Справа № 300/8151/24
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/8151/24 пров. № А/857/34571/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Матковської З.М.

суддів- Гінди О.М., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року у справі №300/8151/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (головуючий суддя першої інстанції Боршовський Т.І.., час ухвалення - у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Івано-Франківськ, дата складання повного тексту рішення 26 листопада 2024 року),-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач) в якому просить:

визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2024, зарахувавши до стажу період його роботи з 01.01.2004 по 23.09.2011 у Комунальному некомерційному підприємстві «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради» в подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою від 07.10.2024 про перерахунок пенсії, зарахувавши до стажу період його роботи з 01.01.2004 по 23.09.2011 Комунального некомерційного підприємства «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради» до стажу роботи у подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення. До вказаної заяви від 07.10.2024 позивач долучив довідку Комунального некомерційного підприємства Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради від 04.10.2024 № 17604, згідно якої підтверджено, що ОСОБА_1 працював в період з 01.11.2002 по 23.09.2011 на посаді лікаря-анестезіолога відділення інтенсивної терапії в Обласній психоневрологічній лікарні № 3. На адвокатський запит представника позивача від 21.10.2024 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області листом від 25.10.2024 за 0900-0202-8/56067 надіслано документи із пенсійної справи позивача, з яких встановлено, що рішенням за № 56 від 15.10.2024 позивачу проведено перерахунок пенсії у зв`язку з уточненням даних в електронної пенсійної справи. Так, на момент перерахунку пенсії стаж роботи ОСОБА_1 склав 55 років 02 місяці 12 днів, а індивідуальний коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1 0,55167. Водночас, період роботи позивача з 01.01.2004 по 23.09.2011 у Комунальному некомерційному підприємстві «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради» не зараховано до стажу в подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Представник позивача вважає таку відмову відповідача протиправною, оскільки Законом України «Про пенсійне забезпечення» не передбачено обмежень щодо застосування статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» під час обчислення пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2. Також статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не скасовує статтю 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не зупиняє її дію. Так, статтею 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років. Отже, позивач має право на зарахування період його роботи з 01.01.2004 по 23.09.2011 в подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року у справі №300/8151/24 позов задоволено.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши до страхового стажу періоди його роботи 01.01.2004 по 23.09.2011 в подвійному розмірі згідно з статтею 60 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести з 01.10.2024 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши до страхового стажу період його роботи з 01.01.2004 по 23.09.2011 в подвійному розмірі згідно із статтею 60 Закону України Про пенсійне забезпечення, з урахуванням уже проведених платежів.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також неповно з`ясовано обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що підставою у незарахуванні стажу роботи ОСОБА_1 , в Комунальному некомерційному підприємстві «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради» є відсутність правової норми в Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ГУ та відсутність обов`язку враховувати статтю 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788- XII для обрахунку стажу з 01.01.2004.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області. Позивачу з 24.09.2011 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

03.07.2024 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV).

За результатом розгляду заяви позивача від 03.07.2024, ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV з урахуванням загального страхового стажу роботи 55 років 2 місяці 12 днів (коефіцієнт стажу 0,55167) та заробітної плати, врахованої за період з 01.07.2000 по 31.03.2024, загальний розмір пенсії позивача становить 7444,52 грн.

Згідно розрахунку стажу періоди роботи позивача з 28.04.1989 по 30.11.1994, з 01.01.1995 по 15.08.2002, з 01.11.2002 по 31.12.2003 зараховано у подвійному розмірі.

07.10.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про перерахунок пенсії із зарахуванням до стажу період його роботи з 01.01.2004 по 23.09.2011 у Комунальному некомерційному підприємстві «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради» в подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». До заяви про перерахунок пенсії позивач долучив копію довідки, виданої 04.10.2024 Комунальним некомерційним підприємством «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради» за №17604, якою підтверджуються обставини роботи позивач з 28.04.1989 по 23.09.2011 зі шкідливими та важкими умовами праці.

За результатом розгляду заяви від 07.10.2024 відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача, внаслідок якого розмір пенсії з 01.10.2024 становить 8459,58 грн.

21.10.2024 представником позивача направлено адвокатський запит з проханням надати належним чином завірені копії відповіді за результатами розгляду звернення позивача про перерахунок пенсії від 07.10.2024.

На адвокатський запит представника позивача від 21.10.2024 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області листом від 25.10.2024 за 0900-0202-8/56067 надіслано документи із пенсійної справи позивача. Із наданих документів щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 представник позивача встановив, що рішенням за №56 від 15.10.2024 позивачу проведено перерахунок пенсії у зв`язку з уточненням даних в електронної пенсійної справи. На момент перерахунку пенсії стаж роботи склав 55 років 02 місяці 12 днів, а індивідуальний коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1 0,55167. Крім цього позивачу не зараховано період роботи з 01.01.2004 по 23.09.2011 у Комунальному некомерційному підприємстві «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради» у подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Вважаючи протиправною відмову ГУ ПФУ в Івано-Франківській області у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 із зарахуванням до стажу період роботи з 01.01.2004 по 23.09.2011 у Комунальному некомерційному підприємстві Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради в подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України Про пенсійне забезпечення, представник позивача звернувся до суду з цим позовом, в якому просить суд зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2024, зарахувавши до стажу період його роботи з 01.01.2004 по 23.09.2011 у Комунальному некомерційному підприємстві Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради в подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що критерії правомірності поведінки суб`єкта владних повноважень, вказують на протиправність відмови відповідача під час перерахунку пенсії ОСОБА_1 за заявою від 07.10.2024 з зарахуванням до страхового стажу періоду його роботи з 01.01.2004 по 23.09.2011 (тобто включно) в подвійному розмірі згідно з статтею 60 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Апеляційний суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України від 09.07.2023 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до частин 1, 2 статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною 4 статті 24 цього Закону періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 637 від 12.08.1993 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Положеннями пункту 3 даного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників. Відповідно до пункту 1.1 Загальні положення Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відтак, здійснивши аналіз вказаних норм, колегія суддів зазначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності відповідних записів у трудовій книжці стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, архівними установами. У випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються довідки підприємств, установ, організацій, виписки із наказів, особові рахунки та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про трудові книжки працівників за №301 від 27.04.1993 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 09.08.2019 у справі №654/890/17, який відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України застосував суд в даній адміністративній справі.

Згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , копія якої наявна в матеріалах справи, судом встановлено, що позивач: з 28.04.1989 по 01.07.2002 працював на посаді лікаря-терапевта, лікаря-реаніматолога в Обласній психоневрологічній лікарні № 3; з 02.07.2002 по 31.10.2002 працював на посаді лікаря-анестезіолога відділення інтенсивної терапії в Обласному наркологічному диспансері; з 01.11.2002 по 23.09.2011 працював на посаді лікаря-анестезіолога відділення інтенсивної терапії в Обласній психоневрологічній лікарні № 3.

Періоди роботи з 28.04.1989 по 01.07.2002 на посаді лікаря-терапевта, лікаря-реаніматолога в Обласній психоневрологічній лікарні № 3, з 02.07.2002 по 31.10.2002 на посаді лікаря-анестезіолога відділення інтенсивної терапії в Обласному наркологічному диспансері, з 01.11.2002 по 23.09.2011 на посаді лікаря-анестезіолога відділення інтенсивної терапії в Обласній психоневрологічній лікарні № 3 підтверджені також довідкою Комунального некомерційного підприємства Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради від 04.10.2024 № 17604.

Згідно з статтею 60 Закону № 1788 робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Статтею 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що психіатрична допомога це комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медичну та психологічну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин.

Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, до видів діяльності КНП «Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради» та КНП Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради належать спеціалізована медична практика 86.22 (цей клас включає медичне консультування та лікування у сфері спеціальної медицини лікарями-спеціалістами та хірургами), діяльність лікарняних закладів 86.10 (цей клас включає короткострокове та тривале перебування пацієнтів у лікарнях широкого профілю, які здійснюють медичну, діагностичну та лікувальну діяльність (наприклад, громадські та обласні лікарні, лікарні некомерційних організацій, університетські лікарні, військові шпиталі та в`язничні лікарні), та лікарняні установи спеціального призначення (наприклад, наркологічні та психіатричні клініки, інфекційні лікарні, пологові будинки, санаторно-курортні заклади) та загальна медична практика код 86.21 (цей клас включає медичне консультування та лікування у сфері загальної медицини, які надають лікарі загального профілю).

Отже, КНП «Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради» та КНП Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради, як лікарняні заклади призначені для надання психіатричної допомоги, і в розумінні статті 60 Закону № 1788 є закладами з надання психіатричної допомоги.

Вірно зазначено судом першої інстанції, що відповідачем не заперечується факт роботи позивача в психіатричних закладах охорони здоров`я в спірні періоди.

Відповідно до преамбули Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01.01.2004, цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відмова відповідача зарахувати до стажу позивача у подвійному розмірі періоди роботи в психіатричному закладі охорони здоров`я після 01.01.2004 не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України та є протиправною.

Оскільки правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи в закладі з надання психіатричної допомоги підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції вважає вірними висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для відмови в задоволенні адміністративного позову.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява №65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), Проніна проти України (заява №63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява №4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст.139 КАС України розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року у справі №300/8151/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін