Справа № 420/1060/25
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/1060/25

Перша інстанція: суддя Юхтенко Л.Р.,

повний текст судового рішення

складено 29.05.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Одеській області), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення №3319 Головного управління ПФУ в Одеській області від 06.12.2024 року про відмову у призначенні позивачу пенсії за вислугу років;

- зобов`язати Головне управління ПФУ в Одеській області призначити та виплачувати з 24.04.2024 року (наступний день після звільнення) позивачу пенсію за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням страхового стажу період проходження військової служби за контрактом з 06.12.2007 року по 20.12.2011 року.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що в період з 06.12.2007 по 20.12.2011 позивач проходив військову службу за контрактом. Станом на день звільнення вислуга років становила: календарна військова 05 років 06 місяців 29 днів, пільгова військова 02 роки 00 місяців 06 днів, всього військова 07 років 07 місяців 05 днів.

З 31.08.2012 року по 23.04.2024 року позивач проходив службу в Головному управлінні Державної служби з надзвичайних ситуацій в Одеській області. Наказом від 23.04.2024 року №315 звільнений. На момент звільнення вислуга років становила 17 років 02 місяці 21 день.

Так, у зв`язку з наявністю підстав, Головним управлінням Державної служби з надзвичайних ситуацій в Одеській області було сформовано та направлено до Головного управління ПФУ в Одеській області подання №17/1334 про призначення пенсії позивачу за вислугу років.

13.12.2024 року позивачем було отримано лист від 09.12.2024 року та рішення №3319 від 06.12.2024 року про відмову у призначенні пенсії позивачу, у зв`язку з тим, що страховий стаж не достатній для призначення пенсії, адже не враховано період військової служби згідно архівних довідок та особової картки грошового забезпечення. На думку позивача, вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню, адже на момент звільнення позивачу вже виповнилось 45 років, страховий стаж складав 25 років і більше, з яких 17 років військова служба та служба в органах цивільного захисту, що передбачено ч.1 ст.12 Закону №2262-ХІІ.

Позивач зазначає, що відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивача період проходження військової служби з 06.12.2007 по 20.12.2011 роки, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні дані про нарахування грошового забезпечення та сплату єдиних внесків. Архівні відомості та особисті картки грошового забезпечення за спірний період не прийняті до уваги.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що відповідно до наданих документів, позивач має страховий стаж 17 років 02 місяці 24 дні. Періоди військової служби з 06.12.2007 року по 20.12.2011 року не зараховані до страхового стажу, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма ОК-5) відсутні дані про нарахування грошового забезпечення та сплату страхових внесків. Для вирішення зазначеного у заяві питання, у разі звільнення зі служби, позивачу необхідно звернутись до уповноваженого структурного підрозділу державного органу де позивач проходив службу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що відповідно до витягу з наказу Головного управління ДСНС в Одеській області №315 від 23.04.2024 року «про звільнення зі служби цивільного захисту, продовження строку служби за новим контрактом» майстра-сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 звільнено зі служби цивільного захисту за пунктом 176 підпунктом 5 (у зв`язку з сімейними обставинами).

Судом встановлено, що 06.09.2024 року позивачем було подано до Головного управління ПФУ в Одеській області заяву про призначення пенсії за вислугу років.

Листом від 09.10.2024 року №60 01.1-7508/6017/5 Головне управління ДСНС в Одеській області направило на адресу Головного управління ПФУ в Одеській області подання про призначення пенсії від 08.10.2024 року №17/1334, в якому вказано, що Головне управління представляє для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , у зв`язку зі звільненням зі служби 23.04.2024 року. Календарна вислуга років станом на 23 квітня 2024 року для призначення пенсії складає: 17 років 02 місяці 21 день. Страховий стаж станом на 23.04.2024 року для призначення пенсії складає 25 років 02 місяці 11 днів.

Також, до вказаного подання надано додатки на 41 арк.

Відповідно до розрахунку складеного начальником групи персональну 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Одеській області, вислуга років станом на 23.04.2024 року для призначення пенсії складає 25 років 02 місяці та 11 днів.

Рішенням Головного управління ПФУ в Одеській області від 06.12.2024 року №3319 про відмову у призначенні пенсії, розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в призначенні пенсії відмовлено.

Підставою для відмови у вказаному рішення зазначено:

Згідно з поданням Головного управління ДСНС в Одеській області від 08.10.2024 року №17/1334 про призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 та наданими документами, на день звільнення зі служби, тобто на 23.04.2024 року, календарна вислуга складає 17 років 02 місяці 21 день.

