Справа № 420/9531/25
Суддя: Караван Р.В.
Дата ухвалення: 2025-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9531/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Каравана Р.В., розглянув в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 01.04.2025 року звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якому просить суд:

визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у листі від 24.03.2025 №7465-6807/Ш-02/8-1500/25 щодо не врахування до страхового стажу при обчисленні пенсії ОСОБА_1 періоду служби з 23.07.1992 р. по 29.07.1998 р. згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.06.2024 р. № 215;

зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 зарахування до страхового стажу періоду служби з 23.07.1992 р. по 29.07.1998 р. згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.06.2024 р. № 215 та провести перерахунок та виплату пенсії з дати її призначення та з урахуванням раніше виплачених сум;

звернути рішення до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона з 21.01.2025 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області (далі Відповідач) та отримує пенсію за віком.

При поданні заяви про призначення пенсії за віком з усіма необхідними документами позивачка подавала оригінал трудової книжки, оригінал військового квитку та довідку ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.06.2024 р. № 215.

Рішення про призначення пенсії з розрахунком стажу позивачка отримала 20 лютого 2025 року з розрахунку стажу нею було виявлено часткове не зарахування до страхового стажу для обчислення пенсії періоду проходження військової служби з 23.07.1992 року по 29.07.1998 року, що відповідно призвело до зменшення розміру пенсії.

27.02.2025 року вона поштою направила заяву до Відповідача щодо зарахування до стажу роботи періоду служби з 23.07.1992 по 29.07.1998 р.р. згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.06.2024 р. № 215.

Проте, Відповідач листом від 24.03.2025 року № 7465-6807/Ш-02/8-1500/25 повідомив, про те, що врахування періодів роботи осіб на території російської федерації здійснювалось на підставі Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода), відповідно до якої для визначення права на пенсію громадянам держав - учасниць СНД враховується трудовий стаж, вироблений на території будь-якої з цих держав.

Оскільки з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді, до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території російської федерації по 31.12.1991. Тому для зарахування до страхового стажу періоду проходження військової служби з липня 1992 року по липень 1998 року підстав немає.

Вважає, що Відповідачем неправомірно відмовлено у зарахуванні періоду служби 23.07.1992 по 29.07.1998 р.р. згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.06.2024 р. № 215 до загального стажу при обчисленні пенсії.

Відповідач з поданим позовом не погодився. У поданому до суду відзиві вказує, що 10.03.2025 року позивач звернувся до Головного управління із заявою щодо перерахунку пенсії (вхід. № 6807/Ш-1500-25 від 10.03.2025).

За заявою від 12.02.2025 та долученими документами, позивачу з 21.01.2025 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон) як працюючій особі, при страховому стажі 35 років 3 місяці (враховано по 31.01.2025), середньомісячній заробітній платі 23773,34 грн, визначеній за період з 01.07.2000 по 31.01.2025 згідно даних персоніфікованого обліку, та її розмір становить 8498,15 грн, де: розмір пенсії за віком 8380,10 грн; доплата за 5 років понаднормового стажу 118,05 грн.

Врахування періодів роботи осіб на території російської федерації здійснювалось на підставі Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі Угода), відповідно до якої для визначення права на пенсію громадянам держав учасниць СНД враховується трудовий стаж, вироблений на території будь-якої з цих держав.

Оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь у Угоді, до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території російської федерації по 31.12.1991. Враховуючи вищевикладене, листом від 24.03.2025 № 7465-6807/Ш-02/8-1500/25 Головним управлінням надано відповідь про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу періоду проходження військової служби з липня 1992 року по липень 1998 року.

Рішення про відмову в перерахунку пенсії на підставі заяви не виносилось.

Представник позивача з поданим відзивом не погоджується. У відповіді на відзив зазначає, що ОСОБА_1 при зверненні до органів Пенсійного фонду України надала всі необхідні документи, про недоліки яких чи посилання на їх відсутність не зазначено, посилання Відповідача на неможливість врахування у розрахунок стажу періоду служби з 23.07.1992 по 29.07.1998 р.р. згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.06.2024 р. № 215 є повною недбалістю по відношенню до таких незахищених верств населення як пенсіонери.

