Справа № 400/11780/24
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2025-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/11780/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Коваля М.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року (суддя Бульба Н.О., м. Миколаїв, повний текст рішення складений 28.01.2025) по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

13.12.2024 до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 , в якому ГУ ДПС просило стягнути з відповідача податкову заборгованість на загальну суму 112995,61 грн.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ГУ ДПС відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що ГУ ДПС у Миколаївській області довгий час надсилало свої податкові вимоги за адресою, де відповідач не проживав і не зареєстрований більше 10 років. Крім того, відповідач з жовтня 2022 року зареєстрований як ВПО, що підтверджується довідкою від 28.10.2022 №5137- , і знаходився за іншим місцем проживання. Станом на 17.06.2022 р. складено акт попереднього візуального огляду пошкодженого об`єкта, за адресою АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 ), що свідчить про пошкодження житлового будинку, в якому проживає Відповідач, та 17.06.2022 в ЄРДР було зареєстровано кримінальне провадження №0000872.

Також судом не було враховано, що відповідачем не ведеться діяльність в сфері агровиробництва, позивач не надав суду декларації за період 2015-2022 року, а також наявність форс мажорних обставин по справі - початок і продовження воєнних дій на території України, що унеможливлює виконання зобов`язань.

Позивач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ФО ОСОБА_1 є платником податків.

Згідно до інтегрованою карткою платника податків у ОСОБА_1 наявна непогашена податкова заборгованість/недоїмка у сумі 112 995,61 грн., з яких:

1) податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості - 204,35 грн. (Миколаївська ТГ):

- нараховано відповідно до податкового повідомлення-рішення №0-1404- UA0071713 від 22.03.2024 у сумі 204,35 грн., строк сплати 13.08.2024, за період 2023 року (повернуто за закінченням терміну зберігання 14.06.2024);

2) податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18196,76 грн. (Костянтинівська ТГ):

- нараховано відповідно до податкового повідомлення-рішення №0-1404 від 16.02.2023 у сумі 613,2 грн., строк сплати 31.05.2023, за період 2021 року (повернено за закінченням терміну зберігання 01.04.2023);

- нараховано відповідно до податкового повідомлення-рішення №0-1404 від 11.04.2023 у сумі 327,04 грн., строк сплати 12.07.2023, за період 2017 року (повернено за закінченням терміну зберігання 13.05.2023);

- нараховано відповідно до податкового повідомлення-рішення №0-1404 від 11.04.2023 у сумі 380,49 грн., строк сплати 12.07.2023, за період 2018 року повернено за закінченням терміну зберігання 13.05.2023);

- нараховано відповідно до податкового повідомлення-рішення №0-1404 від 11.04.2023 у сумі 442,47 грн., строк сплати 12.07.2023, за період 2020 року повернено за закінченням терміну зберігання 13.05.2023);

- нараховано відповідно до податкового повідомлення-рішення №0-1404-UA0055792 від 22.03.2024 у сумі 16 433,76 грн., строк сплати 13.08.2024, за період 2023 року (повернено за закінченням терміну зберігання 14.06.2024, номер поштового відправлення 894);

3) податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 94 594,50 грн. (Костянтинівська ТГ):

- нараховано відповідно до податкового повідомлення-рішення №0-1404 від 16.02.2023 у сумі 24 948 грн., строк сплати 31.05.2023, за період 2021 року (повернено за закінченням терміну зберігання 01.04.2023);

- нараховано відповідно до податкового повідомлення-рішення №0-1404-UA087404 від 22.03.2024 у сумі 69 646,50 грн., за період 2023 року (повернено за закінченням терміну зберігання 14.06.2024, номер поштового відправлення 894);

Оскільки визначена вищезгаданими ППР сума грошового зобов`язання набула статусу узгодженої, проте не сплачена у встановлені законодавством строки, ГУДПС в звернулося до суду з даним адміністративним позовом про її стягнення.

Вирішуючи спір суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог контролюючого органу, а тому задовольнив їх у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

За приписами підпункту 14.1.153. пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з пунктом 59.5. статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно з пунктом 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Пунктом 42.2 статті 42 ПК України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Відповідно до пункту 45.1 статті 45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язана визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більш однієї адреси.

Згідно з пунктом 70.1. статті 70 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр).

За приписами підпункту 70.2.4. пункту 70.2. статті 70 ПК України до облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься інформація про місце проживання, а для іноземних громадян - також громадянство.

Відповідно до пункту 70.7. статті 70 ПК України, фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пунктів 2, 4 Розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року №1204 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 року за №124/28254, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином надісланим (врученим) платнику податків, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 Кодексу.

Якщо пошта (поштова служба) не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення через відсутність за місцезнаходженням платника податків (посадових осіб платника податків), їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштою (поштовою службою) в повідомленні про вручення, із зазначенням причин невручення.

Відтак, Податковим кодексом України встановлено обов`язок фізичної особи - платника податків у разі зміни даних, які вносяться до облікової картки, подавати контролюючим органам відомості про зміну даних протягом місяця з дня виникнення таких змін.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Обов`язку контролюючого органу щодо повідомлення платника податків про прийняття відповідного рішення кореспондує обов`язок такого платника добросовісно ставитись до отримання відповідної кореспонденції або повідомлень.

Як вбачається з матеріалів справи, податкова вимога від 27.11.2021 №30558-13 та ППР від 16.02.2023 №0-1404, №0-1404, від 11.04.2023 №0-1404, №0-1404, №0-140, від 22.03.2024 №0-1404-UA0071713, №0-1404-UA0071713, №0-1404-UA0071713 надсилалися контролюючим органом рекомендованими листами з повідомленням на податкову адресу місця проживання відповідача згідно довідки ДРФО.

Згадані відправлення були повернуті до податкового органу з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 22-25).

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта з приводу не проживання за адресою, оскільки обов`язок щодо інформування контролюючого органу про зміну свого фактичного місцезнаходження він не виконав. Між тим, слід зазначити, що контролюючий орган не наділений повноваженнями на власний розсуд змінювати дані Державного реєстру та облікової картки платника та/або розшукувати місцезнаходження платника податку, а тому погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що контролюючий орган, не маючи інших правових механізмів для отримання персональних даних про платника податків, вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки та, відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.

Ураховуючи, що податкове повідомлення-рішення та податкова вимога надсилались контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення за податковою адресою відповідача та вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення "за закінченням строку зберігання", колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сума заявленого до стягнення боргу є узгодженою та може бути стягнута в судовому порядку.

Слід додати, що за усталеною судовою Верховного Суду, викладеною в постановах від 04.02.2020 року по справі №817/4186/13-а, від 21.08.2019 року по справі №2340/4023/18, від 05.03.2020 року по справі №804/8630/16, у межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань. Оцінка податкового правопорушення, має здійснюватися судом у провадженні за позовом платника податків про оскарження такого акту індивідуальної дії, зокрема податкового повідомлення-рішення.

Щодо посилання апелянта на наявність форс-мажорних обставин по справі - початок і продовження воєнних дій на території України, що унеможливлюють виконання ним зобов`язань, то колегія суддів зазначає, що ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Сторона, яка посилається на форс-мажор, має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання, що відповідачем у даній справі зроблено не було.

Підсумовуючи викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга не містить належних, вагомих і обґрунтованих міркувань, чи доводів та аргументів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову ГУДПС. Суд першої інстанції правильно та повно з`ясував усі обставини справи та прийняв рішення, яке ґрунтується на належній юридичній оцінці встановлених обставин справи із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. Порушень процесуального закону, які призвели або могли б призвести до неправильного вирішення справи чи є обов`язковою підставою для скасування судового рішення не встановлено.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів застосовує позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 статті 12, статті 257 та ч. 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя М.П.Коваль

Суддя Ю.В.Осіпов