ухвалено протокольне рішення про продовження розгляду висновків на один місяць. Далі скаржника та прокурора повторно своєчасно та належним чином повідомлено про час і місце проведення засідання Комісії щодо розгляду дисциплінарної скарги. На засідання Комісії прокурор ОСОБА_1. не з`явився, надавши письмового згоду на розгляд висновку за його відсутності. Водночас участь у засіданні взяв представник прокурора - адвокат Такташов О.Я. (том.3, а.с.227).

Таким чином, здійснивши аналіз вищевказаних доказів, судова колегія дійшла висновку, що позивача належним чином повідомлено про розгляд дисциплінарної справи, забезпечення право, передбачене частиною шостою статті 46 Закону України «Про прокуратуру» на подання пояснень, а тому встановленими обставинами спростовуються вищевказані доводи апелянта.

Оцінюючи наведені аргументи, колегія суддів виходить з такого, що всі доводи ОСОБА_1 , наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм була надана належна правова оцінка.

Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у апеляційній скарзі не зазначено.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 315 та статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року у справі №320/35080/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді Т.Р.Вівдиченко

О.В.Карпушова