Зауважує, що всі записи внесені із зазначенням підстав уповноваженими особами і скріплені печатками.

Вказує, що частиною 2 ст. 13 Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, зазначено, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, які виникли у відповідності до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили у випадку виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Тобто, аналізуючи наведені норми законодавства, вбачається, що навіть у випадку виходу держави-учасниці із Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, пенсійні права громадян такої держави не втрачають своєї сили.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху та надано позивачу термін для усунення недоліків 5 днів з дня отримання копії ухвали.

В ухвалі Одеського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 судом визначено спосіб усунення виявлених недоліків, а саме шляхом подання до суду платіжний документ, що підтверджує доплату судового збору у розмірі 1211,20 грн.

07.04.2025 представником позивача, з метою усунення вказаних в ухвалі від 07.04.2025 недоліків позовної заяви, до Одеського окружного адміністративного суду було подано заяву про усунення недоліків, до якої долучено квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 відкрито провадження по вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 КАС України та витребувано у відповідачів докази по справі.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Суд, дослідивши матеріали справи та обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги і заперечення, а також ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідив докази у справі

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з 21.01.2025 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за віком.

За заявою від 12.02.2025 та долученими документами, позивачу з 21.01.2025 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як працюючій особі, при страховому стажі 35 років 3 місяці 14 днів (враховано по 31.01.2025) та її розмір становить 8498,15 грн, де: розмір пенсії за віком 8380,10 грн; доплата за 5 років понаднормового стажу 118,05 грн.

З записів у військовому квитку НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 з 23.07.1992 по 29.07.1998 проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

Згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 № НОМЕР_3 від 27.07.1982, остання з 23.07.1992 по 28.07.1998 проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_2 (попередній номер 70159) у АДРЕСА_1 російської федерації.

ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_1 видана довідка від 05.06.2024 № 215 про те, що вона дійсно проходила службу з 23.07.1992 р. (Наказ командира військової частини НОМЕР_4 від 23.07.1992 №705) по 29.07.1998 р. (Наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 29.07.1998 №622).

27.02.2025 року ОСОБА_1 поштою направила заяву до Відповідача щодо перерахунку її пенсії та зарахування до стажу роботи періоду служби з 23.07.1992 по 29.07.1998 р.р. згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.06.2024 p. № 215.

Відповідач листом від 24.03.2025 року №7465-6807/Ш-02/8-1500/25 повідомив, про те, що врахування періодів роботи осіб на території російської федерації здійснювалось на підставі Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, відповідно до якої для визначення права на пенсію громадянам держав - учасниць СНД враховується трудовий стаж, вироблений на території будь-якої з цих держав.

Оскільки з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді, до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території російської федерації по 31.12.1991.

Тому для зарахування до страхового стажу періоду проходження військової служби з липня 1992 року по липень 1998 року підстав немає.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає та враховує наступне.

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачений Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі по тексту Закон № 1058-IV).

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають, зокрема, особи яким надано статус учасника бойових дій - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Згідно з ч. 1ст. 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Згідно з абзацами першим і другим пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

Положеннями п. в) частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що до стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до ст.48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються з ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Вказаним нормам відповідає також п. 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637), за приписами якого, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби або ж навчання, а також архівними установами. Тобто, законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У свою чергу, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої, або необхідних записів у ній, які й визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 20.02.2018р. у справі №234/13910/17, від 07.03.2018р. у справі №233/2084/17, від 04.03.2020р. у справі №367/945/17, від 27.04.2020р. у справі №367/4230/17 та від 23.09.2021 р. у справі №227/4273/16-а.

