Справа № 320/21583/23
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2025 року Київ № 320/21583/23

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач 1), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача 1 щодо відмови позивачу у зарахуванні до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, період проходження військової служби з 25.05.1985 по 04.06.1987;

- зобов`язати відповідача 1 зарахувати позивачу до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, період проходження військової служби з 25.05.1985 по 04.06.1987.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що має право на зарахування до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком, період проходження військової служби з 25.05.1985 по 04.06.1987, проте органами Пенсійного фонду України прийняті рішення, якими безпідставно не зараховано до страхового стажу період проходження військової служби, у зв`язку із чим відмовлено у призначенні пенсії за віком. Також позивач зазначив, що період проходження військової служби підтверджується належними та допустимими доказами, які долучені до позовної заяви.

За результатом автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Балаклицькому А.І.

Ухвалою суду від 03.01.2024 (суддя Балаклицький А.І.) відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання.

Згідно із частиною першою статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України, справа, розгляд якої розпочато одним суддею, повинна бути розглянута цим самим суддею, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи.

У силу вимог частини дев`ятої статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України, невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим визначено суддю Скрипку І.М.

Ухвалою суду від 25.10.2024 справу прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Ухвалою суду від 20.06.2025 залучено до участі у справі в якості співвідповідачів Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі відповідач 2) та Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 3).

Відповідач 1 проти позову заперечував, надіслав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просили суд у задоволенні позову відмовити, оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області правомірно до стажу не зараховано період проходження військової служби з 25.05.1985 по 04.06.1987 у зв`язку з тим, що по батькові позивача у військовому квитку не відповідає даним у паспорті.

Відповідач 3 проти позову заперечував, надіслав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просили суд у задоволенні позову відмовити, оскільки прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області рішення є обґрунтованим та відповідає нормам чинного законодавства. Разом із відзивом надіслали копії матеріалів пенсійної справи позивача.

Відповідач 2 правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, копію позовної заяви ним отримано 09.07.2025, про що свідчать наявні у справі письмові докази. Натомість, від відповідача 2, 09.07.2025 до суду надійшло повідомлення про відсутність матеріалів у електронній справі, у якому зазначили, що станом на 09.07.2025 не отримували копію позовної заяви з доданими до неї документами, у зв`язку із чим просили направити копію позову та продовжити строк для подання відзиву.

Ухвалою суду від 24.09.2025 відмовлено відповідачу 2 у продовженні строку для подання відзиву на позовну заяву.

Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України та наділений адміністративною процесуальною дієздатністю, що підтверджено паспортом серії НОМЕР_1 .

09.03.2023 позивач звернувся до відповідача 1 із заявою про призначенням пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за принципом екстериторіальності прийнято рішення від 17.03.2023 № 03 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Відмова мотивована тим, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано, зокрема, що є спірним - період строкової військової служби з 25.05.1985 по 04.06.1987, оскільки зазначене по батькові особи (російською - ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним заявника (російською - ОСОБА_3 ).

У свою чергу, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 24.03.2023 № 2600-0212-8/55366 повідомило позивача про зазначене рішення відповідача 2.

23.06.2023 позивач повторно звернувся до відповідача 1 із заявою про призначенням пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За принципом екстериторіальності, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 30.06.2023 № 03, відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідної кількості страхового стажу.

Відмова мотивована тим, що згідно з військовим квитком, не зараховано період проходження військової служби з 25.05.1985 по 04.06.1987, оскільки по батькові не відповідає даним паспорта.

Оскільки спірним у цій справі є саме період проходження військової служби з 25.05.1985 по 04.06.1987, який відповідає предмету спору, тож суд надає оцінку правомірності прийняття Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області рішень від 17.03.2023 № 03 та від 30.06.2023 № 03, саме у названій частині.

У рішенні від 17.03.2023 № 03 зазначено, що вік заявника становить 60 років 2 дні. Необхідний страховий стаж згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 30 років. Страховий стаж особи становить 13 років 11 місяців 19 днів. Для зарахування до страхового стажу періоду з 25.05.1985 по 04.06.1987, необхідно надати уточнюючу довідку про проходження строкової військової служби, видану на підставі облікової картки заявника.

У той же, у рішенні від 30.06.2023 № 03 зазначено, що пенсійний вік визначений пунктом 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 60 років. Вік заявника 60 років 3 місяці 16 днів. Необхідний страховий стаж - 30 років. Страховий стаж особи - 22 роки 11 місяців 19 днів. На дату звернення не працює, на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.

Суд зазначає, що названий період із 25.05.1985 по 04.06.1987 є спірним, відповідає предмету спору, тож оцінка іншим доводам рішень не надається, оскільки такі не оскаржуються позивачем.

