Справа № 460/9576/25
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 вересня 2025 року м. Рівне №460/9576/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді К.М.Недашківської, розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Позивача ОСОБА_2 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 , про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі Позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 1 відділ ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі Відповідач 1) та Військової частини НОМЕР_1 (далі Відповідач 2), в якому Позивач просить суд: визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 в частині мобілізації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 в частині відмови в задоволенні звернення Позивача стосовно демобілізації ОСОБА_2 , відповідно до статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу; зобов`язати демобілізувати ОСОБА_2 .

Стислий виклад позиції Позивача.

Позивач зазначає, що ОСОБА_3 затримали працівники ТЦК та СП та примусово доставили до ТЦК. У подальшому його мобілізували у ВЧ НОМЕР_1 . Доводи про те, що він має право на відстрочку від мобілізації не прийняті до уваги. Позивач зазначає, що мобілізувавши ОСОБА_3 , відповідачі порушили не тільки його право на відстрочку, а й право Позивача на отримання від нього стороннього догляду. Просив задовольнити позов у повному обсязі.

Стислий виклад заперечень Відповідачів.

Військова частина НОМЕР_1 зазначає, що 02.05.2025 за вх.№Вой-142/зв надійшло звернення Позивача про демобілізацію з лав ЗСУ ОСОБА_2 на підставі вимог п. 14 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». До звернення позивач додав наступні документи: висновок ЛКК №237 на 1 арк.; акт обстеження №26 на 1 арк.; відомості з державного реєстру платника податку 2 арк.; рішення сільської ради №12 - на 1 арк.; копія свідоцтва про смерть на 2 арк.; архівна довідка В-2 на 1 арк.; свідоцтво про розірванні шлюбу 1 арк.. У своєму зверненні ОСОБА_1 стверджувала, що її племінник ОСОБА_2 має право на відстрочку від мобілізації та просила демобілізувати його з лав Збройних Сил України. Так, як з 19.04.2025 ОСОБА_2 , являється військовослужбовцем, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.04.2025 №112, та на нього не поширюється вимоги Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в частині відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Просив відмовити Позивачу у задоволенні позову.

Військова частина НОМЕР_2 зазначає, що позовна вимога про демобілізацію ОСОБА_2 є де-факто порушенням Позивачем питання про звільнення військовослужбовця В/Ч НОМЕР_2 з військової служби. ОСОБА_2 питання про звільнення з військової служби шляхом подання відповідного рапорту не порушувалось, позовна вимога ОСОБА_1 про демобілізацію ОСОБА_2 не має жодного юридичного підґрунтя, та, як наслідок, не може бути задоволена. Просив відмовити Позивачу у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 09.06.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 23.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 15.07.2025 залучено до участі справі №4609576/25 в якості співвідповідача Військову частину НОМЕР_2 (далі Відповідач 3).

За правилами частини п`ятої статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

За відсутності у процесуальному законі вказівки (прямої чи опосередкованої) на необхідність розгляду справи (з огляду на її категорію) тільки за правилами загального позовного провадження, суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження (відповідно до частини другої статті 257 КАС).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та з`ясувавши всі обставини, які мають правове значення для вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Наказу Командира Військової частини НОМЕР_1 від 19.04.2025 №112 військовослужбовців, які прибули з територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, з 19 квітня 2025 року зарахувати до списків особового складу частини та на усі види забезпечення, вважати призначеними на посади курсантів; з 19 квітня 2025 року вважати прийнявшими справи та посаду курсантів та приступившими до виконання службових обов`язків за посадами: з 20 квітня 2025 року зарахувати на продовольче забезпечення до підрозділу: 5 навчальна механізована рота: солдат ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Військової частини НОМЕР_1 із зверненням від 29.04.2025 щодо звільнення з військової служби ОСОБА_2 .

Листом від 05.05.2025 Військова частина НОМЕР_1 повідомила заявника про те, що відповідно до пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мав право на відстрочку від мобілізації, але 19.04.2025 був призваний до лав Збройних Сил України. Відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовець не має права на звільнення із лав Збройних Сил України.