За наявними документами ОСОБА_1 має страховий стаж 21 рік 08 місяців 14 днів. Періоди служби з 06.12.2007 по 20.12.2011 не зараховано до страхового стажу, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма ОК-5) Реєстру застрахованих осіб відсутні дані про нарахування грошового забезпечення та сплату єдиних внесків. Довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески за період з 06.12.2007 по 20.12.2011 відповідно до постанови правління Головного фонду України від 04.02.2021 №3-1 та постанови КМУ від 21.08.2019 №770 не надавались. Обчислення страхового стажу по наданим заявником архівним відомостям та особистим карткам грошового забезпечення за 2007-2011 роки чинним законодавством не передбачено.

Враховуючи зазначене Головним управлінням прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п.«б» ст.12 Закону « 2262-ХІІ у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 25 років і більше.

На думку позивача, вказане рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Крім того, судом досліджено надані до подання Головного управління ДСНС в Одеській області додатки, а саме: заяву про призначення пенсії від 06.09.2024 року; витяг з наказу про виключення зі списків особового складу ДСНС України №34 о/с від 23.04.2024 року; розрахунок вислуги років від 23.04.2024 року; військовий квиток позивача від 28.05.1997 року; копію посвідчення «про донорство крові та її компонентів» від 12.07.2017 року; грошовий атестат №3 від 08.05.2024 року; паспорт та ІПН; копію заяви з установи банку про відкриття поточного рахунку з реквізитами від 30.08.2024 року; трудову книжку від 02.12.1996 року; копію особової картки грошового забезпечення №3942 за 2007 рік від 19.07.2024 року; копію особистої картки грошового забезпечення №б/н за 2008 рік; копію особової картки грошового забезпечення №3942 за 2009 рік від 19.07.2024 року; копію особової картки грошового забезпечення №3942 за 2010 рік від 19.07.2024 року; копію особової картки грошового забезпечення №3942 за 2011 рік від 19.07.2024 року; та довідку про нарахування суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески №59 від 01.10.2024 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не може нести відповідальність за не подання, зокрема, військовою частиною в якій позивач проходив службу за контрактом, інформації про сплачені страхові внески безпосередньо до пенсійного органу, як передбачено Порядком №770. Враховуючи, що наданими до пенсійного органу архівними відомостями здійснювались відрахування до пенсійного фонду за кожен місяць проходження військової служби, доводи Головного управління щодо не зарахування до страхового стажу періоду служби позивача з 06.12.2007 року по 20.12.2011 роки у зв`язку з відсутністю відомостей про сплачені страхові внески є необґрунтованими.

Колегія суддів при вирішенні даного спору виходить з наступного.

Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-XII врегульовані умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом

Відповідно до п. «б» ст.12 Закону №2262 пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з розрахунку загального страхового стажу в календарному обчисленні на пенсію за вислугу років майстер сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 становить: у календарному обчисленні 17 років 02 місяці 11 днів, трудовий стаж складає 1 років 11 місяців 20 днів. Вислуга років на 23 квітня 2024 року для призначення пенсії складає 25 років 2 місяці 11 днів (а.с.82-83).

Крім того, на момент звернення до пенсійного органу позивач досяг 45 річного віку, що відповідає умовам для призначення пенсії, визначеним п. «б» ст.12 Закону №2262.

Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії, пенсійний орган виходив з того, що за наданими документами позивач має страховий стаж 21 років 08 місяців 14 дні.

Так, періоди військової служби з 06.12.2007 року по 20.12.2011 роки не зараховані до страхового стажу, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма ОК-5) відсутні дані про нарахування грошового забезпечення та сплату страхових внесків.

Частиною першою статті 24 Закону №1058-ІV визначено, що страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з приписами частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог статті 62 Закону №1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 3 Порядку №637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 1 зазначеного Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Таким чином, трудова книжка має містити дані щодо факту перебування особи в трудових відносинах для підтвердження наявності трудового стажу та є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом 3 Порядку №637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до частини 1 статті 40 цього Закону для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

У Верховному Суді вже склалась стала судова практика з питання зарахування до страхового стажу періодів, за які відсутні дані про сплату страхових внесків.

Так, зокрема, у постанові по справі №340/1454/21 від 11.10.2023 року Верховний Суд дійшов висновку, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.

З копії трудової книжки позивача вбачається, що в період з 06.12.2007 року по 20.12.2011 року позивач проходив військову службу за контрактом.

Судова колегія враховує висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 17.07.2019 по справі №144/669/17, від 30.12.2021 у справі №348/1249/17, відповідно до яких, внаслідок невиконання товариством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення позивача права на призначення пенсії.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що разом з поданням про призначення пенсії до Головного управління було надано архівні відомості за 2007-2011 роки, з яких вбачається наявність відрахувань до пенсійного фонду відповідних сум за кожен місць проходження служби. Проте, вказані відомості не було враховано, адже вони не передбачені Порядком №770.

Підсумовуючи викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність не зарахування до страхового стажу позивача спірного періоду роботи та про протиправність рішення про відмову у призначенні пенсії.

З викладеного вбачається, що доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині не знайшли свого підтвердження.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька