Справа № 200/4968/25
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

23 вересня 2025 року Справа №200/4968/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зеленова А.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, у якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області стосовно відмови провести перерахунок та виплату основного розміру пенсії ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 82 % сум грошового забезпечення, на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення №33/25-1156 від 02.06.2021, виготовленою Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» із виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати суми пенсії за період з 01.12.2019 до моменту здійснення перерахунку пенсії;

- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести перерахунок та виплату основного розміру пенсії ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 82 % сум грошового забезпечення, на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення №33/25-1156 від 02.06.2021, виготовленою Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» із виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати суми пенсії за період з 01.12.2019 до моменту здійснення перерахунку пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Донецькій області позивачу призначено пенсію у розмірі 82% грошового забезпечення. З 01.01.2016 позивачу проведено перерахунок пенсії за умовами статті 13 Закону України №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, якою максимальний розмір пенсій за вислугу років обмежується 70% відповідних сум грошового забезпечення. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15.12.2021 по справі 200/12080/21 позовні вимоги позивача були задоволені, дії відповідача були визнані протиправними, та було зобов`язано відповідача з 21.07.2021 здійснити перерахунок пенсії позивача виходячи з розрахунку 82% його грошового забезпечення. Після набрання законної сили рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.11.2021 по справі 200/11994/21, у серпні 2022 року позивачу було перераховано пенсію на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення від 02.06.2021 №33/25-1156. Після набрання законної сили рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.12.2021 по справі 200/12080/21 відповідачем проведено перерахунок пенсії із застосуванням основного розміру пенсії 82% від сум грошового забезпечення, який був встановлений на час виходу на пенсію.

Позивач вказує, що відповідач при виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.12.2021 по справі 200/12080/21 взяв за основу довідку про розмір грошового забезпечення за 2018 рік, та здійснив перерахунок пенсії із застосуванням основного розміру пенсії 82 %, при цьому знехтував довідкою про розмір грошового забезпечення від 02.06.2021 №33/25-1156, що враховувалась для перерахунку пенсії за рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23.11.2021 по справі 200/11994/21, чим суттєво порушили права позивача, так як в довідці 2018 року сума грошового забезпечення суттєво менша.

Дізнавшись про порушення своїх прав позивач звернувся із заявами про виконання рішення Донецького окружного суду по справі 200/11994/21 в повному обсязі та перерахунку його пенсії згідно оновленої довідки про розмір грошового забезпечення від 02.06.2021 №33/25-1156 із застосуванням основного розміру пенсії 82 % від грошового забезпечення, який був встановлений на час виходу на пенсію (тобто виконати два рішення суду в повному обсязі) та просив надати роз`яснення з якої причини відповідач до теперішнього часу у повному обсязі не виконав рішення суду. Своїм листом від 10.03.2025 відповідач повідомив, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/11994/21 від 23.11.20 виконано в повному обсязі в межах функціональних повноважень та діючого законодавства.

Наведене стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 11.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

Відповідач подав письмовий відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову та зазначив, що скасуванням пункту 3 постанови КМУ № 103 не є підставою для перерахунку пенсії в розумінні статті 63 Закону № 2262, оскільки вказана постанова визначала виключно процедуру перерахунку та виплати пенсії. Також зазначено, що позивачу здійснено розрахунок пенсії з урахуванням вимог чинного законодавства та рішення суду, виходячи з 70% грошового забезпечення з 01.12.2019.

Таким чином, на думку представника, пенсійний орган діяв в межах повноважень та у відповідності до вимог законодавства.

Ухвалою суду 16.09.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви в указаній вище частині протягом п`яти днів з дня отримання цієї ухвали шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом та доказів поважності причин його пропуску.

Від представника позивача на адресу суду надійшла зава про визнання причин пропущення строку для звернення до суду поважними та поновлення пропущеного строку.

Ухвалою суду від 23.09.2025 продовжено розгляд справи №200/4968/25 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі; заяву представника ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду, задоволено; визнано поважною причину пропуску ОСОБА_1 строку для звернення до суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, та поновлено ОСОБА_1 цей строк.

Частиною 5 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів та прийняти дане рішення у порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, зазначає наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 виданим Краматорським МВ УМВС України в Донецькій області 14.10.1999.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, як пенсіонер за вислугу років, відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі - Закон № 2262-ХІІ).

При цьому, пенсія призначена з 06.10.2010 року із розрахунку 82% грошового забезпечення при вислузі років 29 (календ. 20), що підтверджується протоколом за пенсійною справою № (МВС).

Довідкою Головного управління МВС України в Донецькій області №7601лк від 13.03.2018 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ(міліції) видана ОСОБА_1 про те, що відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103, постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 розмір грошового забезпечення, чинними на 01 січня 2016 року, за прирівняною посадою старший оперуповноважений до посади на день звільнення із служби оперуповноважений становить: посадовий оклад - 2600,00; оклад за військовим (спеціальним званням) майор поліції - 2000,00; надбавка за стаж служби (40,00%) - 1840,00;надбавка за службу в умовах режимних обмежень 390,00; премія (6,06%) 413,90; усього 7243,90.

Як вбачається з протоколу перерахунок пенсії за пенсійною справою № (МВС), пенсія за вислугу років ОСОБА_1 перерахована з 01.05.2018 із сум грошового забезпечення на загальну суму 7243,90 грн. Основний розмір пенсії: 70% грошового забезпечення (вислуга років 29) у розмірі 5070,73 грн.

Вказані обставини встановлені у рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 15.12.2021 по справі 200/12080/21 та не є спірними.

З програмного забезпечення "Діловодство спеціалізованого суду" судом встановлено, що у провадженні Донецького окружного адміністративного суду перебував адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного правління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив:

- визнання протиправними дії, які полягають у безпідставному зменшені при перерахунку пенсії за вислугою років МВС з 01.01.2016, згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», основного розміру пенсії до 70%.

- зобов`язання при здійснені перерахунку пенсії за вислугу років з 01.01.2016, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», застосувати основний розмір пенсії 82 відсотків від грошового забезпечення, та виплатити різницю недоотриманої пенсії починаючи з 01.01.2016.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15.12.2021 по справі 200/12080/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог щодо здійснення перерахунку пенсії з 01.01.2016 по 20.07.2021 залишено без розгляду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15.12.2021 по справі 200/12080/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо зменшення ОСОБА_1 основного розміру призначеної пенсії з 82% до 70% сум грошового забезпечення починаючи з 21 липня 2021 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) з 21 липня 2021 року виходячи з розрахунку 82% грошового забезпечення, із урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3; ) на користь ОСОБА_1 місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Вказане судове рішення набрало законної сили 17.01.2022.

02.06.2021 Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» видано позивачу довідку про розмір грошового забезпечення позивача № 33/25-1156. Згідно з цією довідкою відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» розмір грошового забезпечення за нормами, чинними на 01 листопада 2019 року, за прирівняною посадою - поліцейський старший слідчий (управління, відділи (відділення) поліції) становить:

посадовий оклад - 2 600,00 грн;

оклад за спеціальним званням (майор поліції) - 2 000,00 грн;

надбавка за стаж служби в поліції (10%) - 1 840,00 грн;

надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції (49,44%) - 3 183,94 грн;

надбавка за службу в умовах режимних обмежень (відсотків посадового окладу) (15%) 390, 00 грн;

премія (63,17%) - 6 325,80 грн;

усього - 16 339,74 грн.

Довідка оформлена з урахуванням рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.05.2019 у справі № 826/12704/18, яке набрало чинності 19.11.2019, та постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.12.2019 у зразковій справі № 160/8324/19.

Вказані обставини встановлені у рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 23.11.2021 по справі 200/11994/21 та не є спірними.