Відповідно до Наказу Командира Військової частини НОМЕР_1 від 09.06.2025 №165 військовослужбовця призваного за мобілізацією ОСОБА_2 , курсанта 5 навчальної механізованої роти НОМЕР_3 навчального механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 з 09 червня 2025 виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення, а з 10 червня 2025 року з продовольчого забезпечення, та направлено для подальшого проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до Наказу Командира Військової частини НОМЕР_2 від 11.06.2025 №133 військовослужбовців вважати такими, що 11 червня 2025 року прибули із Військової частини НОМЕР_1 та зарахувати у розпорядження Командира Військової частини НОМЕР_2 та на усі види забезпечення з 12 червня 2025 року: солдата ОСОБА_2 .

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваних дій, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає таке.

Нормативно-правовим актом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, є Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII).

За приписами частини першої статті 1 Закону № 2232-XII, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до частини другої статті 1 Закону № 2232-XII, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку (частина третя статті 1 Закону № 2232-XII).

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина п`ята статті 1 Закону № 2232-XII).

За приписами частини другої статті 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями (частина третя статті 2 Закону № 2232-XII).

За приписами статті 3 Закону № 2232-XII, правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами частини першої статті 39 Закону № 2232-XII, призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Нормативно-правовим актом, який встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів, є Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі Закон № 3543-XII).

Перелік військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, визначений статтею 23 Закону № 3543-XII.

Відповідно до частини сьомої статті 23 Закону №3543-XII, перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок № 560).

Додатком 5 до Порядку №560 затверджено перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону №3543-XII.

Разом з цим, відповідно до пункту 2 Порядку № 560, на військову службу під час мобілізації, на особливий період призиваються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я та не мають права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, для комплектування (доукомплектування) з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, навчальних частин (центрів) (далі - військові частини) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями (далі - Збройні Сили та інші військові формування).

Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному Законами України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, Про військовий обов`язок і військову службу та цим Порядком.

Відповідно до пункту 56 Порядку №560, відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

За правилами пункту 57 Порядку №560, для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Відповідно до пункту 58 Порядку №560, за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

За приписами пункту 59 Порядку №560, відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до пункту 60 Порядку №560, комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.

У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до пункту 63 Порядку №560, військовозобов`язані, які звернулися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною комісією не направляються для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

У разі ухвалення комісією рішення про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаний, який підлягає призову на військову службу під час мобілізації, направляється на медичний огляд для визначення придатності до військової служби.

Військовозобов`язані, у яких строк дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не завершився, на медичний огляд не направляються, крім випадків, коли військовозобов`язані приймаються на військову службу за контрактом.

За приписами пункту 64 Порядку №560, заяви військовозобов`язаних про надання їм відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та підтвердні документи зберігаються у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки протягом п`яти років.

Отже, військовозобов`язаний має право на подання до комісії заяви про оформлення та надання відстрочки від призову на військову службу за наявності відповідних підстав, яка розглядається комісією протягом відповідного строку.

При цьому, на момент призову на військову службу під час мобілізації в особи повинен бути наявний відповідний документ, оформлений в установленому законом порядку рішення про відстрочку від мобілізації довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6 Порядку №560.

Право на відстрочку від призову на військову службу повинно бути реалізоване військовозобов`язаним шляхом вчинення ним активних дій та оформлення його у відповідний спосіб уповноваженим органом (зокрема, районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки).

При цьому, реалізація такого права може бути здійснена лише до моменту набуття ним статусу військовослужбовця.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина п`ята статті 242 КАС України).

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2024 року у справі №520/7954/22.

З матеріалів справи слідує, що на момент винесення Наказу Командира Військової частини НОМЕР_1 від 19.04.2025 №112 в ОСОБА_2 був відсутній будь-який документ щодо надання та оформлення йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Суд зазначає, що висновок ЛКК №237 на 1 арк.; акт обстеження №26 на 1 арк.; відомості з державного реєстру платника податку 2 арк.; рішення сільської ради №12 - на 1 арк.; копія свідоцтва про смерть на 2 арк.; архівна довідка В-2 на 1 арк.; свідоцтво про розірванні шлюбу 1 арк.; які надані Позивачем в інтересах ОСОБА_2 та які містяться в матеріалах справи, є лише підставою для звернення Позивача до комісії ТЦК та СП із заявою про надання та оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Натомість, станом на 19.04.2025 (дата винесення Наказу №112) у ОСОБА_2 не було рішення комісії про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації довідки із зазначенням строку відстрочки за формою, встановленою Порядком №560.

Позивач не надав суду жодних належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_2 звертався до комісії із заявою про оформлення та надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації саме до 19.04.2025 (дата винесення Наказу №112), і що така заява зареєстрована уповноваженим органом, розглянута та існує відповідне рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Отже, станом на 19.04.2025 були наявні правові підстави для направлення ОСОБА_2 на медичний огляд для визначення придатності до військової служби; станом на 19.04.2025 були наявні правові підстави для призову ОСОБА_2 на військову службу відповідно до Наказу №112, оскільки на такі дати не існувало жодного оформленого в установленому законодавством порядку документа щодо оформлення та надання ОСОБА_2 відстрочки від призову під час мобілізації.

Позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів наявності у ОСОБА_2 оформленої відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Тому, заявлена позовна вимога про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 в частині мобілізації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги про визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 в частині відмови в задоволенні звернення Позивача стосовно демобілізації ОСОБА_2 , відповідно до статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та зобов`язання демобілізувати ОСОБА_2 , суд зазначає таке.

Так, до Військової частини НОМЕР_1 02.05.2025 за вх.№Вой-142/зв надійшло звернення Позивача про демобілізацію з лав ЗСУ ОСОБА_2 на підставі вимог п. 14 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

До звернення Позивач додав наступні документи: висновок ЛКК №237 на 1 арк.; акт обстеження №26 на 1 арк.; відомості з державного реєстру платника податку 2 арк.; рішення сільської ради №12 - на 1 арк.; копія свідоцтва про смерть на 2 арк.; архівна довідка В-2 на 1 арк.; свідоцтво про розірванні шлюбу 1 арк.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 24 Закону № 2232-XII початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

З 19.04.2025 ОСОБА_2 , являється військовослужбовцем, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.04.2025 №112, та на нього не поширюється вимоги Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в частині відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до підпункту 2) пункту 225 розділу ХІІ Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (зі змінами), під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини 5 та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Так, відповідно до пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану на підставах: а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі; б) за станом здоров`я: на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців; за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі; г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); д) у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); е) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі (для осіб вищого офіцерського складу); з) у зв`язку із призначенням (обранням) на посаду або перебуванням на посаді судді, судді Конституційного Суду України, члена Вищої ради правосуддя, члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, керівника служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, його заступника, дисциплінарного інспектора Вищої ради правосуддя.

Відповідно до пункту 3 частини 12 статті 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин підчас дії воєнного стану на таких підставах: військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю; військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку; дружина, якщо обоє із подружжя проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років; перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці; військовослужбовці, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України; військовослужбовці, які є усиновлювачами, на утриманні яких перебуває (перебувають) дитина (діти), яка (які) до моменту усиновлення була (були) дитиною сиротою (дітьми-сиротами) або дитиною (дітьми), позбавленою (позбавленими) батьківського піклування, віком до 18 років, опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями, патронатними вихователями, на утриманні яких перебуває дитина-сирота (діти-сироти) або дитина (діти), позбавлена (позбавлені) батьківського піклування, віком до 18 років; виховання військовослужбовцем дитини з інвалідністю віком до 18 років, у разі відсутності інших осіб, які зобов`язані її виховувати; утримання військовослужбовцем повнолітньої дитини, яка є особою з інвалідністю I чи II групи; виховання військовослужбовцем дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність, за умови що такі особи не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати; необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи; необхідність здійснювати догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю III групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, або за наявності у дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю III групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів; необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи; необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи; у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною, за умови що за такою особою не здійснюється піклування (опіка) іншими особами; якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі у антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану; якщо їхнім близьким родичам (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) посмертно присвоєно звання Герой України за громадянську мужність, патріотизм, героїчне відстоювання конституційних засад демократії, прав і свобод людини, самовіддане служіння Українському народові, виявлені під час Революції Гідності (листопад 2013 року лютий 2014 року).

Перелік документів, який подається з рапортом про звільнення, визначено у Додатку 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України 10.04.2009 №170 (надалі Додаток 19).