Як було встановлено судом, записами трудової книжки ОСОБА_1 № НОМЕР_3 від 27.07.1982 підтверджується проходження останньою з 23.07.1992 по 28.07.1998 військову службу у військовій частині НОМЕР_2 у АДРЕСА_1 російської федерації.

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності за межами України зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, якщо це передбачено цим Законом або міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону № 1058-IV, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, спірність питання у даній справі полягає у правомірності рішення пенсійного органу щодо відмови позивачу у перерахунку їй пенсії за віком за наслідками не врахування до страхового стажу періоду служби з 23.07.1992 по 29.07.1998.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та російська федерація.

Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди (стаття 5 Угоди).

Відповідно до статті 1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення" постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

Вказана постанова набрала чинності 02.12.2022 року.

Отже, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 Україна, як держава - учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Таким чином, суд відхиляє посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, покладені в основу листа від 24.03.2025 року на ту обставину, що з 01.01.2023 російська федерації припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, оскільки вказані обставини не стосуються періодів трудової діяльності позивача, що мали місце в період дії вказаної Угоди.

Відтак період період служби позивача з 23.07.1992 р. по 29.07.1998 р. на території російської федерації, який додатково підтверджений довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.06.2024 р. № 215 має бути зарахований до страхового стажу позивача.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області протиправно листом від 24.03.2025 №7465-6807/Ш-02/8-1500/25 відмовлено у врахуванні до страхового стажу при обчисленні пенсії ОСОБА_1 періоду служби з 23.07.1992 р. по 29.07.1998 р. згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.06.2024 р. № 215.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий стаж позивача.

Пункт 4.7. розділу ІV Порядку 22-1 визначає, що саме «орган, що призначає пенсію» повинен всебічно, повно і об`єктивно розглянути всі подані документи, після чого установити наявність чи відсутність права особи на одержання пенсії.

Оскільки в силу частини п`ятої статті 45 Закону №1058 передбачено обов`язок органу Пенсійного фонду щодо прийняття відповідного рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунок) пенсії, враховуючи, що відповідач як уповноважений орган не надав оцінку всім періодам роботи позивача та не перевірив дотримання інших умов для призначення пенсії, зобов`язання пенсійного органу повторно розглянути заяву з урахуванням висновків суду є достатнім способом захисту з метою відновлення прав позивача.

Отже суд вбачає за можливе з метою належного та ефективного захисту прав позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.02.202 (вхід. № 6807/Ш-1500-25 від 10.03.2025) про проведення перерахунку пенсії, зарахувавши до страхового стажу період служби з 23.07.1992 р. по 29.07.1998 р. згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.06.2024 р. № 215 з урахуванням висновків суду.

Приймаючи до уваги, що судом не було задоволено вимогу позивача про здійснення перерахунку та виплати пенсії, відповідно відсутні підстави для задоволення клопотання позивача про звернення рішення до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Пунктом 23 частини першої статті 4 КАС України визначено, що похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Суд зазначає, що вимога про визнання протиправним акта, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо), які є наслідком протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

У даному разі, судом задоволено основну вимогу позивача про визнання протиправним та скасувати рішення, а тому часткове задоволення похідної вимоги щодо обраного позивачем порядку і способу захисту його порушених прав не впливає на розподіл судових витрат у цій справі, а тому з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп.

Керуючись статтями 2, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у листі від 24.03.2025 №7465-6807/Ш-02/8-1500/25 щодо не врахування до страхового стажу при обчисленні пенсії ОСОБА_1 періоду служби з 23.07.1992 р. по 29.07.1998 р. згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.06.2024 р. № 215.

Зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.02.202 (вхід. № 6807/Ш-1500-25 від 10.03.2025) про проведення перерахунку пенсії, зарахувавши до страхового стажу період служби з 23.07.1992 р. по 29.07.1998 р. згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.06.2024 р. № 215 з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1211 грн. 20 коп.

Рішення суду, відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП) НОМЕР_5 .

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ідентифікаційний код в .

Суддя Роман КАРАВАН