Не погоджуючись із діями територіального управління Пенсійного фонду України про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходив із такого.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення», Законом України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 55 Конституції України).

Стаття 4 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058- IV) визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення».

За правилами статті 26 Закону України № 1058-IV, починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01.01.2023 по 31.12.2023 - не менше 30 років.

За нормами статті 48 Кодексу законів про працю України та статті 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Тобто, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами тільки у випадках відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставах інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виникає виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній чи наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи.

Указаний висновок узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 у справі № 235/805/17, від 06.12.2019 у справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 у справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 у справі № 242/2536/16-а.

Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 8 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ) визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається із матеріалів справи, на підтвердження проходження військової служби у спірний період, позивачем надано копію військового квитка серії НОМЕР_2 від 11.04.1985 та копію трудової книжки серії НОМЕР_3 від 13.04.1981 на ім`я (російською мовою ОСОБА_1 ).

Відмовляючи у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду проходження військової служби з 25.05.1985 по 04.06.1987, відповідач 2 та відповідач 3 зазначили в рішеннях, що по батькові позивача у військовому квитку не відповідає даним паспорта.

Із матеріалів справи слідує, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 22.05.2023 у справі № 760/7455/23 встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що трудова книжка НОМЕР_3 , видана на ім`я « ОСОБА_1 », належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із урахуванням положень Інструкції про ведення трудових книжок, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, суд уважає, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для посадової особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка до таких порушень не мала будь-якого відношення.

Певні недоліки в заповненні трудової книжки не можуть слугувати беззаперечною підставою для відмови у зарахуванні спірного період служби до страхового стажу.

Законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до запису у трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 13.04.1981, позивач у період із 04.05.1985 по 13.07.1987 проходив службу в Радянській Армії, який внесено на підставі військового квитка серії НОМЕР_2 , та сумнівів у достовірності не викликає.

Суд констатує, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про проходження військової служби у спірний період, тож цей запис є належним та допустимим доказом для зарахування названого періоду до страхового стажу позивача, та свідчить про послідовність хронології подій періодів роботи.

У свою чергу, суд зазначає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок працівників на уповноваженого працівника підприємства, при цьому судом не встановлено недостовірності або інших ознак юридичної дефектності, будь-то наявність будь-яких виправлень, закреслювань, тощо у трудовій книжці позивача, тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі, і зазначена обставина не може позбавити позивача його конституційного права на соціальний захист та вирішення питання призначення пенсії, у разі наявності на те законних підстав.

Окрім цього, відповідачами не вказано жодних інших підстав, за якими оформлення записів у військовому квитку та трудовій книжці робить їх недійсними або сумнівними.

Таким чином, оскільки судом не встановлено недостовірності або неточності вказаного запису, зазначене не може бути підставою для незарахування спірного періоду проходження військової служби позивача до його страхового стажу.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позивач надав докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, які не спростовані відповідачами та те, що період проходження військової служби з 25.05.1985 по 04.06.1987 підлягає зарахуванню до страхового стажу, та має бути врахований територіальним управління пенсійного фонду України під час вирішення питання про призначення пенсії позивачу, за наявності на те підстав.

Відтак, суд доходить висновку, що дії відповідачів щодо незарахування до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком, період проходження військової служби з 25.05.1985 по 04.06.1987, є протиправними.

При цьому, за змістом статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, суд наділений правом вийти за межі позовних вимог під час ухвалення рішення у справі та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із метою ефективного захисту прав позивача, суд уважає за необхідне визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 17.03.2023 № 03 та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 30.06.2023 № 03 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 в частині незарахування період проходження військової служби з 25.05.1985 по 04.06.1987.

У зв`язку із цим, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд уважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до страхового стажу позивача період проходження військової служби з 25.05.1985 по 04.06.1987.

Згідно із часиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Ураховуючи те, що відповідачами 2 та 3 не надано суду доказів на підтвердження правомірності своїх рішень, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення.

У силу приписів статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 147,20 грн підлягає відшкодуванню солідарно за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у розмірі 1 073,60 грн та за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у розмірі 1 073,60 грн, як суб`єктів владних повноважень, якими прийняті оскаржувані рішення.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 17.03.2023 № 03 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 в частині незарахування до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії, періоду проходження військової служби з 25.05.1985 по 04.06.1987.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 30.06.2023 № 03 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 в частині незарахування до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії, періоду проходження військової служби з 25.05.1985 по 04.06.1987.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (; місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період проходження військової служби з 25.05.1985 по 04.06.1987.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (; місцезнаходження: 29000, Хмельницька область, Хмельницький район, м. Хмельницький, вул. Чекірди Гната, буд. 10).

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (; місцезнаходження: 69057, Запорізька область, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 158-Б).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Скрипка І.М.