Справа № 120/13483/24
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/13483/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Заброцька Людмила Олександрівна

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

23 вересня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Матохнюка Д.Б. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення начальника 3 групи ІПК відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип А) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 від 07 вересня 2024 року про відмову ОСОБА_1 у перетинанні державного кордону України.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

Позивач направив на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу - без задоволення, оскільки вважає, що судом вірно встановлені обставини справи та надано їх належну правову оцінку.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є військовозобов`язаним та перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 з 18.07.2017р., що підтверджується відомостями військового квитка серії НОМЕР_2 , а також військово-обліковим документом з "Резерв+".

Згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_6 № 10481 від 23.08.2024 ОСОБА_1 надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а саме: які мають дружину (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи, на строк до 09 листопада 2024 року.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрували шлюб 18.06.2024.

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААА № 790415 ОСОБА_2 01.08.2012 року встановлена ІІ група інвалідності ( загальне захворювання ) довічно.

Відповідно до письмового підтвердження № 630-24 від 06.09.2024 встановлено, що згідно з даними інформаційної системи Міжнародної лікарні Medpark міста Кишинів, Республіка Молдова, ОСОБА_2 записана до лікаря кардіолога на 09.09.2024 .

07.09.2024 р. позивач разом з дружиною ОСОБА_2 намагався виїхати з території України через пункт пропуску для автомобільного сполучення «Могилів-Подільський Отач».

Проте, начальником 3 групи ІПК відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип А) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 лейтенантом ОСОБА_3 прийнято рішення від 07.09.2024 про відмову у перетині державного кордону України, яким позивачу відмовлено у перетині державного кордону на виїзд з України, оскільки позивач не має права на перетин державного кордону України під час введення на території України надзвичайного або воєнного стану у зв`язку з обмеженнями, визначеними п.2.1-2.19 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995.

Позивач вважає зазначене рішення протиправним, таким, що винесене з порушенням чинного законодавства та порушує його права, і з метою його оскарження звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

Законом України від 24.02.2022 №2102-IX затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

Згідно з п. 3 Указу встановлено, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану". У зв`язку з веденням воєнного стану також прийнято рішення щодо проведення загальної мобілізації в Україні.

Отже, з 24.02.2022 року дати затвердження Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" встановлено обмеження прав громадян України, зокрема визначених статтею 33 Конституції України, щодо вільного залишення території України.

Станом на момент прийняття спірного рішення, а також на момент вирішення цієї справи по суті воєнний стан та загальна мобілізація в Українї тривають.

Правові основи здійснення прикордонного контролю, порядок його здійснення, умови перетинання державного кордону України визначає Закон України «Про прикордонний контроль» №1710-VI (далі Закон №1710- VI).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №1710-VI прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону №1710-VI паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону.

Частиною 1 ст. 14 Закону 1710-VI визначено, що іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови.

Як свідчать матеріали справи, рішенням начальника 3 групи ІПК відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип А) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 лейтенантом ОСОБА_3 від 07.09.2024 року позивачу відмовлено у перетині державного кордону України ( виїзд з України ), оскільки позивач не має права на перетин державного кордону України під час введення на території України воєнного стану у зв`язку з обмеженнями, визначеними п.2.1-2.19 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995.

В контексті спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд зазначає, що відповідно до п. 2-1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 (далі - Правила) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану перетинати державний кордон мають право, зокрема особи, які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю і супроводжують таких дружину (чоловіка) для виїзду за межі України, за наявності документів (їх нотаріально засвідчених копій), що підтверджують родинні зв`язки, інвалідність.

Отже, необхідною умовою для перетинання державного кордону в напрямку виїзду з України під час воєнного стану для військовозобов"язаних чоловіків, які супроводжують свою дружину із числа осіб з інвалідністю для виїзду за межі України, є наявність документів (їх нотаріально засвідчених копій), що підтверджують родинні зв`язки, інвалідність.

Як свідчать матеріали справи, 07.09.2024 позивач намагався здійснити перетин державного кордону України у напрямку виїзду з України, у зв`язку з супроводом своєї дружини ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю 2 групи, для виїзду її за межі України на огляд до лікаря в місто Кишинів, Республіка Молдова.

Для перетинання державного кордону позивачем були надані такі документи: військовий квиток серії НОМЕР_2 , електронний витяг з "Резерв +", довідку ІНФОРМАЦІЯ_8 № 10481 від 23.08.2024; довідку до акта огляду МСЕК серії 10ААА № 790415 про встановлення другої групи інвалідності ОСОБА_2 , свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 .