З програмного забезпечення "Діловодство спеціалізованого суду" судом встановлено, що у провадженні Донецького окружного адміністративного суду перебував адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного правління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 95 від 21.07.2021 «Про відмову в перерахунку пенсії за вислугу років позивачу, яким йому відмовлено в перерахунку пенсії за вислугу років на підставі оновленої довідки ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» № 33/25-1156 від 02.06.2021 про розмір грошового забезпечення позивача, за листопад 2019 року, згідно постанови КМУ № 988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських НП»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити позивачу перерахунок пенсії за вислугу років з 01.12.2019, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням довідки ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» № 33/25-1156 від 02.06.2021 про розмір грошового забезпечення позивача, за листопад 2019 року, згідно постанови КМУ № 988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських НП», згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11,11.2015 № 988 та наказу МВС України № 260 від 06.04.2016, із зазначенням основних і додаткових видів грошового забезпечення в наступних розмірах: посадовий оклад 2 600, 00 грн.; оклад за спеціальним званням 2000 грн.; надбавка за стаж служби (40%) 1 840,00 грн.; надбавка за специфічні умови проходження служби (в розмірі 49,44% від грошового забезпечення) 3 183, 94 грн.; надбавка за службу в умовах режимних обмежень 15% - 390, 00 грн.; премія (в середньому розмірі за прирівняною посадою в розмірі 63,17 % від грошового забезпечення) 6 325, 80 грн. основний розмір пенсії 82 %.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23.11.2021 по справі 200/11994/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення № 95 від 21 липня 2021 року, зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області «Про відмову в перерахунку пенсії за вислугою років ОСОБА_1 » № 95 від 21.07.2021, яким ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії за вислугу років на підставі оновленої довідки ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» № 33/25-1156 від 02.06.2021 «Про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 » за листопад 2019 року згідно постанови КМУ №988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських НП».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років з 01.12.2019 на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням довідки ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» № 33/25-1156 від 02.06.2021 «Про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 » за листопад 2019 року, згідно постанови КМУ від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських НП» та наказу МВС України № 260 від 06.04.2016, із зазначенням основних і додаткових видів грошового забезпечення в наступних розмірах: посадовий оклад 2 600, 00 грн.; оклад за спеціальним званням 2000 грн.; надбавка за стаж служби (40%) 1 840,00 грн.; надбавка за специфічні умови проходження служби (в розмірі 49,44% від грошового забезпечення) 3 183, 94 грн.; надбавка за службу в умовах режимних обмежень 15% - 390, 00 грн.; премія (в середньому розмірі за прирівняною посадою в розмірі 63,17 % від грошового забезпечення) 6 325, 80 грн., з урахуванням фактично виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок на бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 681 (шістсот вісімдесят одна) грн. 00 коп.

Вказане судове рішення набрало законної сили 16.06.2022.

Згідно розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № за дорученням № Д /35 позивачу на виконання рішення нараховано доплату до пенсії за період з 01.12.2019 по 31.07.2022 у загальній сумі 182203,83 грн.

05.03.2025 представник позивача звернувся до відповідача з запитом, в якому просив здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії згідно висновків Донецького окружного адміністративного суду від 23.11.2021 по справі № 200/11994/21, яке набрало законної 16.06.2022 та повідомити з яких саме підстав до теперішнього часу не виконане рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/11994/21, про перерахунок пенсії ОСОБА_1 .

Листом від 10.03.2025 № 0500-0203-8/20633 відповідачем повідомлено представника позивача про наступне:

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.11.2021 по справі № 200/11994/21, яке набрало законної сили 16.02.2022, в серпні 2022 року проведено індивідуальний перерахунок пенсії з 01.12.2019 відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням довідки про розмір грошового забезпечення виданої Державною установою «ТМО МВС України по Донецькій області» від 02.06.2021 № 33/25-1156 «про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 » за листопад 2019 року, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та наказу МВС України № 260 від 06.04.2016, із зазначенням основних і додаткових видів грошового забезпечення.

Доплата до пенсії за період з 01.12.2019 по 31.07.2022 у загальній сумі 182203,83 грн.

Рішення виконано в повному обсязі в межах функціональних повноважень та чинного законодавства Виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за Законом України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та членам їх сімей згідно з ст. 8 цього Закону забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, виплата коштів на виконання рішення суду від 23.11.2021 по справі №200/11994/21 в загальній сумі 1822023,83 грн буде здійснюватися в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

Вважаючи дії відповідача стосовно відмови провести перерахунок та виплату основного розміру пенсії, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 82 % сум грошового забезпечення, на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення №33/25-1156 від 02.06.2021, виготовленою Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» із виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати суми пенсії за період з 01.12.2019 до моменту здійснення перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. 2, 3 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз.1 пп.3.2 п.3, абз.2 п.4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002, «Ромашов проти України» від 27.07.2004, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26.04.2005, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19.02.2009).

Відповідно до частини 1 статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Виконання судового рішення може відбуватися у добровільному та примусовому порядку, а судовий контроль за виконанням рішення суду здійснює суд, що його ухвалив.

За приписами статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України від 02.06.2016 № 1404-VIII Про виконавче провадження (далі - Закон № 1404-VIII).

За частиною 1 статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 11 Закону № 1404-VIII державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII, у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а та 16.02.2019 у справі № 816/2016/17.

