Справа № 200/900/25
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2025-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2025 року Справа№200/900/25

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області (84122, Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, вул. Василівcька, буд. 11) відповідач 1

Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84116, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) відповідач 2

про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Бондаренка Д.В., звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, в якому просила суд:

- визнати протиправним рішення про відмову в призначенні соціальної допомоги від 22.10.2024 року Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області в призначенні і виплаті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , допомоги при народженні дитині згідно заяви від 16.10.2024 року;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області призначити та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , допомогу при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передбачену ст.10 Закону України Про державну допомогу сім`ям з дітьми, за заявою від 16.10.2024 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначив наступне.

Позивачка є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту громадянина України.

Батько позивачки є громадянином України, а мати є громадянкою Росії, яка проживає на території України на підставі посвідки на постійне проживання.

Позивачка народила доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька.

Однак, на час народження дитини у позивачки був відсутній паспорт громадянки України, який вона отримала тільки 17.09.2024 року і тому вона не змогла вчасно звернутися до УСЗН Слов`янської міської військової адміністрації за призначенням допомоги при народженні дитини.

Посилалась на установлення в Україні карантину та введення воєнного стану, що спричинило перешкоди в отриманні паспорту.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивачки, ОСОБА_3 .

07.10.2024 року позивачка разом з донькою звернулася до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, де отримала довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 07.10.2024 року № 1429- за фактичним місцем проживання: АДРЕСА_1 .

16.10.2024 року позивачка звернулася до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військової адміністрації із заявою про призначення допомоги при народженні дитини, однак отримала повідомлення про рішення про відмову в призначенні соціальної допомоги №03-30/71 від 22.10.2024 року. Відмова в призначенні допомоги обґрунтована тим, що звернення за допомогою було подано пізніше 12 календарних місяців після народження дитини.

Листом від 09.12.2024 року №03-16/9406 Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області надало копію рішення та повідомлення про відмову в призначенні допомоги при народжені дитини від 22.10.2024 року.

Вважає, що рішення про відмову у призначенні допомоги при народжені дитини порушує саме права народженої дитини.

Ухвалою від 17 лютого 2025 року суд відкрив провадження у справі, призначивши до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6, 8 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України, у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система.

Позовні та інші заяви, скарги та інші визначені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в день надходження документів.

Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.

Особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, подають процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняють інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", якщо інше не визначено цим Кодексом.

Особливості використання електронного цифрового підпису в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі визначаються Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Абзацом другим підпункту 15.16 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацію України у газеті Голос України та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21 затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - Положення про ЄСІТС).

В газеті "Голос України" від 04.09.2021 № 168 (7668) Вищою радою правосуддя опубліковано оголошення про початок функціонування трьох таких підсистеми (модулів) ЄСІТС: "Електронний кабінет"; "Електронний суд"; підсистема відеоконференцзв`язку.

З урахуванням статті 253 Цивільного кодексу України підсистеми "Електронний кабінет", "Електронний суд" та підсистема відеоконференцзв`язку офіційно розпочали функціонування 5 жовтня 2021 року.

Відповідно до п. 10 Положення про ЄСІТС, адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС у добровільному порядку.

Пункт 17 Положення про ЄСІТС визначає, що особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідно до пункту 25 Положення про ЄСІТС процесуальні та інші документи, пов`язані з розглядом справ у суді, можуть подаватися до суду виключно з використанням підсистеми "Електронний суд".

Відповідно до Довідки про доставку електронного документу в кабінет Електронного суду ухвала про прийняття справи до провадження була доставлена представнику позивача та відповідачу 17.02.25 о 17:16.

28 лютого 2025 року від відповідача 1 до суду надійшов відзив відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач 1 зазначив наступне.

ОСОБА_1 звернулась 16.10.2024 року до Управління з заявою про призначення усіх видів допомог та компенсацій для призначення допомоги при народженні дитини.

Пунктом другим частини першої статті 3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» № 2811-ХІІ визначено, що відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім`ям з дітьми, як допомога при народженні дитини, одноразова натуральна допомога «пакунок малюка».

