Справа № 440/13797/24
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2025-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/13797/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/13797/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

18.11.2024 ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (надалі - ГУНП), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачу грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби за 2020 та 2022 роки, щорічної основної оплачуваної відпустки за 2021 та 2022 роки загальною кількістю 38 календарних днів, зобов`язавши ГУНП нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби за 2020 та 2022 роки, щорічної основної оплачуваної відпустки за 2021 та 2022 роки загальною кількістю 38 календарних днів;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у не включенні індексації грошового забезпечення при розрахунку одноразової грошової допомоги позивачу при звільненні зі служби в поліції, зобов`язавши ГУНП здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 при звільненні зі служби в поліції з урахуванням індексації грошового забезпечення.

В якості підстави для звернення до суду заявник вказує на обставини порушення відповідачем, як роботодавцем, прав позивача на отримання сум грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової оплачуваної відпустки за таж служби за 2020 та 2022 роки, щорічної основної оплачуваної відпустки за 2021 та 2022 роки. Вважає, що він отримав одноразову грошову допомогу у зменшеному розмірі, оскільки до її складових під час розрахунку відповідачем не було включено індексацію грошового забезпечення.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

09.12.2024 до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача висловив свої заперечення проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що дійсно у позивача наявні залишки невикористаних відпусток за час служби в поліції, а саме: 03 календарних днів щорічної додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби за 2020 рік, 10 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2021 рік, 10 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2022 рік, 15 календарних днів щорічної додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби за 2022 рік. Проте, відповідно до вимог Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку №260, які є спеціальним законодавством та підлягають застосуванню при вирішенні спорів з приводу порядку та умов грошового забезпечення поліцейських та надання їм відпустки, грошова компенсація за невикористану відпустку виплачується у випадку її невикористання у році звільнення. Грошова компенсація за невикористані відпустки за попередні роки не передбачена, а встановлено правило надання чергової відпустки поліцейському до кінця календарного року. Щодо невключення індексації грошового забезпечення при розрахунку одноразової грошової допомоги позивачу при звільненні, то відповідно до пункту 6 розділу VI Порядку №260 індексація серед переліку складових грошового забезпечення, з розрахунку яких нараховується одноразова грошова допомога, відсутня. При цьому, виплата індексації грошового забезпечення не впливає на розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, оскільки одноразові та компенсаційні виплати (до яких належить в тому числі і компенсація за невикористану відпустку, і матеріальні допомоги) не можуть бути враховані при обчисленні одноразової грошової допомоги, оскільки вони за своєю правовою природою не мають постійний характер. Таким чином, одноразова грошова допомога ОСОБА_1 нарахована вірно - у розмірі 51 701,97 грн (29543,98 грн х 7 років х 25%) та виплачена у сумі 50 929,40 грн (з відрахуванням військового збору 1,5%).

Правом на подачу відповіді на відзив позивач не скористався.

Розгляд даної справи, відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України, здійснюється судом в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу в ГУНП з 07.11.2015 по 26.08.2016, з 03.03.2017 по 11.04.2023.

Відповідно до витягу з наказу ГУНП №178 о/с від 11.04.2023 "По особовому складу" звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 (за власним бажанням) майора поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Полтавського районного відділу поліції, 11.04.2024. Цим же наказом зафіксовано, що ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні за 07 років. При звільненні має право на отримання грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку в кількості 11 календарних днів (а.с. 19).

17.07.2024 позивач звернувся до ГУНП із запитом (а.с. 21), в якому просив надати довідку про місячне грошове забезпечення, що використовується для розрахунку одноразової грошової допомоги поліцейським, які звільняються зі служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше; повідомити складові, що враховуються при обчисленні одноразової грошової допомоги, зокрема чи враховується індексація грошового забезпечення; довідку про нараховану та виплачену ОСОБА_1 за період з 07.11.2015 по 11.04.2023 індексацію грошового забезпечення; надати інформацію про невикористані дні щорічної основної та додаткових оплачуваних відпусток за 2015-2023 роки (період служби) під час проходження служби ОСОБА_1 ; у разі наявності невикористаних за 2015-2023 роки невикористаних днів відпусток, виплатити компенсацію за усі дні невикористаної відпустки відповідно до ст. 83 КЗпП України; надати витяги з наказів ГУНП про надання ОСОБА_1 відпусток (основних та додаткових) за 2015-2023 роки під час проходження служби в поліції та копії наказів про відкликання ОСОБА_1 з таких відпусток.

У відповідь відповідач листом від 19.08.2024 №5804-2024 (а.с. 22) повідомив заявника про те, що з 01.01.2023 нарахування індексації не проводилося у зв`язку з припиненням дії Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" на 2023 рік згідно із Законом України від 03.11.2022 №2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік". Згідно з постановою КМ від 181.02.17 №782, яка набрала чинності з 24.10.2017, нарахування та виплати індексації грошового забезпечення поліцейським за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 не проводилися у зв`язку з відсутністю законних підстав. За час проходження служби в ГУНП у період 03.03.2017 по 11.04.2023 у позивача наявні залишки невикористаних відпусток, а саме: 03 календарних днів щорічної додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби за 2020 рік, 10 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2021 рік, 10 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2022 рік, 15 календарних днів щорічної додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби за 2022 рік. За період служби з 07.11.2015 по 26.08.2016 при звільненні згідно з наказом ГУНП від 26.08.2016 №265 о/с позивачу нараховано та виплачено компенсацію за невикористані дні відпустки у кількості 23 календарних дні. Відповідно до наказу ГУНП від 11.04.2023 №178 о/с при звільненні зі служби в поліції ОСОБА_1 нарахована та виплачена грошова компенсація за невикористану у році звільнення відпустку в кількості 11 календарних днів. Згідно з пунктом 10 статті 93 Закону України "Про Національну поліцію" у редакції станом на 11.04.2023, поліцейським, які звільнялися з поліції, виплачувалась грошова компенсація за невикористану відпустку в році звільнення. Ураховуючи викладене, на момент звільнення не було правових підстав для нарахування та виплати компенсації за невикористані відпустки в минулих роках.

Позивач вважає, що при звільненні відповідач протиправно не виплатив йому компенсацію за невикористані дні щорічної додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби за 2022 та 2022 роки, щорічної основної оплачуваної відпустки за 2021 та 2022 роки загальною кількістю 38 календарних днів, а також не включив індексацію грошового забезпечення при розрахунку одноразової грошової допомогу при звільненні зі служби в поліції.

З цих підстав ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з таких мотивів та підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону України від 15.11.1996 №504/96-ВР "Про відпустки" (надалі - Закон №504/96-ВР), установлюються такі види відпусток: щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону №504/96-ВР, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Зміст частини першої статті 24 Закону №504 кореспондується з частиною першою статті 83 КЗпП України, відповідно до якої, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію" (надалі - Закон №580-VIII).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 59 Закону №580-VIII, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно зі статтею 60 Закону №580-VIII, відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені статтею 92 Закону №580, аналіз якої дозволяє зробити висновок про те, що поліцейським можуть бути надані такі відпустки: щорічні оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Частинами 1 - 4 ст. 93 Закону №580-VIII визначено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість щорічної відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до положень ч.ч. 9 - 11 ст. 93 Закону №580-VIII, поліцейським, які звільняються зі служби в поліції за власним бажанням, за віком, за станом здоров`я (через хворобу) або у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням організаційних заходів, у році звільнення, за їх бажанням, надається щорічна основна відпустка з наступним звільненням, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. Датою звільнення поліцейського в цьому разі є останній день відпустки. При звільненні поліцейського зі служби в поліції проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини щорічної відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. У разі загибелі (смерті) поліцейського таке відрахування не проводиться. Поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі не використані під час проходження служби дні: щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського; щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. У разі загибелі (смерті) поліцейського грошова компенсація за всі невикористані ним дні відпусток, передбачених абзацами другим і третім цієї частини, виплачується членам його сім`ї, зазначеним в абзаці третьому частини шостої статті 94 цього Закону, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а в разі їх відсутності такі кошти входять до складу спадщини. Відкликання поліцейського із щорічної відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання із щорічної відпустки здійснюється за письмовим наказом керівника відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України (ч.ч. 1 - 2 ст. 94 Закону №580-VIII).

Критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, унормовані Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, які затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 (надалі - Порядок №260).

За змістом абзаців 7 - 10 п. 8 розділу ІІІ Порядку №260, поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі невикористані під час проходження служби дні: щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського; щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи.

Виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення. У випадках припинення виплати грошового забезпечення з підстав, зазначених у пункті 8 розділу I цих Порядку та умов, і призупинення виплати грошового забезпечення з підстав, зазначених у пункті 7 цього розділу, виплата компенсації за невикористану відпустку проводиться з розміру грошового забезпечення, яке було встановлено на день припинення (призупинення), крім премії.

З аналізу наведених вище положень чинного законодавства випливає очевидний висновок про те, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він вже отримав в попередньому календарному році. Водночас, працівнику надано право використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року. Тож у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається також і в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, оскільки це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Таким чином, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України, їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки, згідно з положеннями частини першої статті 24 Закону №504 та частини першої статті 83 КЗпП України, оскільки відсутнє правове регулювання виплати компенсації за всі використані ними дні відпустки за попередні роки у спеціальних нормативно-правових актах, а саме - в Законі №580-VIII та в Порядку №260.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 30.11.2022 у справі №640/85/20, від 20.07.2023 у справі №200/18480/21.

За таких обставин суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що він, як поліцейський, мав гарантоване право на відпустку у спірні роки, що не були використані ним. Зазначене, у свою чергу, виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної відпустки незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними у році звільнення позивача зі служби в поліції та не можуть бути залишені без розрахунку, оскільки це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Як вже встановлено судом вище, згідно з довідкою ГУНП від 05.12.2024 №803/115/12/02/04-2024 (а.с. 44) у період з 03.03.2017 по 11.04.2023 у ОСОБА_1 наявні залишки невикористаних відпусток, а саме:

- 03 календарних днів щорічної додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби за 2020 рік;

- 10 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2021 рік;

- 10 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2022 рік;

- 15 календарних днів щорічної додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби за 2022 рік.