Як свідчать матеріали справи, з пояснень, наданих начальником відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 ) (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_1 капітаном ОСОБА_4 , вбачається, що останній «…в період з 08:00 07.09.2024 по 08:00 08.09.2024 року виконував обов`язки начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А).

Об 11:25 07.09.2024 отримав доповідь від старшого зміни прикордонних нарядів віпс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) у складі лейтенанта ОСОБА_5 стосовно слідування на напрямку виїзд з України громадянина України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який супроводжував для виїзду закордон свою дружину, громадянку України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка є особою з інвалідністю 2 групи. На прикордонний контроль надали свідоцтво про шлюб зареєстрований 18.06.2024 року, пенсійне посвідчення дружини та військово-обліковий документ (витяг з додатку «Резерв+»). Під час проведення співбесіди з особами, у п/н «СЗПН» виникли сумніви щодо законності реєстрації шлюбу.

В ході проведення співбесіди з вищевказаними особами, було встановлено фіктивність реєстрації шлюбу з особою, яка має інвалідність, з метою переправлення через ДКУ особи призовного віку за попередньою домовленістю, а саме: 1) шлюб даних громадян зареєстрований 18.06.2024; 2) особи не орієнтуються, де саме спільно проживають; 3) відсутні будь-які спільні фото до весілля та під час весілля; 4) телефонні дзвінки та переписка в телефоні наявна лише за декілька днів до реєстрації шлюбу.

За даним фактом було направлено повідомлення до Могилів-Подільського РВП ГУНП про виявлення ознак кримінального правопорушення відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.332 ККУ. У зв`язку із виявленням ознак кримінального правопорушення громадянка ОСОБА_2 державний кордон не перетинає, у зв`язку з цим громадянин України ОСОБА_6 не має підстави для перетину Державного кордону, як особа призовного віку під час дії воєнного стану на території України. Лейтенантом ОСОБА_7 було прийнято рішення про відмову в перетині державного кордону гр. України ОСОБА_6 27.09.1974 р.н. МП НОМЕР_4 ».

В подальшому, посадовими особами військової частини НОМЕР_1 скеровано повідомлення на адресу Могилів-Подільського РВП ГУ НП у Вінницькій області за №11447-24-вих від 07.09.2024 про виявлення ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 336 КК України, в діях ОСОБА_1 та за №11446-24-вих від 07.09.2024 про виявлення ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 332 КК України, щодо ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Сімейного кодексу України підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених статтями 22, 24-26 цього Кодексу.

Визначення шлюбу, який є недійсним, наведено в частинах 1 - 6 статті 39 Сімейного кодексу України.

В свою чергу, підстави, за яких шлюб визнається недійсним за рішенням суду або може бути визнаний недійсним за рішенням суду, наведені відповідно у статті 40 та 41 Сімейного кодексу України.

Так, згідно з ч. 2 ст. 40 Сімейного кодексу України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя.

Отже, єдиним органом, який може визнавати шлюб недійним з підстав його фіктивності є суд.

Як слідує з матеріалів справи та посадовими особами відповідача в ході проведення співбесіди з позивачем та його дружиною було встановлено фіктивність реєстрації шлюбу з особою, яка має інвалідність, з метою переправлення через державний кордон України особи призовного віку за попередньою домовленістю, виходячи з такого: 1) шлюб даних громадян зареєстрований 18.06.2024; 2) особи не орієнтуються, де саме спільно проживають; 3) відсутні будь-які спільні фото до весілля та під час весілля; 4) телефонні дзвінки та переписка в телефоні наявна лише за декілька днів до реєстрації шлюбу.

Разом з тим, як вірно встановив суд першої інстанції, відповідач на момент прийняття оскаржуваного рішення про відмову в перетинанні державного кордону України від 07.09.2024 року не мав рішення суду, яким шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано недійсним, у зв`язку з його фіктивністю, відтак, відповідач не міг керуватися такими доводами. Не надано такого рішення і в ході розгляду справи судом.

Таким чином, оцінивши встановлені фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення начальника 3 групи ІПК відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип А) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 лейтенанта ОСОБА_8 про відмову ОСОБА_9 у перетинанні державного кордону України від 07 вересня 2024 року є протиправним та підлягає скасуванню.

В частині позовних вимог зобов"язального характеру, суд дійшов висновку, що здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів, а також виявлення і припинення випадків незаконного їх переміщення є однією із основних функцій Державної прикордонної служби України. Оскільки повноваження відповідача у спірних правовідносинах є дискреційними, суд не вбачає правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог зобов"язального характеру. Рішення суду в цій частині сторонами не оскаржено.

Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку і, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Щодо інших доводів скаржників, колегія суддів зазначає, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Вінницький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Матохнюк Д.Б. Граб Л.С.