Статтею 11 Закону № 2811-ХІІ визначено, що допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини. Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Пунктом 12 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 за №1751 передбачено, що допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Дочка позивача - ОСОБА_2 , громадянка України, народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , а за призначенням допомоги при народженні дитини ОСОБА_1 звернулася до Управління лише у жовтні 2024 року. Отже, строк звернення за призначенням допомоги при народженні дитини, встановлений статтею 11 Закону № 2811-ХІІ, сплив 24.12.2023 року. Тобто позивачем пропущений встановлений законодавством строк 12 календарних місяців з дати народження дитини для звернення за допомогою при її народженні.

Посилання позивача на установлення в Україні карантину та введення воєнного стану є хибними.

04 березня 2025 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив на адміністративний позов у якій він зазначив наступне.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309 Святогірська міська територіальна громада, в яку входить с. Маяки, знаходилася в зоні активних бойових дій з 24.02.2022 року по 31.12.2022 року, тому враховуючи небезпеку позивач не могла вчасно звернутися до відділу соціального захисту населення Святогірської військової адміністрації Краматорського району Донецької області.

З початку ведення активних бойових дій жодна державна установа не працювала, в тому числі і Слов`янський відділ ДМС України, тому сім`я позивачки не мала змоги подати документи на оформлення паспорту громадянки України. Батько позивачки отримав паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 12.07.2022 року органом 1235, а ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримала паспорт громадянки України серії НОМЕР_2 виданий 17.09.2024 року органом 6326, тому позивач не мала можливості звернутися за призначення допомоги при народженні дитини до соціального захисту населення не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Пунктом 11 Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року №1751 для призначення допомоги при народженні дитини за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, подається інші документи.

Однак, паспорт був відсутній.

Посилався на практику Верховного Суду.

10 березня 2025 року від відповідача 1 до суду надійшли заява у якій було зазначено, що відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 м. Святогірськ Святогірської міської територіальної громади знаходилась на тимчасово окупованої російською федерацією території України з 25.05.2022 року до 12.09.2022 року.

Відділ соціального захисту населення Святогірської військової адміністрації Краматорського району Донецької області відновив свою роботу у жовтні 2022 року, але позивач після народження дитини до органів соціального захисту населення з заявою про отримання допомоги при народженні дитини не зверталась.

Як свідчить сам позивач, що її батько отримав паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 12.07.2022 року органом 1235, тобто після 06.03.2019 року, коли позивачу виповнилось 14 років минуло три роки 4 місяця і шість днів.

Просив у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвалою від 23 червня 2025 року суд залучив до участі в справі в якості другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84116, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ), розгляд адміністративної справи розпочато спочатку.

Відповідно до Довідки про доставку електронного документу в кабінет Електронного суду ухвала про залучення до участі в справі в якості другого відповідача була доставлена представнику позивача 23.07.25 о 14:26, відповідачу 1 23.07.25 о 14:27, відповідачу 2 24.07.25 о 14:53.

06 серпня 2025 року від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зазначив, що позивач отримує соціальні допомоги, які були призначені органом соціального захисту: допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам; державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям; допомога на дітей одиноким матерям.

Станом на 01.08.2025 паперові справи від органів соціального захисту до Пенсійного фонду України не передані.

Позивачем пропущений 12 місячний строк звернення за допомогою при народженні дитини, який встановлений законодавством України, а тому підстави для виплати такої у відповідача 2 відсутні.

12 серпня 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідача 2 у якій зазначено, що ним надаються докази направлення позовної заяви з додатками та звернув увагу суду, що своєму відзиві на позовну заяву не спростував належними та допустимими доказами факти наведені в позовній заяві та докази надані до позову на обґрунтування позовних вимог, відзив є формальним, таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи, тому підтримую всі заяви по суті справи, надані представником позивача до матеріалів справи, позовну заяву прошу задовольнити у повному обсязі.

