Справа № 340/2286/25
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 340/2286/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року (суддя Кармазина Т.М.) в справі № 340/2286/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Головне управління Пенсійного фону України в Кіровоградській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Головне управління Пенсійного фону України в Кіровоградській області, про:

визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Чернівецькій області № 93 від 22 січня 2025 року про відмову у призначенні пенсії;

зобов`язання ГУ ПФУ в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу періоди навчання та трудової діяльності згідно із записами трудової книжки НОМЕР_1 з 01.09.1982 по 18.02.1989, з 07.08.1989 по 20.06.1990, з 15.10.1990 по 23.01.1995, з 01.02.1995 по 24.11.1995, з 24.11.1995 по 04.12.1996, з 14.09.1997 по 24.12.1997, з 13.01.1998 по 28.09.1998, з 12.10.1998 по 25.03.1999 та з 30.08.1999 по 23.03.2000 та період роботи з 01.11.1996 по 18.07.1997 на підставі довідки № 39 від 18.07.1997 та довідки від 22.08.1997 № 613, та повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 22.01.2025.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 22.01.2025 №93 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 15.01.2025, зарахувавши до страхового стажу періоди навчання та роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 , та період роботи з 01.11.1996 по 18.07.1997 на підставі довідки від 22.08.1997 № 613, та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Апелянтом приведено підстави, за якими позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, а саме відсутність необхідного страхового стажу.

Апеляційна скарга не містить доводів у спростування висновків суду першої інстанції, які слугували підставою для часткового задоволення позову.

У відзиві позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15.01.2025 звернулася до пенсійного органу із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Заяву позивача розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та прийнято рішення про відмову у призначення пенсії за віком від 22.01.2025 №93. Рішення мотивовано відсутністю необхідного страхового стажу, не зараховано до страхового стажу:

- період ведення підприємницької діяльності згідно довідки від 22.08.1997 № 613, оскільки відсутня інформація про період здійснення підприємницької діяльності та систему оподаткування;

- період роботи згідно довідки № 39 від 18.07.1997, оскільки відсутні номера та дати наказу при прийнятті та звільненні з роботи;

- період роботи з 12.10.1998 згідно трудового договору, оскільки в трудовому договорі наявне виправлення прізвища заявниці та дати припинення дії договору. В даній довідці без номера і дати наявна розбіжність в періодах роботи (в договорі по 12.10.1999, а в довідці по 15.03.1999);

- період навчання згідно диплома серія НОМЕР_3 від 18.02.1989, з 01.09.1982 по 18.02.1989, оскільки період навчання перевищує встановлений термін. Необхідно надати уточнюючу довідку із зазначенням періоду та форми навчання;

- період роботи згідно трудової книжки серія НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці відсутня дата заповнення трудової книжки, що є порушенням вимог інструкції про порядок ведення трудових книжок;

- період навчання з 24.05.1996 по 21.10.1996 згідно свідоцтва № 3012/54, оскільки перетинається з періодами роботи.

Судом першої інстанції встановлено, що на першій сторінці трудової книжки серія НОМЕР_2 містяться відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність: мовою оригіналу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , образование высшее, профессия, специальность инженер електронной техники. Також міститься підпис особи, відповідальної за видачу трудової книжки та печатка підприємства, на якому вперше приймалася на роботу позивачка та заповнювалася ця трудова книжка. Крім того, усі записи трудової книжки містять інформацію про посаду, яку займала позивачка, періоди та місце роботи, реквізити наказів, на підставі яких вони внесені, підпис уповноваженої посадової особи та печатку підприємства.

Суд першої інстанції вказав, що факт працевлаштування позивача в спірний період підтверджується записами у трудовій книжці та при цьому на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці, та дійшов висновку, що відсутність дати заповнення трудової книжки не може бути підставою для незарахування пенсійним органом страхового стажу позивача, який зазначеній у такій трудовій книжці. Неврахування даних, які містяться у трудовій книжці серії НОМЕР_2 для розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 є порушенням конституційних прав позивачки на отримання належного пенсійного забезпечення.

Щодо незарахування періоду навчання з 01.09.1982 по 18.02.1989 згідно з дипломом серія НОМЕР_3 від 18.02.1989 судом першої інстанції вказано, що відповідно до диплому НОМЕР_3 , виданого 18.02.1989 року, ОСОБА_1 у 1982 році вступила до Ленінградського ордену Леніна політехнічного інституту ім. М.І. Калініна та в 1989 році закінчила повний курс названого інституту за спеціальністю "Технологія спеціальних матеріалів електронної техніки" та рішенням державної екзаменаційної комісії від 18.02.1989 року їй була присвоєна кваліфікація "інженера електронної техніки".

У трудовій книжці серії НОМЕР_2 міститься запис - з 01.09.1982 по 18.02.1989 навчання у Ленінградському політехнічному інституті, диплом НОМЕР_3 .

Відповідачем відмовлено в зарахуванні до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1982 по 18.02.1989, оскільки згідно з освітньо-професійною програмою закладів вищої освіти, нормативний термін навчання не може перевищувати чотирьох - п`яти років, в свою чергу період навчання позивача становить 6 років 5 місяців 18 днів. При цьому у спірному рішенні зазначено про необхідність надання уточнюючої довідки.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що неможливість позивача та органу Пенсійного фонду підтвердити під час дії в Україні воєнного стану відомості, що зазначені у дипломі, про термін навчання, не може бути підставою для відмови у зарахуванні періоду навчання до страхового стажу.

Судом першої інстанції враховано, що в оскаржуваному рішенні відсутнє посилання на невідповідність диплому вимогам законодавства. До того ж, неможливість отримання уточнюючої довідки за наявності запису в трудовій книжці не повинно покладати надмірного тягаря та обов`язку на позивачку, така обставина не пов`язана з її волею.

Щодо незарахування періоду навчання з 24.05.1996 по 21.10.1996 згідно зі свідоцтвом №3013/54, оскільки період навчання перетинається з періодами роботи, судом першої інстанції вказано, що у трудовій книжці позивачки серії НОМЕР_2 містяться записи:

№8 24.11.1995 прийнята бухгалтером до Спільного українсько-німецького підприємства АС ЛТД, наказ №17 від 24.11.1995; 30.12.1995 переведена на посаду головного бухгалтера, наказ № 22/12-ОК від 30.12.1995;

№9 04.12.1996 звільнена за власним бажанням, наказ № 57-ОК від 03.12.1996.

Відповідно до свідоцтва №3013/54, виданого Харківським фінансово-економічним інститутом 21.10.1996 року, позивач навчалась з 24.05.1996 по 21.10.1996 за спеціальністю "Бухгалтерський облік підприємства".

Період навчання з 24.05.1996 по 21.10.1996 дійсно перетинається з періодом роботи з 24.11.1995 по 04.12.1996.

Проте перетин різних періодів не перешкоджає в зарахуванні одного найдовшого періоду, який охоплює усі інші, тому суд першої інстанції вважав, що період роботи з 24.11.1995 по 04.12.1996 має бути зарахований до страхового стажу позивачки у відповідності до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 .

Щодо незарахування до стажу з 01.11.1996 по 18.07.1997 - періоду ведення підприємницької діяльності згідно з довідкою від 22.08.1997 №613, оскільки відсутня інформація про період здійснення підприємницької діяльності та систему оподаткування; період роботи згідно з довідкою № 39 від 18.07.1997, оскільки відсутні номери та дати наказу при прийнятті та звільненні з роботи, суд першої інстанції зазначив, що записи про трудову діяльність позивача з 01.11.1996 по 18.07.1997 відсутні в її трудовій книжці серії НОМЕР_2 .

У довідці №39 від 18.07.1997 зазначено, що в період з 1 листопада 1996 по 18 липня 1997 ОСОБА_1 працювала у приватного підприємця ОСОБА_3 на посаді бухгалтера. Позивач стверджувала, що працюючи у приватного підприємця ОСОБА_3 , паралельно здійснювала підприємницьку діяльність, про що їй видано довідку №613 від 22.08.1997, в якій зазначено, що ОСОБА_1 за період з 01.11.1996 по 18.07.1997 сплачувала страхові внески до Пенсійного фонду України.

Врахувавши, що у довідці №613 від 22.08.1997, яка видана Черкаським обласним управління Пенсійного фонду України та відповідає формі довідки, затвердженій Інструкцією №11-1, вказано, що позивач у період з 01.11.1996 по 18.07.1997 сплачувала страхові внески до Пенсійного фонду України, суд першої інстанції вважав, що цей період повинен бути зарахований до страхового стажу.

Щодо періоду роботи з 12.10.1998 згідно з трудовим договором суд першої інстанції вказав, що відповідно до трудової угоди від 12.10.1998, укладеної між приватним підприємцем ОСОБА_4 та позивачкою, остання зобов`язувалася виконувати бухгалтерські та розрахункові операції, а ОСОБА_4 виплачувати заробітну плату за виконану роботу. Угода дійсна з 12.08.1998 по 12.10.1999р.

У даному договорі містяться виправлення прізвища позивачки та дати, по яку дійсна угода.

Довідкою, виданою приватним підприємцем ОСОБА_4 , підтверджено, що ОСОБА_1 працювала по трудовій угоді від 12.10.1998 на посаді бухгалтера з 12.10.1998 по 15.03.1999 з окладом 150 грн.

Також, у трудовій книжці серії НОМЕР_2 містяться записи:

№14 12.10.1998 прийнята бухгалтером до приватного підприємця ОСОБА_4 , трудова угода від 12.10.1998;

№15 25.03.1999 звільнена за згодою сторін, наказ №5 від 25.03.1999.

Суд першої інстанції вважав, що наявність розбіжності в періодах роботи: в договорі по 12.10.1999, а в довідці по 15.03.1999, не впливає на здобутий за цей період страховий стаж позивача, оскільки трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи та в цій трудовій книжці наявні відповідні записи, які відповідають Інструкції про порядок ведення трудових книжок, тому вказаний період трудової діяльності позивачки з 12.10.1998 по 25.03.1999 має бути зарахований на підставі записів трудової книжки серії НОМЕР_2 .

Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що неврахування трудової книжки позивача, диплому про навчання НОМЕР_3 , довідки №613 від 22.08.1997 для розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 є порушенням її конституційних прав на отримання належного пенсійного забезпечення.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем під час вирішення питання про призначення позивачці пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону №1058 безпідставно не враховано до страхового стажу (трудового стажу) періоду роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 , а також необґрунтовано відмовлено у врахуванні диплому НОМЕР_3 та довідки №613 від 22.08.1997.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 22.01.2025 №93 винесено протиправно, необґрунтовано та не пропорційно, а тому підлягає скасуванню.

Враховуючи те, що відповідачем прийнято протиправне рішення та при цьому не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 , неврахування диплому НОМЕР_3 , довідки №613 від 22.08.1997, суд першої інстанції вважав, що належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 15.01.2025 року, зарахувавши до страхового стажу позивача вказані періоди роботи згідно трудової книжки та диплома й довідки.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 15 січня 2025 року звернулася до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням ГУ ПФУ в Чернівецькій області, яким заяву позивача розглянуто за принципом екстериторіальності, від 22 січня 2025 року №93 відмовлено у призначенні пенсі за віком з підстав відсутності необхідного страхового стажу.

До страхового стажу не зараховано:

- період ведення підприємницької діяльності згідно з довідкою від 22.08.1997 № 613, оскільки відсутня інформація про період здійснення підприємницької діяльності та систему оподаткування;

- період роботи згідно з довідкою № 39 від 18.07.1997, оскільки відсутні номера та дати наказу при прийнятті та звільненні з роботи;

- період роботи з 12.10.1998 згідно з трудовим договором, оскільки в трудовому договорі наявне виправлення прізвища заявниці та дати припинення дії договору. В даній довідці без номера і дати наявна розбіжність в періодах роботи (в договорі по 12.10.1999, а в довідці по 15.03.1999);

- період навчання згідно з дипломом серії НОМЕР_3 від 18.02.1989 з 01.09.1982 по 18.02.1989, оскільки період навчання перевищує встановлений термін; необхідно надати уточнюючу довідку із зазначенням періоду та форми навчання;

- період роботи згідно з трудовою книжкою серія НОМЕР_2 , оскільки на титульній сторінці відсутня дата заповнення трудової книжки, що є порушенням вимог інструкції про порядок ведення трудових книжок;

- період навчання з 24.05.1996 по 21.10.1996 згідно зі свідоцтвом № 3012/54, оскільки перетинається з періодами роботи.

Спірним в цій справі є питання права позивача на призначення пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Частинами першою та другою статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Стосовно питання зарахування до страхового стажу періодів роботи згідно з трудовою книжкою серія НОМЕР_2 суд зазначає наступне.

У рішенні вказано про незарахування до страхового стажу періодів роботи згідно з трудовою книжкою, оскільки на титульній сторінці відсутня дата заповнення трудової книжки, що є порушенням вимог інструкції про порядок ведення трудових книжок.

Пунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, (далі Інструкція №58) встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до пункту 1.2 Інструкції № 58 трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.

За змістом пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

За положеннями пункту 2.6 Інструкції № 58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Пунктом 2.6 Інструкції № 58 передбачено, що якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

До 29 липня 1993 року діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затверджена наказом Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року № 162, якою встановлені аналогічні вимоги до порядку заповнення трудових книжок.

Згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Відтак, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на роботодавця.

За правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а, від 04 вересня 2018 року у справі № 423/1881/17, певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Отже, право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки, а на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Неточність в записах в трудовій книжці та інших документах не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу, що дає особі право на призначення пенсії, оскільки працівник не повинен відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Відтак, періоди роботи позивача згідно з трудовою книжкою серія НОМЕР_2 мають бути зараховані до страхового стажу.

Стосовно зарахування періоду навчання згідно з дипломом серії НОМЕР_3 від 18.02.1989 з 01.09.1982 по 18.02.1989 суд зазначає наступне.

Відповідно до диплому НОМЕР_3 , виданого 18.02.1989 року, ОСОБА_1 у 1982 році вступила до Ленінградського ордену Леніна політехнічного інституту ім. М.І. Калініна та в 1989 році закінчила повний курс названого інституту за спеціальністю «Технологія спеціальних матеріалів електронної техніки», рішенням державної екзаменаційної комісії від 18.02.1989 року їй була присвоєна кваліфікація «інженера електронної техніки».

У трудовій книжці серії НОМЕР_2 міститься запис про період навчання з 01.09.1982 по 18.02.1989 у Ленінградському політехнічному інституті, диплом НОМЕР_3 .

Підставою для незарахування цього періоду до страхового стажу є те, що згідно з освітньо-професійною програмою закладів вищої освіти нормативний термін навчання не може перевищувати чотирьох - п`яти років, в свою чергу період навчання позивача становить 6 років 5 місяців 18 днів.

Як вказано вище, зарахування певних періодів трудової діяльності до стажу для цілей визначення права на пенсію має здійснюватися за законодавством, під час дії якого ці періоди існували.

Закон №1058-IV набрав чинності з 01 січня 2004 року.

Тобто трудова та інша прирівняна до неї діяльність за період до 01 січня 2004 року повинна враховуватися до стажу роботи для призначення пенсії відповідно до законодавства, яке діяло до 01 січня 2004 року.

На момент навчання позивача правовідносини у сфері освіти регулювалися Законом Української Радянської Соціалістичної Республіки «Про народну освіту» від 28 червня 1974 року № 2778-VIII (далі - Закон № 2778-VIII).

Згідно зі статтею 55 Закону № 2778-VIII вища освіта здійснюється в університетах, інститутах, академіях та інших навчальних закладах, віднесених у встановленому порядку до вищих навчальних закладів.

Тобто період навчання позивача у Ленінградського ордену Леніна політехнічного інституту ім. М.І. Калініна є періодом навчання у вищому навчальному закладі.

В період навчання позивача діяло Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затверджене постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590 (далі Положення № 590).

Підпунктом «и» пункту 109 Порядку № 590 визначено, що крім роботи в якості робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах і т. д.), партійних школах, совпартшколах, школах профрухів, на робфаках, перебування в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі.

Єдиною підставою незарахування періоду навчання до страхового стажу є те, що у зв`язку з тим період навчання за денною формою складає більше п`яти років, то такий період потребує додаткового уточнення.

Період навчання позивача за денною формою здобуття освіти підтверджено як копією диплома, так записами трудової книжки позивача, тому відповідно до приведених норм законодавства цей спірний період має бути зарахований до страхового стажу.

Суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу, що відсутність у відповідачів можливості здійснити перевірку відомостей про період навчання за денною формою через те, що навчальний наклад знаходиться на території Російської Федерації, не може бути підставою для відмови позивачу у реалізації її права на пенсійне забезпечення з урахуванням страхового стажу, набутого в іншій державі.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення у випадку повної, часткової, тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Позивач як громадянин України за умови підтвердження трудового стажу наділена правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав, що узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 28 серпня 2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17 та від 27 лютого 2019 року у справі № 423/3544/16-а.

Стосовно незарахування до страхового стажу періоду навчання з 24.05.1996 по 21.10.1996 згідно зі свідоцтвом № 3012/54, оскільки перетинається з періодами роботи, суд звертає увагу на наступне.

Трудова книжка позивача серії НОМЕР_2 містить наступні записи:

№8 24.11.1995 прийнята бухгалтером до Спільного українсько-німецького підприємства АС ЛТД, наказ №17 від 24.11.1995; 30.12.1995 переведена на посаду головного бухгалтера, наказ № 22/12-ОК від 30.12.1995;

№9 04.12.1996 звільнена за власним бажанням, наказ № 57-ОК від 03.12.1996.

Відповідно до свідоцтва №3013/54, виданого Харківським фінансово-економічним інститутом 21.10.1996 року, позивач навчалась з 24.05.1996 по 21.10.1996 за спеціальністю «Бухгалтерський облік підприємства».

Отже, період навчання з 24.05.1996 по 21.10.1996 перетинається з періодом роботи з 24.11.1995 по 04.12.1996.

Як вказано вище, суд першої інстанції дійшов висновку, що перетин різних періодів не перешкоджає в зарахуванні одного найдовшого періоду, який охоплює усі інші, тому період роботи з 24.11.1995 по 04.12.1996 має бути зарахований до страхового стажу позивачки у відповідності до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 .

Апелянтом не приведено жодного доводу у спростування такого висновку суду першої інстанції, тому суд погоджує висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зарахування періоду роботи позивача з 24.11.1995 по 04.12.1996 до страхового стажу.

Щодо незарахування до страхового стажу періоду ведення підприємницької діяльності з 01.11.1996 по 18.07.1997 згідно з довідкою від 22.08.1997 №613 через відсутність інформації про період здійснення підприємницької діяльності та систему оподаткування, періоду роботи згідно з довідкою № 39 від 18 липня 1997 року, оскільки відсутні номери та дати наказу при прийнятті та звільненні з роботи, суд вказує на таке.

Судом першої інстанції правильно зауважено, що записи про трудову діяльність позивача з 01.11.1996 по 18.07.1997 відсутні в трудовій книжці серії НОМЕР_2 .

Довідкою ГУ ПФ в Черкаській області №613 від 22.08.1997 підтверджено сплату ОСОБА_1 за період з 01.11.1996 по 18.07.1997 страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Пунктом а) частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

За нормами пункту 3-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди:

1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Згідно з пунктом 4 Порядку № 637 періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).

Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з абзацом четвертим підпункту 2 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, (в редакції постанови від 07 липня 2014 року № 13-1, далі Порядок № 22-1) період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

Отже, до страхового стажу фізичних осіб - підприємців зараховуються періоди провадження ними господарської діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, незалежно від сум сплачених ними страхових внесків (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

При цьому зарахування підприємницької діяльності до страхового стажу залежить від того, яку систему оподаткування використовував підприємець до виходу на пенсію. Відповідно до цього законодавець визначав перелік документів, які підтверджують зарахування стажу у певні періоди.

Належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Аналогічна за змістом позиція викладена Верховним Судом у постанові від 26 жовтня 2018 року у справі №643/20104/15-а.

Отже, до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності за умови підтвердження сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

При цьому до страхового стажу зараховуються періоди здійснення підприємницької діяльності:

до 01 травня 1993 року - час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків;

з 01 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року - періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців при підтвердженні цього статусу довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування чи сплати фіксованого податку, також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування;

з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року - періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою ОК-5).

Для зарахування до страхового стажу періоду здійснення фізичною особою підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування необхідно підтвердити сплату страхових внесків за цей період, зокрема доказом сплати є довідка із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою ОК-5).

Відомості такої довідки містять інформацію про сплату страхових внесків, єдиного внеску з 01 липня 2000 року, з часу запровадження персоніфікованого обліку. Такі відомості будуть повними за умови, що підприємець був своєчасно зареєстрований у відповідному територіальному управлінні Пенсійного фонду і своєчасно сплачував страхові внески (в подальшому єдиний внесок).

Враховуючи, що у період провадження підприємницької діяльності позивачем сплачувались страхові внески, що підтверджено довідкою ГУ ПФУ в Черкаській області, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність незарахування до страхового стажу період ведення підприємницької діяльності згідно з довідкою від 22.08.1997 № 613.

Щодо періоду роботи з 12.10.1998 згідно з трудовим договором, укладеним між приватним підприємцем ОСОБА_4 та позивачем, суд першої інстанції дійшов висновку про зарахування та страхового стажу періоду трудової діяльності позивача з 12.10.1998 по 25.03.1999 на підставі записів трудової книжки серії НОМЕР_2 .

Відповідачем не приведено доводів у спростування такого висновку, тому суд не досліджує це питання.

Апелянтом не спростовано висновків суду першої інстанції про часткове задоволення позову, взагалі не наведено аргументів, крім загальних тверджень про неправильне вирішення справи, в обґрунтування власної позиції.

Підсумовуючи викладене, суд погоджує висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року в справі № 340/2286/25 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року в справі № 340/2286/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Головне управління Пенсійного фону України в Кіровоградській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 23 вересня 2025 року та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 23 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко