Справа № 635/4540/25
Суддя: Бондаренко І. Е.
Дата ухвалення: 2025-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 635/4540/25
Провадження №2-а/635/146/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року смт. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Бондаренка І.Е.,

за участі секретаря судового засідання Козлюк Е.І ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського районного суду Харківської області із позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просить суд постанову № 1/876 від 03.06.2025 року скасувати, а провадження у адміністративній справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 з 21.10.2022 року. 03.06.2025 року відповідачем було винесено постанову № 1/876 у справі про адміністративне правопорушення щодо про притягнення позивача до адміністративної відповідальності згідно з ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн. Позивач не погоджується із вказаною постановою, з чим звернувся до Харківського районного суду Харківської області. Позивач вказує на порушення відповідачем у спірних правовідносинах чинного законодавства України на момент їх виникнення, що стало підставою для його звернення до суду.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30 червня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження справі у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін та встановлено відповідачу для подання відзиву на позов або заяви про визнання адміністративного позову 15 денний строк, з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та призначено засідання 08 липня 2025 року на 15 годину 30 хвилин в приміщенні Харківського районного суду Харківської області за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Покотилівка, вул. Сковороди, 18.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.

08 липня 2025 року від представника позивача адвоката Погорєлова І. С. надійшла заява про відкладення розгляду справа, відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату і місце розгляду справи, про причини неявки в судове засідання не повідомив.

17 вересня 2025 року представник позивача адвокат Погорєлов І. С. в судове засідання прибув, позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, хоча належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки, був повідомлений про час, дату і місце розгляду справи, про причини неявки в судове засідання не повідомив.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно з копією паспорта на ім`я ОСОБА_1 , останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії довідки від 30.09.2022 №6311- про взяття на облік ВПО позивач взятий на облік за адресою: АДРЕСА_2 .

03.06.2025 року Позивач дізнався, що його розшукує ТЦК та СП, після чого він звернувся, шляхом особистої явки, до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Посадова особа ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомила позивачу, що його розшукує ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки він в 7-денний строк не повідомив ТЦК та СП про зміни в облікових даних військовозобов`язаного, а саме: про зміну фактичного місця проживання/перебування, а відтак допустив адміністративне правопорушення.

Позивач повідомив, що на момент візиту вже майже три роки перебуває на військовому обліку за адресою фактичного місця проживання/перебування у ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), куди 21.10.2022 року позивач звернувся із заявою про взяття його на військовий облік, як внутрішньо-переміщеної особи.

21.10.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) прийняв позивача на військовий облік, оформивши його військово-облікові документи у паперовому вигляді, поставивши відповідну відмітку у військово-обліковому документі останнього.

Позивач зазначає, що у ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) йому повідомили, що всупереч вимог чинного законодавства у сфері військового обліку військовозобов`язаних, його паперові документи з 2022 року не були оцифровані відповідним ТЦК та СП, тому він, за відомостями реєстру «Оберіг», так і перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 ( ОСОБА_2 ).

Позивач вказує на те, що під час складання протоколу посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 навів свої доводи, міркування та заперечення щодо ситуації, яка склалася, надав відповідні докази, а також погодився, що він допустив вказане порушення ще у 2022 році, коли став на військовий облік через три тижні після того, як змінив фактичне місце проживання, вказавши, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строки накладення адміністративного стягнення закінчилися.

ІНФОРМАЦІЯ_2 підпорядкований відповідачу, керівник якого відповідно до ст. 235 КУпАП уповноважений розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що розглядаючи справу про адміністративне правопорушення 03.06.2025 року, відповідач без урахування фактичних обставин, дослідження документів та доказів по справі, зокрема, стосовно закінчення строків накладення адміністративного стягнення за відповідне правопорушення, виніс постанову №1/876 по справі про адміністративне правопорушення, згідно з якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000.00 грн. Ознаки підпису особи, яка винесла дану постанову відсутні, що також призвело до виникнення спірних правовідносин.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи органом місцевого самоврядування, їх посадовою особою дій у межах компетенції, але не передбаченим способом, у не передбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Обсяг судового контролю в адміністративних справах визначено частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), в якій зазначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Згідно із ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

З урахуванням ч. 2 ст. 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що 03 червня 2025 року офіцером відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 , молодшим лейтенантом ОСОБА_3 складено відносно ОСОБА_1 протокол № 876 про адміністративне правопорушення за порушення вимог абз. 3 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, викладених у додатку 2 до Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ від 30.12.2022 №1487 (зі змінами), абз. 8 ч. 3, абз. 2, 5 ч. 10 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що полягало у не повідомленні про зміну місця проживання в семиденний строк ТЦК та СП для взяття на військовий облік. Згідно з протоколом № 876 від 03 червня 2025 року ОСОБА_1 перебував у розшуку з 02.05.2025 року.

Згідно з постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 полковника ОСОБА_4 №1/876 від 03 червня 2025 року накладено на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , штраф у сумі 17000 грн. у зв`язку з обставинами, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

В оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення зазначено, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП.

Так, частиною 1 статті 210 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за Порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, а частиною третьою статті 210 КУпАП - вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, тому в постанові повинно бути зазначено норму нормативно-правового акта, яку порушила особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається із оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, позивачу інкриміноване порушення вимог абз. 3 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, викладених у додатку 2 до Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ від 30.12.2022 №1487 (зі змінами), абз. 8 ч. 3, абз. 2, 5 ч. 10 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Досліджуючи зміст положень вказаних нормативно-правових актів, судом вбачається, що вказані положення не відповідають змісту адміністративного правопорушення, наведеного у оскаржуваній постанові.

Судом встановлено, що положення перелічених нормативно-правових актів, взагалі, не містять абзаців та частин, на які відповідач посилається у оскаржуваній постанові № 1/876 від 03 червня 2025 року.

З наданих суду доказів вбачається, що посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 у оскаржуваній постанові інкриміновано позивачу неповідомлення ТЦК та СП про зміну місця проживання у семиденний строк, щодо взяття на військовий облік.

З матеріалів справи, вбачається, що позивач зареєстрований як внутрішньо-переміщена особа 30 вересня 2022 року за адресою: АДРЕСА_3 (довідка від 30 вересня 2022 року № 6311-), що входить до Харківського району Харківської області.

Матеріали справи містять копію військового квитка серії серії НОМЕР_1 , виданого 14.08.1993 року, з якого вбачається що 21.10.2022 року позивача взято на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_8 (Дергачі), (наявний кутовий штамп із датою 21.10.2022).

При цьому, позивач надав суду докази того, що він став на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_2 21.10.2022 року, а також вчасно оновив свої дані, зокрема, і щодо адреси фактичного місця перебування, що підтверджується наданим електронним військово-обліковим документом (паперовою версією), сформованим у мобільному додатку позивача Резерв+.

Суд погоджується, що при розгляді адміністративної справи відповідачем не було враховано, що позивач звернувся із заявою про взяття на облік військовозобов`язаних до Третьої особи - ІНФОРМАЦІЯ_9 (Дергачі) - 21.10.2022 року, та відповідно, став там на військовий облік, що підтверджується відповідним штампом у військово-обліковому документі позивача. Позивач не заперечує факту, що момент постановки на військовий облік порушив вимоги ч. 3 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а також п. 23, п. 81 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, а саме: після прибуття до нового місця проживання став на військовий облік не в семиденний строк, а на 21 день після реєстрації нового місця фактичного перебування.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи вбачається, що позивач змінив адресу фактичного місця проживання/перебування 30.09.2022 року, а став на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_2 21.10.2022 року, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а також п. 23, п. 81 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, а саме: після прибуття до нового місця проживання став на військовий облік не в семиденний строк. Тобто, позивач допустив правопорушення ще у жовтні 2022 року, яке було усунуто 21.10.2022 року.

Згідно із ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). Відповідно до ч. 7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Також судом встановлено, що стаття 210 КУпАП зазнала змін після набуття чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з 19.05.2024 року. Станом на момент вчинення позивачем правопорушення, стаття 210 КУпАП не містила частину 3. Крім того, санкція зазначеної статті КУпАП передбачала накладення штрафу на винну особу у розмірі двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно ст. 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Частиною 2 ст. 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно зі ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями чинного законодавства заборонено притягнення особи до адміністративної відповідальності, якщо на момент подій адміністративна відповідальність не була передбачена певною нормою КУпАП, адже закони, що встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають, що не було враховано відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Отже закон, який погіршує становище особи, не має ретроспективної дії у часі.

Судом також встановлено, що Позивачу було вручено екземпляр Постанови № 1/876 від 03.06.2025 року, який не підписаний посадовою особою, яка розглянула справу про адміністративне правопорушення. Підпис посадової особи, що розглянула адміністративну справу - є ключовим елементом для підтвердження законності та легітимності оскаржуваної постанови. Тобто, постанова № 1/876 від 03.06.2025 року була винесена з порушенням норм адміністративного права.

Відповідно до положень статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача не мало бути розпочато, а розпочате підлягало закриттю через закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідачем не подано до суду відзиву на позовну заяву, а також доказів та не зазначено обставин, які безсумнівно підтверджують обставини та спростовують пояснення позивача, викладені в адміністративному позові, та які б дозволили вказати на достовірність обставин, викладених у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а тому будь-які сумніви з приводу наявності вини трактуються на користь особи, відносно якої винесена постанова.

Таким чином, враховуючи, що в ході розгляду справи відповідачем, на якого у даному випадку покладено обов`язок щодо доказування, не доведено правомірності прийнятого стосовно позивача оскаржуваного рішення, суд дійшов висновку необхідність скасування оскаржуваної постанови із закриттям провадження в справі про адміністративні правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП не враховано той факт, що строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУПАП, за правопорушення, допущене позивачем у жовтні 2022 року - закінчилися, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі має бути закритим.

Керуючись ст. ст. 241-243, 244-245, 246, п. 3 ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанови до ІНФОРМАЦІЯ_1 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити повністю.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 у адміністративній справі полковника ОСОБА_4 №1/876 від 03 червня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення на нього 17000 грн. штрафу.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП у через закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 605,60 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня складення повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25 вересня 2025 року.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_10 , місце знаходження: АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя І. Е. Бондаренко