Статтею 382 КАС України передбачений судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Таким чином, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

З аналізу викладених норм убачається, що судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

Така позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними ухвалах від 16.09.2020 та від 12.01.2022 у справі №826/9960/15 (№11-1403апп18).

Суд зауважує, що судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Водночас, крім зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382 КАС України), КАС України передбачає ще один вид судового контролю за виконанням судового рішення шляхом визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

Так, ч.1 ст.383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Однак, підстави їх застосування є різними, а саме: невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача (ст.382 КАС України); обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з виконанням (неналежним виконанням) судового рішення у справі (ст.383 КАС України).

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Так, у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 Верховний Суд зазначив, що КАС України (статті 382-383) передбачають декілька форм судового контролю, що має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їхнього застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

У постановах від 17.04.2019 (справа №355/1648/15-а), від 12.05.2020 (справа №815/2252/16), від 16.12.2021 (справа №170/167/17) Верховний Суд дійшов наступних висновків:

«…зазначені вище правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.».

Позивач, звертаючись з цим позовом, просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області стосовно відмови провести перерахунок та виплату основного розміру пенсії ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 82 % сум грошового забезпечення, на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення №33/25-1156 від 02.06.2021, виготовленою Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» із виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати суми пенсії за період з 01.12.2019 до моменту здійснення перерахунку пенсії;

- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести перерахунок та виплату основного розміру пенсії ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 82 % сум грошового забезпечення, на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення №33/25-1156 від 02.06.2021, виготовленою Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» із виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати суми пенсії за період з 01.12.2019 до моменту здійснення перерахунку пенсії.

Як зазначено в позові, підставою для звернення до суду слугувало неналежне виконання відповідачем судових рішень, а саме, зазначено, що відповідач при виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.12.2021 по справі 200/12080/21 взяв за основу довідку про розмір грошового забезпечення за 2018 рік, та здійснив перерахунок пенсії із застосуванням основного розміру пенсії 82 %, при цьому знехтував довідкою про розмір грошового забезпечення від 02.06.2021 №33/25-1156, що враховувалась для перерахунку пенсії за рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23.11.2021 по справі 200/11994/21, чим суттєво порушили права позивача, так як в довідці 2018 року сума грошового забезпечення суттєво менша.

Судом встановлено, що в провадженні справи №200/12080/21 вирішувалось питання щодо застосування відсоткового значення розміру пенсії 82 % сум грошового забезпечення, а в провадженні №200/11994/21 з приводу перерахунку з 01.12.2019 на підставі довідки № 33/25-1156 від 02.06.2021, виготовленою Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області», з урахуванням розміру 82%.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача на виконання вказаних рішень суду.

Проте, відповідно до протоколу перерахунку пенсії від 01.08.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення суду із сум грошового забезпечення:

- посадовий оклад 2600,00 грн;

- оклад за військове звання 2000,00 грн;

- процентна надбавка за вислугу років 40% 1840,00 грн;

- середньомісячна сума додаткових видів ГЗ за 24 місяці, у т.ч. 9899,74 грн;

- НАДБ., ЗА УМОВИ РЕЖИМ. ОБМЕЖЕНЬ, ДОПУСК Ф. 2 15%;

- НАДБАВКА ЗА СПЕЦИФІЧНІ УМОВИ ПРОХОДЖЕННЯ СЛУЖБИ %;

- премія 63,17%;

ВСЬОГО 16339,74 грн;

в т.ч. сума грошового забезпечення для обчислення пенсії 16339,74 грн.

Основний розмір пенсії: 70% грошового забезпечення (вислуга років 29) у розмірі: 11437,82 грн.

Відповідно до протоколу перерахунку пенсії від 01.09.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення суду із сум грошового забезпечення:

- посадовий оклад 2600,00 грн;

- оклад за військове звання 2000,00

- процентна надбавка за вислугу років 40% 1840,00 грн;

- НАДБ., ЗА УМОВИ РЕЖИМ. ОБМЕЖЕНЬ, ДОПУСК Ф. 2 15% 390,00 грн;

- НАДБАВКА ЗА СПЕЦИФІЧНІ УМОВИ ПРОХОДЖЕННЯ СЛУЖБИ %;

- премія 6,06% 413,90 грн;

ВСЬОГО 7243,90 грн;

в т.ч. сума грошового забезпечення для обчислення пенсії 7243,90 грн.

