Справа № 160/4854/24
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2025-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 160/4854/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Третього апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної міграційна служби України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 в адміністративній справі №160/4854/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування висновку та наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати висновок Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області від 13.12.2023, яким посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 25.10.2013 р. оформлена на ім`я громадянина республіки Білорусь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнана недійсною та такою, що підлягає вилученню та знищенню;

- скасувати наказ Державної міграційної служби України від 28.12.2023 р. «Про визнання недійсними деяких посвідок на постійне проживання» № 311 в частині, яким посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 25.10.2013 р. оформлена на ім`я громадянина республіки Білорусь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнана недійсною та такою, що підлягає вилученню та знищенню;

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області поновити стан чинності посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 25.10.2013 р. оформленої на ім`я громадянина республіки Білорусь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, як громадянка республіки Білорусь прибула до України у 2003 році, а у 2007 році було зареєстровано шлюб з громадянином України, також у 2007 році. Їй було надано посвідку на тимчасове проживання на території України. Таким чином, позивач зазначає, що з 2007 р. вона має сталі зв`язки з державою Україна, оскільки в Україні позивачка понад 10 років перебувала у шлюбі з громадянином України, від якого народилась донька - ОСОБА_2 , яка є громадянкою України. У зв`язку із перебуванням у шлюбі з громадянином України впродовж понад 2-х років, на підставі поданих позивачкою документів, останній надано дозвіл на імміграцію та в подальшому Головним управлінням ДМС в Дніпропетровській області видано ОСОБА_3 посвідку на постійне проживання на території України НОМЕР_1 від 25.10.2013 р. терміном дії безстроково. Разом з тим, 08.02.2024 р. позивач за місцем проживання отримала лист ГУ ДМС України у Дніпропетровській області від 29.12.2023 р. № 1201.3.4-24156/12.3-23, яким ОСОБА_1 повідомлено, що Наказом ДМС України № 311 від 28.12.2023 р. на підставі висновку ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 13.12.2023 р. визнано недійсною та такою, що підлягає вилученню та знищенню, посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 25.10.2013 р., видану ГУ ДМС у Дніпропетровській області. Позивач вважає рішення (наказ) Державної міграційної служби України про скасування посвідки на постійне місце проживання в Україні протиправним, оскільки органом міграційної служби не було встановлено обставин, які б надавали правові підстави посадовій особі ДМС України скасувати посвідку та вилучити її в позивача, згідно положень передбачених пунктами 17-20 Порядку оформлення і видачі посвідки на постійне місце проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2012 № 251. Також, відповідачем не надано доказів, які б свідчили про наявність обставин, передбачених пп. 8 п. 72 Порядку №321 та були б підставою для визнання недійсною посвідки на постійне проживання в Україні позивача серії ІН від 005855 від 25.10.2013 р., її вилучення та знищення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 в адміністративній справі №160/4854/24 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної міграційної служби України «Про визнання недійсними деяких посвідок на постійне проживання» № 311 від 28.12.2023 р. в частині, яким посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 25.10.2013 р. оформлена на ім`я громадянина республіки Білорусь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнана недійсною та такою, що підлягає вилученню та знищенню (п.3 Наказу). В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Державна міграційна служба України оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, без урахування обставин, що мають значення для ухвалення рішення.

За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 має паспорт громадянина Республіки Білорусь серії НОМЕР_2 , виданого МВС Республіки Білорусь 31.11.2007 з терміном дії до 27.09.2013.

28 липня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 28.07.2007р.

24.12.2009 року позивач звернулася до ВГІРФО ГУМВС України в Дніпропетровській області (Кріворізький РВ) з заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну на підставі п.1 ч.3 ст.4 Закону України «Про імміграцію», оскільки перебуває у шлюбі з громадянином України понад 2 роки (чоловік - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Згідно Висновку щодо надання дозволу на імміграцію в Україні затвердженого заст.начальника ВГІРФО ГУМВС України в Дніпропетровській області 11.10.2010р. ОСОБА_5 : дозволити імміграцію в Україні громадянці Республіки Білорусь ОСОБА_1 для постійного проживання за адресом: АДРЕСА_1 .

11 жовтня 2010 року Відділом у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУМВС України в Дніпропетровській області позивачу надано дозвіл на імміграцію в Україну №80330 від 10.10.2010р., дійсний до 11.10.2011р.

28 жовтня 2010 року ВГІРФО ГУМВС України видано ОСОБА_1 посвідку на постійне проживання на території України серії НОМЕР_4 від 28.10.2010 р. термін дії безстроковий, підлягає обміну при досягненні 25-річного віку.

29 грудня 2010 року у позивачки та її чоловіка ОСОБА_4 , народилась донька ОСОБА_6 , місце народження: Дніпропетровська обл., Криворізький район, с.Вільний Табір, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 24.01.2011р.

14 жовтня 2013 року Головним управлінням ДМС України в Дніпропетровській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПРМДН №021564 від 14.10.2013р. та прийнята постанова про накладення адміністративного стягнення у розмірі 510грн. відносно ОСОБА_1 за проживання з недійсною посвідкою, оскільки при досягненні 25-річного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) не замінила її. Згідно квитанції від 14.10.2013р. вказаний штраф ОСОБА_1 сплачено.

23 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області з питання обміну посвідки на постійне проживання, у зв`язку з досягненням 25-річного віку, про що сформовано відповідну заяву-анкету від 23.10.2013 №1940, до якої надано у т.ч. паспорт громадянина Республіки Білорусь серії НОМЕР_2 , виданого МВС Республіки Білорусь 31.11.2007 з терміном дії до 27.09.2013. У вказаній заяві містяться відмітки з підписом завідувача Криворізького РС ГУДМС України в Дніпропетровській області Атаманчук М.М. про прийняття заяви з документами та те, що здійснена перевірка наявності відомостей, що перешкоджають подальшому проживанню іноземця чи особи без громадянства в Україні.

26 вересня 2023 року рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області по справі №177/1884/23 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано.

Криворізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на адресу ГУДМС України в Дніпропетровській області направлено запит №1395/31.9-51 від 28.11.2023р. про надання інформації, в якому зазначено, що 10.10.2023 року відділом прийнято заяву про державну реєстрацію шлюбу між громадянином України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та громадянкою Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Державна реєстрація шлюбу призначена на 02.12.2023 року.

Просимо надати інформацію щодо законності перебування громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України до дати державної реєстрації шлюбу на підставі посвідки на постійне проживання НОМЕР_1 , виданої 25.10.2023 року органом 1201.

За результатами розгляду зазначеного запиту заступником начальника ГУ ДМС у Дніпропетровській області затверджено висновок про розгляд матеріалів справи щодо оформлення і видачі посвідки на постійне проживання в Україні громадянці Республіки Білорусь ОСОБА_1 від 13.12.2023р.

Зі змісту наявної в матеріалах справи копії вказаного висновку вбачається, що громадянка ОСОБА_1 23.10.2013 звернулася до ГУ ДМС у Дніпропетровській області з заявою про обмін посвідки на постійне проживання в Україні у зв`язку з досягненням 25-річного віку та 25.10.2013 була документована посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 .

Відповідно до пунктів 3 та Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2012 № 251, який діяв на момент оформлення посвідки на постійне проживання ОСОБА_1 , було передбачено, що для оформлення посвідки на постійне проживання, у тому числі у порядку обміну, подається, зокрема, паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства (після повертається), та його копія.

Проте, до заяви про обмін посвідки на постійне проживання в Україні громадянка ОСОБА_1 додала копію паспорта громадянина Республіки Білорусь серії НОМЕР_2 виданого МВС Республіки Білорусь 31.11.2007 терміном дії по 27.09.2013. Тобто іноземкою подано недійсний паспортний документ, що не відповідає вимогам законодавства до паспортного документа іноземця.

Вирішили за доцільне: цей висновок щодо оформлення посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 25.10.2013 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матеріалами справи ВГІРФО ГУМВС України в Дніпропетровській області надіслати до ДМС для підготовки проекту наказу про визнання посвідки недійсною.

ГУДМС України в Дніпропетровській області на адресу Криворізького ВДРАЦС у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), за результатами розгляду запиту №1395/31.9-51 від 28.11.2023р. направили лист, в якому повідомили, що під час перевірки матеріалів справи виявлено, що посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 25.10.2013 оформлена з порушенням вимог пункту 22 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та підлягає скасуванню на підставі частини другої пункту 64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №321.

28.12.2023 року Державною міграційною службою України прийнято наказ №311 «Про визнання недійсними деяких посвідок на постійне проживання», згідно п.3 якого: на підставі висновку ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 13.12.2023 стосовно громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що додається, визнати недійсною та такою, що підлягає вилученню та знищенню, посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 25.10.2013, видану ГУ ДМС у Дніпропетровській області.

Начальнику ГУ ДМС у Дніпропетровській області Чегілю Б.І. забезпечити повідомлення іноземки про визнання наказом ДМС недійсною посвідки на постійне проживання, вказаної у цьому пункті, внесення інформації про цю посвідку до ІП «Недійсні документи» ЄІАС УМП, а також забезпечити її вилучення, знищення та здійснення заходів, .передбачених законодавством України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Не погоджуючись із вказаними Висновком та Наказом, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірне рішення не відповідає справедливому балансу між цілями, яких намагався досягнути суб`єкт владних повноважень та несприятливими наслідками для прав, свобод і інтересів позивача, які настали внаслідок прийняття оскаржуваного рішення. Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що у міграційного органу були відсутні підстави прийняття рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання громадянки Республіки Білорусь.

Колегія суддів при вирішенні даного спору виходить з наступного.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні визначено Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземцями визнаються іноземні громадяни - особи, які належать до громадянства іноземних держав і не є громадянами України, та особа без громадянства - особа, яка не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії її закону.

Статтею 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці можуть у встановленому порядку іммігрувати в Україну на постійне проживання або для працевлаштування на визначений термін, а також тимчасово перебувати на її території.

Згідно ст.1 Закону України «Про імміграцію» №2491-III від 07.06.2001 року, імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року №321 визначено порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання (далі Порядок №321).

Відповідно п.1 Порядку №321 посвідка на постійне проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Згідно п.7 Порядку №321 обмін посвідки здійснюється у разі: 1) зміни інформації, внесеної до посвідки; 2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки; 3) закінчення строку дії посвідки; 4) непридатності посвідки для подальшого використання; 5) досягнення іноземцем або особою без громадянства 25- або 45-річного віку (у разі, коли іноземець або особа без громадянства документовані посвідкою, що не містить безконтактного електронного носія).

Відповідно до п.9 Порядку оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обмін здійснюється територіальними органами/територіальними підрозділами ДМС через Головний обчислювальний центр Єдиного державного демографічного реєстру у взаємодії з Державним центром персоналізації документів державного підприємства Поліграфічний комбінат Україна по виготовленню цінних паперів.

Відповідно п.16 Порядку №321, документи для оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміну подаються до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважений суб`єкт), територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС, за місцем проживання іноземця або особи без громадянства.

Згідно з п.18 Порядку №321, у разі виникнення обставин (подій), у зв`язку з якими посвідка підлягає обміну (крім закінчення строку дії), документи для її обміну подаються протягом одного місяця з дати виникнення таких обставин (подій).

За приписами п.21 Порядку №321 працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта під час приймання документів від іноземця або особи без громадянства, зокрема для обміну посвідки, перевіряє повноту поданих іноземцем або особою без громадянства документів, зазначених у пунктах 32-34 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для оформлення та видачі посвідки, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або наявність документа, що підтверджує законність перебування/проживання іноземця або особи без громадянства на території України, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві-анкеті.

У разі виявлення факту подання документів не в повному обсязі або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС, уповноважений суб`єкт інформують іноземця або особу без громадянства про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням іноземця або особи без громадянства відмова надається у письмовій формі.

Відповідно до п.22 Порядку №321 у разі відповідності поданих документів вимогам цього Порядку працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта з використанням електронного цифрового підпису та із застосуванням засобів Реєстру формує заяву-анкету (в тому числі здійснює отримання біометричних даних, параметрів). Реєстрація заяви-анкети здійснюється із застосуванням засобів Реєстру під час її формування.

Порядок подання документів для оформлення у зв`язку із втратою або викраденням, обміну посвідки та їх розгляд визначено у пунктах 40-46 Порядку №321.

При цьому, пунктом 40 Порядку №321 передбачено, для оформлення у зв`язку із втратою або викраденням посвідки, її обміну іноземець або особа без громадянства подають такі документи: 1) посвідку, що підлягає обміну (крім випадків втрати та викрадення); 2) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, крім випадків, установлених абзацом восьмим цього пункту; 3) переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку; 4) документи, що підтверджують обставини чи юридичні факти, відповідно до яких посвідка підлягає обміну (крім випадків, передбачених підпунктами 3-5 пункту 7 нього Порядку), документи, видані компетентними органами іноземних держав, мають 5ути легалізованими в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України; 5) документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, у разі подання документів законним представником; 6) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати.

Іноземець або особа без громадянства під час подання документів пред`являють працівникові територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта оригінали документів, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-6 цього пункту.

Згідно п.43 Порядку рішення про оформлення, обмін посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих ними документів та у разі відсутності підстав для відмови в її оформленні не пізніше ніж протягом десятого робочого дня з дня прийняття документів.

Пунктом 44 Порядку №321 зазначено, що якщо втрачена або викрадена посвідка чи посвідка, що підлягає обміну, була видана територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, до якого подано заяву-анкету про оформлення, обмін посвідки, працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС порівнює дані іноземця або особи без громадянства та їх фотозображення з даними, наведеними в заяві-анкеті про оформлення втраченої або викраденої посвідки чи посвідки, що підлягає обміну, та даними відомчої інформаційної системи ДМС і сканує її із застосуванням засобів Реєстру до відомчої інформаційної системи ДМС,

Відповідно до п.45 Порядку №321, перевірка за запитом проводиться протягом трьох робочих днів після його надходження. Під час перевірки відомості, зазначені в запиті, та фотозображення порівнюються з даними, наведеними в заяві-анкеті про оформлення втраченої або викраденої посвідки чи посвідки, що підлягає обміну, та фотозображенням, що міститься в ній. У графі «Службові відмітки» заяви-анкети про оформлення посвідки проставляється відмітка про дату надходження запиту та зазначаються найменування територіального органу/територіального підрозділу ДМС, який здійснює оформлення у зв`язку із втратою або викраденням, обмін посвідки, і підстави обміну.

За результатами перевірки надається відповідь територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС, який надіслав запит, а заява-анкета про оформлення втраченої або викраденої посвідки чи посвідки, що підлягає обміну, сканується до відомчої інформаційної системи ДМС.

Пунктом 46 Порядку №321 зазначено, що після проведення перевірок, підтвердження факту оформлення та видачі посвідки, ідентифікації іноземця або особи без громадянства керівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС або уповноважена ним посадова особа приймає рішення про оформлення посвідки або про відмову в її оформленні.

Пунктом 73 Порядку №321 визначено, що у разі коли рішення про оформлення посвідки прийнято з порушенням вимог законодавства, керівник відповідного територіального органу/територіального підрозділу ДМС, керівник структурного підрозділу апарату ДМС проводить службову перевірку.

За результатами перевірки складається висновок у двох примірниках, який підписується працівником, що провів перевірку, та його безпосереднім керівником і погоджується керівником територіального органу ДМС, керівником структурного підрозділу апарату ДМС.

На підставі висновку посвідки, видані з порушенням вимог законодавства, визнаються недійсними за наказом ДМС.

Колегія суддів зазначає, що оскаржуване рішення не відповідає принципу правової визначеності.

Принцип правової визначеності означає, що «обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями.

Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки» (абзац 3 пп.3.1 п.3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 29.06.2010 року №17-рп/2010).

Також необхідно зазначити, що відповідно до п.1 ч.1 ст.12 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.

Отже, фактично відповідач, при наявності у позивача чинного дозволу на імміграцію, не видав позивачу посвідки на постійне проживання у зв`язку із її непридатністю для подальшого використання без наявності підстав для відмови у такому оформленні (видачі) посвідки, які передбачені Порядком №321.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеною в постанові від 16.05.2018 року у справі №802/864/16-а.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.12 Закону №2491-III дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.

Вимогами ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.73 КАС України).

Водночас, встановлено, що станом на момент прийняття рішення про оформлення посвідки та рішення про надання позивачу дозволу на імміграцію №80330 від 11.10.2010р. дійсність, чинність та законність відповідних документів визначених Порядком №321 працівниками міграційнім служби перевірялись.

На переконання суду, вищенаведена підстава для відмови в оформленні (видачі) посвідки підлягала застосуванню з урахуванням заяви та документів, поданих позивачкою у червні 2013 року з метою переоформлення посвідки.

Однак відповідач неправомірно вдався до ретроспективного застосування цієї підстави до тих правовідносин, які мали місце у 2013 році під час переоформлення та видачі позивачці посвідки на постійне проживання.

У той же час, приймаючи спірне рішення, ГУ ДМС не враховано й те, що на підставі посвідки на постійне проживання позивач тривалий час проживає на території України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги Громадянина республіки Білорусь ОСОБА_1 належним чином обґрунтовані, підтверджені наявними матеріалами справи та підлягають задоволенню.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної міграційна служби України -залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 в адміністративній справі №160/4854/24 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя А.О. Коршун

суддя Д.В. Чепурнов