У період з 12 травня 2025 року по 19 травня 2025 року, з 22 серпня 2025 року по 12 вересня 2025 року суддя знаходився у щорічній відпустці.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суті, суд установив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту громадянки України серії НОМЕР_2 , який виданий 17.09.2024 року органом 6326, РНОКПП НОМЕР_3 .

У відповідності до Довідки про реєстрацію місця проживання особи, видану Маяківською сільською Радою від 17.01.2020 року № 63 позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 27.04.2005 року та зазначені дані Свідоцтва про народження позивачки: НОМЕР_4 , видане виконкомом Маяківської сільської Ради Слов`янського району Донецької області 30.03.2005 року.

Крім того, у відповідності до Витягу із Реєстру територіальної громади, а саме Відомостей про особу надані з відомчої інформаційної системи Державної міграційної служби на підставі відомостей, отриманих від: Святогірська територіальна громада, Номер витягу: 2024/0.10.2024 позивач проживає за адресою: АДРЕСА_2 , дата реєстрації 27.04.2005.

Батько позивачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 12.07.2022 року органом 1235.

У відповідності до Лікарського свідоцтва про смерть № 677 від 13.11.2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер.

Зазначений факт також підтверджується свідоцтвом про смерть від 28.01.2025 року серія НОМЕР_5 видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис 2145 від 25.11.2024 року.

Мати позивачки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є громадянкою Росії, яка проживає на території України на підставі посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_6 від 09.02.2005 року.

У відповідності до Домової книги для прописки громадян за адресою АДРЕСА_2 за цією адресою були зареєстровані: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Позивачка народила доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 03 лютого 2023 року №4, актовий запис №22 та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 від 03 жовтня 2024 року, яке видане Слов`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №22.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про громадянство України» громадянство України набуває: особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України. Але враховуючи, що батько позивачки помер, позивачка зверталася до ГУ ДМС за роз`ясненням, щодо підтвердження належності до громадянства України та оформлення паспорту громадянки України, що підтверджується відповідями Головного управління ДМС у Харківській області №6301.7-12324/63.2-24 від 23.07.2024 року та №6301.7-13026/63.3-24 від 06.08.2024.

У відповідності до п. 35 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 302 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2016 р. № 745) Заявник для оформлення паспорта подає:

1) свідоцтво про народження (за наявності) або витяг із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (за наявності), або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави (далі - свідоцтво про народження);

2) оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків або одного з них, які на момент народження особи перебували у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України).

У разі відсутності таких документів або у разі, коли батьки чи один із батьків такої особи на момент її народження були іноземцями або особами без громадянства, або у разі набуття особою громадянства України на території України подається довідка про реєстрацію особи громадянином України;

у випадках, коли у заявника з поважних причин (тривалий час не проживає з батьками, місце перебування батьків невідомо або вони померли, зв`язок з ними втрачено або вони позбавлені батьківських прав, про що зазначається у письмовому поясненні заявника) відсутня можливість подати документи, зазначені в абзаці першому цього підпункту, перевірка факту належності заявника до громадянства України здійснюється за обліками ДМС, інших державних та єдиних реєстрів, інформаційних баз, що перебувають у власності держави;

10) документ, виданий відповідним органом, установою, організацією, який містить фотозображення особи, - для осіб, які звертаються за оформленням паспорта вперше після досягнення 18-річного віку. У разі відсутності такого документа особа подає письмову заяву в довільній формі, в якій зазначається інформація про адресу місць проживання, навчання, роботи, установ виконання покарань та інша інформація, відомості про свідків, які будуть залучені до проведення процедури встановлення особи відповідно до абзацу третього пункту 43 цього Порядку. Працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС здійснюється перевірка відомостей та документів, поданих свідками за наявними обліками ДМС, іншими державними та єдиними реєстрами, іншими інформаційними базами, що перебувають у власності держави.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримала паспорт громадянки України серії НОМЕР_2 , який був виданий 17.09.2024 року органом 6326.