Основний розмір пенсії: 82% грошового забезпечення (вислуга років 29) у розмірі: 5940 грн.

Вказані суми грошового забезпечення: (посадовий оклад 2600,00 грн; оклад за військове звання 2000,00; процентна надбавка за вислугу років 40% 1840,00 грн; НАДБ., ЗА УМОВИ РЕЖИМ. ОБМЕЖЕНЬ, ДОПУСК Ф. 2 15% 390,00 грн; НАДБАВКА ЗА СПЕЦИФІЧНІ УМОВИ ПРОХОДЖЕННЯ СЛУЖБИ %; премія 6,06% 413,90 грн; ВСЬОГО 7243,90 грн; в т.ч. сума грошового забезпечення для обчислення пенсії 7243,90 грн.) та основний розмір пенсії - 82% грошового забезпечення (вислуга років 29) у розмірі 5940 грн. застосовані також при проведенні подальших перерахунків пенсії позивача, що вбачається з протоколів від 01.03.2023, від 01.03.2024, від 01.03.2025 та від 23.07.2025, копії яких наявні в матеріалах справи.

Отже, на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.12.2021 по справі 200/12080/21 відповідачем при прорахунку пенсії позивача застосовується основний розмір пенсії - 82% грошового забезпечення.

Також відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача з 01.12.2019 з урахуванням довідки про розмір грошового забезпечення виданої Державною установою «ТМО МВС України по Донецькій області» від 02.06.2021 № 33/25-1156 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 » за листопад 2019 року. Доплата до пенсії за період з 01.12.2019 по 31.07.2022 у загальній сумі 182203,83 грн. Вказане вбачається з листа відповідача від 10.03.2025 № 0500-0203-8/20633, розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № за дорученням № Д /35 та протоколу перерахунку пенсії від 01.08.2022.

Разом з тим, відповідно до протоколу перерахунку пенсії від 01.09.2022 відповідачем застосовувались, зокрема, НАДБ., ЗА УМОВИ РЕЖИМ. ОБМЕЖЕНЬ, ДОПУСК Ф. 2 15% 390,00 грн; НАДБАВКА ЗА СПЕЦИФІЧНІ УМОВИ ПРОХОДЖЕННЯ СЛУЖБИ %; премія 6,06% 413,90 грн.

Проте, в довідці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» від 02.06.2021№ 33/25-1156 про розмір грошового забезпечення позивача, вказано, крім іншого, такі складові грошового забезпечення: в надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції (49,44%) - 3 183,94 грн; премія (63,17%) - 6 325,80 грн.

Пояснень щодо застосування інших складових грошового забезпечення при проведенні перерахунку пенсії позивача відповідачем не наведено.

Отже, позовні вимоги, що є предметом позову у справі № 200/4968/25 є тотожними вимогам у справах № 200/12080/21 та № 200/11994/21.

При цьому, фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, частково є тотожним, оскільки позивач у цій справі зазначає, що даний позов направлений на виконання рішення у справі № 200/12080/21 та № 200/11994/21.

При цьому, у даному випадку, вже існують судові рішення якими вирішено спірні питання, а саме:

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 виходячи з розрахунку 82% грошового забезпечення, із урахуванням раніше виплачених сум та зобов`язано здійснити перерахунок пенсії за вислугу років з 01.12.2019 на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням довідки ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області» № 33/25-1156 від 02.06.2021 «Про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 » за листопад 2019 року, згідно постанови КМУ від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських НП» та наказу МВС України № 260 від 06.04.2016, із зазначенням основних і додаткових видів грошового забезпечення в наступних розмірах: посадовий оклад 2 600, 00 грн.; оклад за спеціальним званням 2000 грн.; надбавка за стаж служби (40%) 1 840,00 грн.; надбавка за специфічні умови проходження служби (в розмірі 49,44% від грошового забезпечення) 3 183, 94 грн.; надбавка за службу в умовах режимних обмежень 15% - 390, 00 грн.; премія (в середньому розмірі за прирівняною посадою в розмірі 63,17 % від грошового забезпечення) 6 325, 80 грн.

Отже, наразі має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судових рішень.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства (пункт 1); якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (пункт 4).

Неможливість повторного розгляду справи за наявності судового рішення, що набрало законної сили, у тотожній справі ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

Відповідно до наведеної норми тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 11.04.2018 у провадженні 11-257заі18.

Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової (юридичної) визначеності. Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, принцип правової визначеності передбачає дотримання правила «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, який полягає в тому, що позивач, який порушив справу проти відповідача і отримав за результатами її розгляду остаточне рішення, не може ініціювати повторне судове провадження стосовно того ж самого відповідача, якщо судовий позов ґрунтується на тих самих фактичних обставинах, або ж нова вимога могла бути складовою частиною попередньої у першому рішенні.

Тобто, за вказаним принципом, жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового до виконання рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового судового рішення. Res judicata є способом запобігання повторному розгляду справи та несправедливому відношенню до інших учасників судового процесу.

При цьому, суд звертає увагу, що предмет позову - це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення. Ця вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під адміністративну юрисдикцію.

Підстава позову - це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування. Під підставою позову розуміються обставини, з яких витікає право вимоги позивача, на яких позивач їх засновує.

У постанові від 09.10.2018 у справі №809/487/18 Верховний Суд зазначив, що підстави адміністративного позову це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Верховний Суд у постанові від 13.03.2018 у справі № 916/1764/17 вказав, що не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Верховний Суд у постанові від 05.12.2019 у справі №826/3678/16 указав, що позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються нетотожними і суддя не вправі відмовити у відкритті провадження у справі.

Відтак, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15, від 21.12.2020 у справі №440/1810/19, від 03.04.2019 по справі № 820/4261/18.

Суд зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28.02.2024 у справі № 400/3416/20, від 06.08.2024 у справі № 560/4755/20, від 14.08.2024 у справі №580/5660/22, від 21.08.2024 у справі № 200/63/23, від 22.08.2024 справа № 160/2735/23, від 23.10.2024 справа № 320/25216/23.

Аналіз предмету позову у справі, яка розглядається, свідчить, що фактичною підставою для звернення до суду із даними позовними вимогами стала незгода позивача із діями відповідача під час виконання рішень суду.

Отже, позов, заявлений позивачем, виник на стадії виконання судових рішень, а спірні відносини у цьому випадку є пов`язаними (похідними) з неналежним виконанням судових рішень, і не є самостійними позовними вимогами, тобто безпосередньо пов`язані з предметом і підставою позову, за якими вже є постановлене судове рішення по суті позовних вимог.

Суд звертає увагу, що заявлені позовні вимоги в цій частині стосуються саме порядку виконання судових рішень, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, у даному випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору.

При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 справа № 686/23317/13-а, від 06.02.2019 справа № 816/2016/17, у постанові Верховного Суду від 11.12.2023 справа №240/9339/22, від 26.02.2024 справа № 120/13369/23, від 28.02.2023 справа № 260/1898/22, від 13.03.2024 справа № 440/10029/22, від 22.08.2024 справа № 160/2735/23, від 14.08.2024 справа №580/5660/22.

У постанові від 22.03.2018 у справі № П/9901/135/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що поняття спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства слід тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Таким чином, суд вбачає наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки спір у даній справі стосується стадії виконання таких судових рішень.

Також, суд зазначає, що Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово зазначав щодо помилковості висновків судів попередніх інстанцій про те, що провадження у справі має бути закрито на підставі пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України, оскільки вимоги позивача не підлягають розгляду в межах окремої справи за правилами адміністративного судочинства, а можуть бути вирішені на підставі відповідної заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України. Отже, спірні позовні вимоги (в частині, щодо якої закрито провадження у справі) не можуть бути розглянуті як за правилами адміністративного судочинства так і не підлягають розгляду в судовому порядку в цілому.

Аналогічний підхід застосував Верховний Суд у постанові від 16.12.2021 у справі №170/167/17, від 31.01.2022 у справі № 400/822/20, від 20.04.2022 у справі № 233/3744/17, від 30.06.2022 у справі №818/1346/16, від 18.01.2024 у справі № 160/2888/23, від 27.11.2024 у справі №380/17385/23, від 25.03.2025 у справі №200/1210/24.

Колегія суддів Верховного Суду у постанові від 27.11.2024 у справі №380/17385/23 зазначила, що спірні правовідносини мають бути вирішені в межах виконання рішення у справі № 380/11452/22, а не окремого позову. Тому розгляд справи № 380/17385/23 за правилами адміністративного судочинства неможливий, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України, а не пункту 4 вказаної частини, як вказали суди.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що наявні підстави для закриття провадження у справі.

Згідно з частиною 2 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись статтями 238, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до адміністративного суду із заявою зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені ст.ст. 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя А.С. Зеленов