Справа № 640/8312/20
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2025 року Справа№640/8312/20

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоцентр Київ" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Автоцентр Київ" (далі - позивач або ТОВ "Автоцентр Київ" або Товариство) подано на розгляд Окружному адміністративному міста Києва позов до Головного управління ДПС у м. Києві (надалі - відповідач або ГУ ДПС у м. Києві), у якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просить суд:

- визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення №2 від 16 січня 2020 року. відповідно до якого ТОВ «Автоцентр Київ» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 157 163,00 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 78 582,00 грн.

- визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення №2 від 10 грудня 2020 року, відповідно до якого на ТОВ «Автоцентр Київ» накладено штраф у розмірі 19 670,82 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що господарські відносини Товариства з суборендарями є партнерськими та такими, що призводять до додаткового прибутку від провадження основної господарської діяльності, що було враховано при формуванні договірної орендної плати за користування приміщеннями. Позивач не має можливості визначити обсяг споживання комунальних послуг суборендарями. Попередньою документальною перевіркою не було встановлено порушень в частині передачі приміщень в суборенду.

Відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач здійснював реалізацію послуг суборенди приміщень за цінами нижчими, ніж собівартість послуг оренди приміщення, що призвело до заниження бази оподаткування податку на додану вартість та відповідно до заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість на суму 157 163 грн. Просив у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача на адресу суду надіслав заперечення на відзив до позовної заяви, в якому зазначив про те, що відповідач не надав пояснень, на підставі якого законодавчого акту до розрахункової вартості оренди 1 кв.м. перевіряючими було додано вартість комунальних послуг.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.01.2020 (суддя Пащенко К.С.) позовну заяву залишено без руху та зобов`язано позивача усунути недоліки у позовній заяві у п`ятиденний строк з моменту її отримання.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.04.2020 відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26.05.2025 прийнято адміністративну справу № 640/8312/20 до провадження, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11.06.2025 задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоцентр Київ" про заміну відповідача правонаступником. Замінено відповідача у справі Головне управління ДПС у м. Києві (ідентифікаційний код 43141267), на правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві (місцезнаходження: вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44116011).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11.06.2025 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоцентр Київ" про зміну позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Автоцентр Київ" як платник податку перебуває на обліку відповідача.

Головним управлінням ДПС у м. Києві проведено планову виїзну документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоцентр Київ", про що складено Акт від 12.12.2019 №220/26-15-05-02-05/32384972, яким встановлено наступні порушення:

- 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за період січень 2017 по червень 2019 року на загальну суму 200 782 грн.

- п. 201.1, 201.8, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в частині порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних за червень 2018 та травень 2019 та відсутність реєстрації податкових накладних на суму 200 782 грн.

За результатами розгляду заперечень позивача, Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято рішення від 13.01.2020 №5013/10/26-15-05-02-05, яким висновки в частині встановлених порушень Акту від 12.12.2019 №220/26-15-05-02-05/32384972 викладено у наступній редакції:

- п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за період січень 2017 по червень 2019 року на загальну суму 157 163 грн.

- п. 201.1, 201.8, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в частині порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних за червень 2018 та травень 2019 та відсутність реєстрації податкових накладних на суму 157 163 грн.

Висновок податкового органу мотивований тим, що Товариство здійснювало реалізацію послуг суборенди приміщень контрагентам ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», ПАТ «МТ КОНСА», ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», ФОП ОСОБА_4 , ТОВ «УБВ ГРУП» за цінами нижчими, ніж собівартість послуг оренди приміщення, що призвело до заниження бази оподаткування податку на додану вартість та відповідно до заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість на суму 157 163 грн.

16 січня 2020 року відповідачем на підставі Акту перевірки від 12.12.2019 №220/26-15-05-02-05/ НОМЕР_1 , винесено наступні оскаржувані податкове повідомлення-рішення, а саме:

- 2, яким позивачу за порушення п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 157 163 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в сумі 78 582 грн.;

- 2, яким позивачу за порушення п.п.201.1, 201.8, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України застосовано штраф у розмірі 78 768,02 грн.

За результатами розгляду скарги Товариства Державною податковою службою України прийнято рішення від 26.03.2020 №11042/6/99-08035-01-06 про залишення скарги без задоволення, а податкових повідомлень-рішень від 16 січня 2020 року №2, №2 без змін.

В результаті самостійного перерахунку відповідачем на підставі Акту перевірки від 12.12.2019 №220/26-15-05-02-05/32384972 винесено нове податкове повідомлення-рішення № 2 від 10.12.2020, яким до позивача за порушення п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України застосовано штраф у розмірі 19577,81 грн.

Не погоджуючись із правомірністю та обґрунтованістю наведених в акті перевірки доводів контролюючого органу, як наслідок, правомірністю оскаржуваних ППР, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить його задовольнити.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.156-1 пункту 14.1 статті 14.1 Податкового кодексу України встановлено, що податкове зобов`язання (для цілей розділу V цього Кодексу) - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді, та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом.

Положеннями пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України встановлено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», незалежно від дати накладення електронного підпису.

Згідно з пунктом 188.1 статті 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9, 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення; електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії.

Відповідно до пункту 201.1 статі 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Враховуючи положення абзацу другого пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України база для оподаткування операцій з постачання товарів не може бути нижче ціни придбання таких товарів.

Верховний Суд у постанові від 16.12.2019 (справа №200/12345/18-а) зазначив, що у справах, в яких спір стосується визначення бази оподаткування податком на додану вартість з дотриманням вимоги пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України щодо звичайних цін як мінімального рівня, якому повинна відповідати база оподаткування, особливо важливе значення має факт доведення реалізації товарів/послуг за цінами, які не відповідають ринковим.

Прибутковість кожної окремої операції не є обов`язковою ознакою господарської діяльності, адже вона може включати і окремі збиткові операції, які, хоча і були спрямовані на одержання прибутку, однак з об`єктивних причин призвели до негативних фінансово-економічних наслідків. Натомість визначальною ознакою господарської діяльності є наявність мети з отримання прибутку, а збитковість операції може бути обумовлена комерційним ризиком.

Однак, слід зауважити, що віднесення збиткових операцій до господарських можливе у випадках обґрунтування платником податку економічних причин чи ділової мети (зважаючи на ризики підприємницької діяльності) укладення угод за ціною нижчою за виробничу собівартість.

Аналогічний висновок було висловлено Верховним Судом України 09.06.2015 у справі №817/2197/13-а.

Також, у практиці Верховного Суду сформований підхід, щo мета oтримання дoхoду як кваліфікуюча oзнака гoспoдарськoї діяльнoсті кoреспoндує вимoзі щoдo наявнoсті рoзумнoї екoнoмічнoї причини (ділoвoї мети) під час здійснення гoспoдарськoї діяльнoсті. Oскільки гoспoдарська діяльність складається із сукупнoсті гoспoдарських oперацій платника пoдатку, які є фoрмoю ведення гoспoдарськoї діяльнoсті, тo рoзумна екoнoмічна причина має бути наявнoю в кoжній гoспoдарській oперації. Лише в такoму разі та чи інша oперація мoже вважатись вчиненoю в межах гoспoдарськoї діяльнoсті платника та лише за таких умoв платник пoдатку має правo на врахування у пoдаткoвoму oбліку наслідків відпoвідних гoспoдарських oперацій.

Як встановлено під час перевірки та не заперечується сторонами, Товариство з обмеженою відповідальністю "Автоцентр Київ" для розміщення офісу та ведення власної з господарської діяльності з продажу та обслуговування автомобілів орендує нежитлове приміщення площею 2357,5 кв.м., за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 67, про що свідчить договір оренди від 27.07.2016 №27072016.

За умовами означеного договору вартість орендної плати за 1 кв.м. складає 122 грн. Разом з тим, вартість суборенди для контрагентів позивача - ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», ПАТ «МТ КОНСА», ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», ФОП ОСОБА_4 , ТОВ «УБВ ГРУП» варіюється від 3 до 72 грн. за 1 кв.м.

Як зазначає позивач метою надання в суборенду приміщень та залучення інших осіб було виконання повного спектру послуг обслуговування автомобілів (встановлення додаткового обладнання, послуги мийки і прибирання авто, тощо) та надання комфортних умов для клієнтів (розміщення каси банку, терміналу, кафе тощо). Аналіз фінансових результатів за 2017 та 2018 роки свідчить, що залучення сторонніх осіб для виконання окремих видів робіт призвело до збільшення валового прибутку у 2018 році у порівнянні з 2017 роком на 1,8 млн.грн. У першому півріччі 2019 року у порівнянні з першим півріччям 2018 року валовий прибуток зріс на 2,9 млн.грн.

За таких обставин, позивачем обґрунтовано економічні причини та доведено ділову мету укладення угод суборенди за ціною нижчою за договором оренди нежитлового приміщення.

Відтак, висновки контролюючого органу про заниження Товариством бази оподаткування податку на додану вартість та відповідно до заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість на суму 157 163 грн. є помилковим. Тому прийняті податкові повідомлення- рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Розподіл судових витрат здійснюється за правилами ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві №2 від 16 січня 2020 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві №2 від 10 грудня 2020 року

Стягнути на користь Товариством з обмеженою відповідальністю "Автоцентр Київ" (адреса: 03062, м. Київ, вул. Перемоги, буд. 67, ідентифікаційний код - 32384972) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3829,84 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (місцезнаходження: вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44116011).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.С. Дмитрієв