07.10.2024 року позивачка разом з донькою звернулася до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, де отримала довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується довідками №1429- від 07.10.2024 року та №1429- від 07.10.2024 року та їм було призначено допомогу на проживання на період з 01.10.2024 року по 31.03.2025 року.

16.10.2024 року позивачка звернулася до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військової адміністрації із заявою про призначення допомоги при народженні дитини, однак отримала повідомлення про рішення про відмову в призначенні соціальної допомоги №03-30/71 від 22.10.2024 року.

Відмова в призначенні допомоги обґрунтована тим, що звернення за допомогою було подано пізніше 12 календарних місяців після народження дитини.

06.12.2024 року був направлений запит до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військової адміністрації, щодо отримання копії рішення про відмову в призначенні соціальної допомоги.

Листом від 09.12.2024 року №03-16/9406 Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області було надано наступну інформацію за особистою заявою від 16.10.2024 року: родині ОСОБА_1 призначено допомогу на проживання, державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям та допомогу на дітей одиноким матерям на дитину ОСОБА_2 на період з 01.10.2024 року по 31.03.2025 року, а також надано копія рішення та повідомлення про відмову в призначенні допомоги при народжені дитини від 22.10.2024 року.

Відповідач 1 - Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за кодом , адреса зареєстрованого місцезнаходження: 84122, м. Слов`янськ, вул. Василівська, 11.

Відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за кодом , адреса зареєстрованого місцезнаходження: 84116, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3.

У відповідності до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 Святогірська міська територіальна громада віднесена до території можливих бойових дій з 01.01.2023 року.

До внесення Змін до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджених Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 08.03.2024 № 65 була визначена дата початку можливих бойових дій 22.02.2022 року.

Згідно ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, обставини справи сторонами не заперечуються, зокрема, факт відмови відповідача 1 в призначенні та виплаті державної допомоги при народжені дитини визнається відповідачем та підтверджується відповідними доказами, а тому не викликають у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Згідно ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність. недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Судом надана оцінка спору із застосуванням законодавства у редакції, яка діяла на час спірних правовідносин.

Згідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 21.11.2001 №2811-XII (далі Закон № 2811-XII, Закон), встановлюється гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім`ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Відповідно до ст. 1 Закону №2811-XII, громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України (.ч.4 ст.1 Закону).

Роботу щодо призначення та виплати державної допомоги сім`ям з дітьми організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Згідно ст. 4 Закону № 2811-XII, покриття витрат на виплату державної допомоги сім`ям з дітьми здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 6 Закону № 2811-XII, документи, необхідні для призначення державної допомоги сім`ям з дітьми, подаються особою, яка претендує на призначення допомоги, самостійно. За наявності письмової заяви особи, яка претендує на призначення допомоги, але за станом здоров`я або з інших поважних причин не може самостійно зібрати необхідні документи, збір зазначених документів покладається на органи, що призначають допомогу.

Документи, необхідні для призначення державної допомоги сім`ям з дітьми, розглядаються органом, що призначає та здійснює виплату державної допомоги, протягом 10 днів з дня звернення.

Про призначення державної допомоги чи про відмову в її наданні із зазначенням причини відмови та порядку оскарження цього рішення орган, що призначає і здійснює виплату державної допомоги сім`ям з дітьми, видає чи надсилає заявникові письмове повідомлення протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення.

Статтею 10 Закону № 2811-XII визначено, що допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Статтею 11 Закону № 2811-XII визначені умови призначення допомоги при народженні дитини.

Відтак, допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини.

Для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Даний перелік документів є вичерпним.

Орган праці та соціального захисту населення за місцем проживання одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, має право отримувати від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій відомості, необхідні для призначення допомоги при народженні дитини.

У разі народження (встановлення опіки) двох і більше дітей допомога надається на кожну дитину.

Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини; у разі виникнення інших обставин.