Відпустка за фактично відпрацьований час у 2023 році підлягала компенсації при звільненні у кількості 11 календарних днів.

Разом з цим, як свідчить витяг з наказу ГУНП №178 о/с від 11.04.2023 "По особовому складу", при звільненні позивача йому виплачено лише грошову компенсацію за невикористану у році звільнення відпустку в кількості 11 календарних днів (а.с. 19).

Тож позивач має право на одержання компенсації за всі невикористані під час служби в Національній поліції України дні щорічної основної оплачуваної відпустки за 2021 - 2022 роки та щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2021 - 2022 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані під час служби в Національній поліції України дні щорічної основної оплачуваної відпустки за стаж служби за 2020 та 2022 роки та щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2021 - 2022 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення, тобто станом на 11.04.2023, у зв`язку з чим суд покладає на відповідача обов`язок нарахувати та виплатити позивачу таку грошову компенсацію за невикористані дні відпусток у зазначені періоди.

Тож у цій частині вимог позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи позовні у частині вимог щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у невключенні індексації грошового забезпечення при розрахунку одноразової грошової допомоги позивачу при звільненні зі служби в поліції, суд виходить з такого.

Згідно з п. 4 ч. 10 ст. 62 Закону №580-VIII, поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.

Згідно з п. 3 розділу І Порядку №260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з п. 2 розділу VIІІ Порядку №260, поліцейським, які звільняються із служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення (п.6 розділу VIІІ Порядку №260).

Відповідно до ч. 5 ст. 94 Закону №580-VIII, грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Згідно зі ст.ст. 1, 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" (надалі - Закон №1282-XII), індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Частиною 2 статті 6 Закону №1282-XII передбачено, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (надалі - Порядок №1078) визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу.

Системний аналіз наведених правових норм дає суду підстави стверджувати, що на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладено обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

При цьому, індексація має спеціальний статус виплати у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому, індексація є невід`ємною складовою частиною грошового забезпечення. Тож, індексація є складовою грошового забезпечення поліцейських, яке у свою чергу враховується при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні.

Аналогічний правовий підхід щодо юридичної природи індексації та її врахування у складі грошового забезпечення при обчисленні такої виплати, як одноразова грошова допомога при звільненні, викладено у постанові Верховного Суду від 14.11.2024 у справі №200/638/24.

Індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому індексація має бути врахована у складі грошового забезпечення позивача для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №638/9697/17, від 19.03.2020 у справі №820/5286/17, від 29.04.2020 у справі №240/10130/19 та від 30.04.2021 у справі №620/561/20, від 26.01.2022 у справі №520/8887/2020.

Судом встановлено, що при звільненні позивача зі служби 11.04.2023 розмір одноразової допомоги склав 51701,97 грн (а.с. 46), при цьому до її складу не включено індексацію грошового забезпечення.

Доказів на спростування наведеного вище відповідачем не надано.

Судом встановлено, що за період з січня по грудень 2022 позивачу виплачувалася індексація, у зв`язку з "Прикінцевими положеннями" Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" та зупиненням дії Закону України "Про індексації грошових доходів населення" з 01.01.2023 по 11.04.2023 індексація позивачу не виплачувалася, що вбачається з довідки про нараховану індексацію грошового забезпечення б/н і б/д (а.с. 20).

Відтак, індексація грошового забезпечення позивача фактично мала постійний характер, нараховувалася та виплачувалася позивачу щомісячно (до січня 2023 року) у складі грошового забезпечення, що не заперечується учасниками справи.

Однак відповідачем не враховано індексацію грошового забезпечення при здійсненні розрахунку та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні.

Тож обираючи належний спосіб захисту порушеного права, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність ГУНП щодо ненарахування індексації грошового забезпечення при здійсненні розрахунку та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену частину одноразової грошової допомоги при звільненні, обчислену з урахуванням індексації грошового забезпечення.

За таких обставин позов у цій частині вимог та в цілому слід задовольнити.

Позивач звільнений від сплати судового збору в силу закону у справі про стягнення заробітної плати, інших судових витрат не поніс, а тому підстави для їх розподілу відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 у справі №440/13797/24 - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області в частині ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані під час служби в Національній поліції України дні щорічної основної оплачуваної відпустки за 2020 та 2022 роки та щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2021 - 2022 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення, тобто станом на 11.04.2023.

3. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані під час служби в Національній поліції України дні щорічної основної оплачуваної відпустки за 2020 та 2022 роки та щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2021 - 2022 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення, тобто станом на 11.04.2023.

4. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо ненарахування індексації грошового забезпечення при здійсненні розрахунку та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні.

5. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену частину одноразової грошової допомоги при звільненні, обчислену з урахуванням індексації грошового забезпечення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Полтавській області (; вул. Матвійчука Юліана, 83, м. Полтава, 36014).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Є.Б. Супрун