Відповідно до підпункту 28 пункту 5 Додатку 19, військовослужбовці, які звільняються з військові служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подають документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, а саме: у разі необхідності здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько консультативної комісії закладу охорони здоров`я: один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): інвалідність такої особи, її потребу в постійному догляді, перебування під арештом (крім домашнього арешту), відбування покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі та акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки; один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики; висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді.

Закон № 2232-XII передбачає звільнення військовослужбовця у зв`язку з необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

При цьому, рапорт на звільнення з військової служби подається саме військовослужбовцем з наданням повного пакета документів, які підтверджують наявність підстав для звільнення.

Судом установлено, що ОСОБА_2 не звертався до командування саме з рапортом про звільнення з військової служби.

Натомість, звернення Позивача від 29.04.2025 не вважається та не може вважатися належним зверненням військовослужбовця ОСОБА_2 рапортом про звільнення з військової служби.

За результатами розгляду звернення Позивачу надана відповідь від 05.05.2025 за вих. №2517 про відсутність підстав для звільнення з військової служби ОСОБА_2 , що свідчить про правомірність дій Військової частини НОМЕР_1 .

Щодо звільнення військовослужбовця ОСОБА_4 з військової служби, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. На підставі частини другої цієї статті проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом. За змістом частини четвертої вказаної статті порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 3 Закону №2232-XII визначено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102 IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє до тепер.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.04.2025 №112 солдат ОСОБА_2 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 за мобілізаційним планом, з 19 квітня 2025 року зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, був призначений на посаду курсанта.

З 19 квітня 2025 року прийняв справи та посаду курсанта та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.06.2025 №165 військовослужбовця призваного за мобілізацією солдата ОСОБА_5 , курсанта 5 навчальної механізованої роти НОМЕР_3 навчального механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , згідно розпорядження начальника Генерального штабу Збройних Сил України №300/ ПУ/2352/П/дск від 31 травня 2025 року направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 , 09 червня 2025 року вважати, що справи та посаду здав.

З 09 червня 2025 року виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, а з 10 червня 2025 року з продовольчого забезпечення (триразового харчування за каталогом) та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до пункту 233 Положення №1153/2008 (далі Положення №1153/2008) військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, під час дії воєнного стану звільняються з військової служби на таких підставах: а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі; б) за станом здоров`я: на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців; за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі; г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); д) у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); е) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі (для осіб вищого офіцерського складу); з) у зв`язку із призначенням (обранням) на посаду або перебуванням на посаді судді, судді Конституційного Суду України, члена Вищої ради правосуддя, члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, керівника служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, його заступника, дисциплінарного інспектора Вищої ради правосуддя.

Так, за період проходження військової служби з 19.04.2025 по 09.06.2025 у військовій частині НОМЕР_1 , військовослужбовець солдат ОСОБА_2 , не звертався з рапортом про звільнення з військової служби, згідно з Положення №1153/2008.

08.08.2024 набрав чинності Порядок організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затверджений Наказом Міністерства оборони України від 06 серпня 2024 року № 531 (далі Порядок № 531), який визначає механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України (надалі за текстом Міноборони), Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту (пункт 1 розділу І).

Пунктом 2 розділу І Порядку № 531 встановлено, що з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання, - до наступного прямого командира (начальника).

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 531 рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах.

Військовослужбовець має право усно рапортувати за допомогою технічних засобів комунікації.

Пунктами 2-5 розділу ІІІ Порядку № 531 передбачено, що командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції.

Рапорт це особисте звернення військовослужбовця до свого командира (безпосереднього або прямого), незалежно від форми (усна, письмова, електронна.

Таким чином, право подавати рапорт має особисто військовослужбовець.

Судом установлено, що ОСОБА_2 питання про звільнення з військової служби шляхом подання відповідного рапорту до Військової частини НОМЕР_2 не порушувалось.

Зазначене вище свідчить про те, що правових підстав для звільнення ОСОБА_2 з військової служби не було, тому заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачами доведено правомірність оскаржуваних дій в порядку статті 77 КАС України, а тому заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Питання щодо розподілу судових витрат в порядку статті 139 КАС України не підлягає вирішенню.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ), до ІНФОРМАЦІЯ_1 1 відділ ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ), Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_4 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 24 вересня 2025 року

Суддя К.М. Недашківська