Частиною 1 статті 12 Закону № 2811-XII визначено, що допомога при народженні дитини призначається у розмірі 41 280 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово у сумі 10320 гривень, решта суми допомоги виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. п. 10, 11, 12, 13 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженому Постаново КМУ від 27.12.2001 №1751, допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання.

11. Для призначення допомоги при народженні дитини за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, подається:

1) заява одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики; 2) копія свідоцтва про народження дитини (з пред`явленням оригіналу).

Допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження.

Тобто необхідною умовою для призначення допомоги є пред`явлення паспорта громадянина України.

Виплата допомоги припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відмови отримувача допомоги від виховання дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання, крім дітей, які народилися під час перебування матері в слідчому ізоляторі або установі виконання покарань за умови перебування дитини разом з матір`ю; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; перебування отримувача допомоги у місцях позбавлення волі за рішенням суду; усиновлення дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування або дитини, батьки якої дали згоду на її усиновлення; смерті дитини; смерті отримувача допомоги.

Допомога при народженні першої та кожної наступної дитини, яка народилася після 30 червня 2014 р., надається у розмірі 41280 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово у сумі 10320 гривень, решта суми допомоги виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами.

Проаналізувавши обставини справи, діюче законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов наступних висновків.

Суд зазначає, що у позивача склалась ситуація, коли один із її батьків є громадянином іншої держави, смерть батька, який був громадянином України, отримання позивачкою паспорту громадянина України після народження дитини, отримання статусу внутрішньо переміщеної особи всі ці обставини свідчать про наявність обставин що унеможливили своєчасне звернення позивачки із заявою про призначення допомоги при народженні дитини.

Згідно з частиною сьомою статті 7 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд зазначає, що відповідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

Крім того, допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам. Неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №226/2082/16-а від 31 жовтня 2019 року та по справі № 591/610/16 від 14 лютого 2018 року, по справі № 2040/7370/18 від 21 червня 2023 року.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідачів щодо отримання позивачкою інших видів державної допомоги, оскільки вони віднесені до інших правовідносин, які регулюються іншими нормами законодавства та не є альтернативними тій допомозі про яку наявний спір.

Щодо не дотримання строків звернення позивачки за отриманням паспорту громадянина України, то суд зазначає що означене не є предметом спору у цій справі, а наявність паспорту є тільки підставою для отримання державної допомоги.

Не маючи паспорта громадянина України позивачка не могла у повному обсязі реалізувати норми законодавства про отримання допомоги, що стосуються прав дитини на отримання такої допомоги.

Норми міжнародного законодавства, а саме Конвенція про права дитини, ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року №789-ХІІ, є частиною законодавства України і на думку суду мають пріоритет при вирішенні цього спору.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

У відповідності до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Позивач просить визнати спірне рішення протиправним не ставлячи питання про його скасування.

Суд вважає за доцільне вийти за межі позовних вимог та визнати рішення про відмову в призначенні соціальної допомоги від 22.10.2024 року протиправним та скасувати його.

З огляду на означене позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні соціальної допомоги від 22.10.2024 року Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області в призначенні і виплаті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , допомоги при народженні дитині, згідно заяви від 16.10.2024 року, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області призначити та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , допомогу при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передбачену ст.10 Закону України Про державну допомогу сім`ям з дітьми, за заявою від 16.10.2024 року, то означені вимоги підлягають задоволенню у відношенні Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

У відповідності до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір у сумі 968,96 грн, який підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2.

Керуючись Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (з протоколами) (Європейська конвенція з прав людини), Конвенцією про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року №789-ХІІ, Кодексом адміністративного судочинства України суд,

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні соціальної допомоги від 22.10.2024 року Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області в призначенні і виплаті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , допомоги при народженні дитині, згідно заяви від 16.10.2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , допомогу при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передбачену ст.10 Закону України Про державну допомогу сім`ям з дітьми, за заявою від 16.10.2024 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) сплачений нею судовий збір у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень) 96 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, адреса зареєстрованого місцезнаходження: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3).

Рішення складено та підписано 24 вересня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко