Справа № 560/11631/25
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

23 вересня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди за участь у бойових завданнях у періоди 09:07.2023-17.09.2023, 19.09.2023-25.09.2023, 26.10.2023- 28.10.2023, 12.09.2024-30.09.2024, 18.10.2024-28.10.2024, 28.11.2024-15.01.2025 та 17.01.2025-04.02.2025, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям...», у розмірі, збільшеному до 100 000 грн на місяць, пропорційно дням виконання бойових завдань, із урахуванням фактично виплачених сум.

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити позивачу не доперераховану додаткову винагороду за бойові завдання в загальній сумі 416 904,16 грн, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 21 329,25 грн та компенсацію за 14 днів невикористаної додаткової відпустки учасника бойових дій у сумі 13 965,00 грн.

- стягнути з відповідача на користь позивача законні відсотки за користування грошовими коштами за ст. 625 Цивільного кодексу України з дати виникнення заборгованості до дати фактичної сплати.

В обґрунтування позову зазначає, що враховуючи загальну кількість календарних днів безпосередньої участі позивача у бойових завданнях, отримував грошове забезпечення не в повному обсязі. Стверджує, що відповідачем проводилось нарахування та виплата грошового забезпечення без урахування додаткової грошової винагороди пропорційно часу прийняття безпосередньої участі у бойових діях, на виплату якої мав право, що не відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану. Зазначає, що при звільненні з військової служби йому не було виплачено передбачену розділом XXIII Наказу Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 21 329,25 грн, що підтверджується витягом із Наказу командира ВЧ НОМЕР_2 від 05.02.2025 № 38. Зазначає,що також йому не виплачено компенсацію за 14 днів невикористаної додаткової відпустки учасника бойових дій, встановленої пунктом 3 статті 101 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» № 2019-VІІІ від 21.10.1992. Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить адміністративний позов залишити без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду. У разі розгляду позовних вимого по суті - у задоволенні адміністративного позову позивача військової частини НОМЕР_1 відмовити у повному обсязі.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій вказує, що одночасно з поданням позову позивачем було подано клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якому детально викладено об`єктивні та поважні причини його пропуску, суд, розглянувши подане клопотання, визнав наведені причини поважними та поновив строк звернення до суду. Отже, відзив відповідача не містить обґрунтованих правових підстав для відмови у задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Згідно Довідки Пенсійного фонду України форми ОК-5, позивач в період з серпня 2023 року по березень 2025 року проходив військову службу в Військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно довідки від 05.02.2025 № 1481/38, виданої військовою частиною НОМЕР_2 , про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, позивач в період з 09.07.2023 по 17.09.2023, з 19.09.2023 по 25.09.2023, з 26.10.2023 по 28.10.2023, з 12.09.2024 по 30.09.2024, з 18.10.2024 по 28.10.2024, з 28.11.2024 по 15.01.2025, з 17.01.2025 по 04.02.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення, оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в:

- Запорізькій області, Пологівському районі, Гуляйпільській міській ТГр, н.п. Гуляйполе;

- Запорізькій області. Пологівському районі. Оріхівській міській ТГр, н.п. Новопавлівка;

- Сумській області. Сумському районі. Хотінській селищній об`єднаній ТГр, н.п. Писарівка;

- Сумській області. Сумському районі, Миколаївській селищній ТГр, н.п. Павленкове;

- Сумській області. Сумському районі, Хотінській селищній об`єднаній ТГр, н.п. Хотінь;

- Сумській області. Сумському районі. Хотінській селищній ТГр, н.п. Кіндратівка.

Підставами перебування, згідно виданої довідки є:

ОСОБА_2 бойових дій військової частини НОМЕР_2 № 39т том 3 від 10 липня 2024 року.

2. Журнал бойових дій військової частини НОМЕР_2 № 41т том 4 від 25 вересня 2024 року.

3. Журнал бойових дій військової частини НОМЕР_2 № 42т том 5 від 23 листопада 2024 року.

4. Бойовий наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 01 липня 2023 року № 58т.

5. Бойове розпорядження Командувача ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 24 вересня 2023 року № 2113т/окп/бр.

6. Бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 від 24 вересня 2023 року № 14/72/7/371т.

7. Бойове розпорядження командира тактичної групи « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 24 жовтня 2023 року № 412т/ТГр.

8. Попереднє бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 08 липня 2024 року № 771/ТрО.

9. Попереднє бойове розпорядження командира НОМЕР_4 окремої бригади ТрО від 05 серпня 2024 року № 891/ТрО.

10. Бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_5 від 26 вересня 2024 року №683/1 дск.

11. Бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_6 від 26 вересня 2024 року №104/3 дск.

12. Бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 27 вересня 2024 року № 1345/ТрО.

13. Бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_5 від 11 жовтня 2024 року № 760 дск.

14. Попереднє бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 11 жовтня 2024 року № 1411 /ТрО.

15. Бойове розпорядження командира НОМЕР_4 окремої бригади ТрО від 12 жовтня 2024 року № 1414/ТрО.

16. Бойовий наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 23 жовтня 2024 року № 8т/р.

17.Бойовий наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 27 жовтня 2024 року № 8/1716т/БН.

18. Наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 09 липня 2023 року № 196.

19. Наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 18 вересня 2023 року № 267.

20. Наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 19 вересня 2023 року № 268.

21. Наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 26 вересня 2023 року № 277.

22. Наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 26 жовтня 2023 року № 307.

23. Наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 29 жовтня 2023 року №310.

24. Наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 01 жовтня 2024 року №283.

25. Наказ командира військової частини НОМЕР_7 (по стройовій частині) від 18 жовтня 2024 року №301.

26. Наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 29 жовтня 2024 року №313.

27. Наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 28 листопада 2024 року № 345.

28. Наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 16 січня 2025 року № 18.

29. Наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 17 січня 2025 року № 19.

30. Наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 05 лютого 2025 року №38.

Відповідно до Довідки форми ОК-5, сума нарахованого грошового забезпечення за спірні періоди позивачу склала:

- за липень 2023 (8 днів) нараховано 26664,76 грн;

- за серпень 2023 (31 день)нараховано 5126,32 грн;

- за вересень 2023 (30 днів) нараховано 100500,00 грн;

- за жовтень 2023 (31 день) нараховано 48657,98 грн;

- за вересень 2024 (30 днів) нараховано 37329,25 грн;

- за жовтень 2024 (31 день) нараховано 21329,25 грн;

- за листопад 2024 (30 днів) нараховано 31329,25 грн;

- за грудень 2024 (31 день) нараховано 21329,25 грн;

- за січень 2025 (31 день) нараховано 21329,25 грн;

- за лютий 2025 (5 днів) нараховано 21424,68 грн.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 05.02.2025 №38, позивача з 05.02.2025 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Відповідно до зазначеного наказу:

- щорічна основна відпустка за 2022 рік не надавалася;

- щорічна основна відпустка за 2023 рік не надавалася;

- щорічна основна відпустка за 2024 рік використана у кількості 15 (п`ятнадцять) днів.

- щорічна основна відпустка за 2025 рік не надавалася.

Виплачено грошову компенсацію за 100(сто)днів невикористаної щорічної основної відпустки.

Виплачено грошову допомогу для оздоровлення за 2025 рік в розмірі місячного грошового забезпечення в сумі 21329,25 грн.

Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік не отримував.

Додаткова відпустка як учаснику бойових дій за 2024 та 2025 роки тривалістю І4 (чотирнадцять) календарних днів не надавалася, грошова компенсація не виплачувалася.

Виплачено грошову компенсацію за 28 календарних дні невикористаної відпустки як учаснику бойових дій.

Виплачено одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби.

Ухвалою суду від 23.07.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 01.08.2025 задоволено клопотання військової частини НОМЕР_2 про заміну відповідача по справі № 560/11631/25 на правонаступника військову частину НОМЕР_1 та надано відповідачу строк на подання відзиву 15 днів з дня вручення ухвали.

Дану ухвалу доставлено до електронного кабінету військової частини НОМЕР_1 04.08.2025 13:35.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався та в установлений судом строк його не подав.

Згідно із ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами

Згідно з ч. 2 ст. 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, суд зважає на наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з пунктом 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»(далі - Закон № 2011-ХІІ, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджений наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні постановлено ввести воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану в Україні був продовжений з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента від 14 березня 2022 року № 133/2022, надалі іншими Указами цей строк продовжений до сьогоднішнього дня.

Одночасно із введенням воєнного стану, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті102, пунктів 1,17,20частини першої статті106 Конституції України, Указом Президента України № 69/2022постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Цим же Указом надано доручення Кабінету Міністрів України забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24 лютого 2022 року № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»(далі - Постанова № 168).

Відповідно до пункту 1 Постанови №168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 2023 року № 43 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» до пункту 1 внесено зміни, зокрема: слова «військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора,», «співробітникам Служби судової охорони,» виключено та після слів «перебуваючи безпосередньо в районах» доповнено словами «їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора».

Крім того, наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року № 44, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 січня 2023 року за №177/39233 (який застосовується з 01 лютого 2023 року) внесено зміни до Порядку № 260, зокрема доповнено цей Порядок новим розділом: «XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану».

Згідно з пунктом 2 розділу ХХХІV Порядку № 260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

- під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту);

- у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

- із здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;

- з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони;

- на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

- з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника;

- з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;

- кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

- у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення);

- з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

- у районах ведення воєнних (бойових) дій з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням згідно з бойовими розпорядженнями;

50 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах).

Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)), затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України;

30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

- з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави;

- з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України;

- з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту;

- у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;

- з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій;

- у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України;

- із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій;

- з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту);

Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30 000 гривень.

Згідно з пунктом 3 розділу ХХХІV Порядку № 260 райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 4 розділу ХХХІV Порядку № 260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

- бойовий наказ (бойове розпорядження);

- журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

- рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Згідно п.6 розділу XXXIV Наказу №260 підтвердження безпосередньої участі відряджених до військових частин військовослужбовців у бойових діях або заходах є довідка командира військової частини, до якої відряджений військовослужбовець.

За визначенням підпункту 2.1.6 Інструкції з діловодства в Збройних силах України, затвердженої Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України 31.01.2024 №40, Бойовий наказ - акт військового управління за встановленою формою, яким відповідно до плану операції (бойових дій) доводяться бойові завдання підпорядкованим військам (силам). Як правило, використовується для постановки бойових завдань в оперативно-тактичній та тактичній ланці; бойове розпорядження - розпорядчий документ, яким доводяться бойові завдання підпорядкованим військовим частинам (установам) і підрозділам; довідка - документ інформаційного характеру, що підтверджує факти з життя чи діяльності військовослужбовців (працівників) і різні обставини діяльності військових частин (установ); рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру; звіт (донесення) - це документ, що містить відомості про виконання плану, завдання, підготовку заходів, доручень і проведення заходів та подається вищій посадовій особі чи до військової частини (установи).

Отже, з урахуванням пункту 1 Постанови №168, право на отримання щомісячної додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень, встановленої Постановою №168, Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам виникає у військовослужбовця за наявності розпорядчого документа, яким доводяться бойові завдання (бойовий наказ або бойове розпорядження), та документа, який підтверджує виконання ним військовослужбовцем поставлених бойових завдань (журнал бойових дій, журнал ведення оперативної обстановки, бойове донесення, рапорт (донесення) командира підрозділу(групи), тощо) під час бойових дій або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, безпосередньо в районах бойових дій.

За визначенням статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 №1932-ХІІбойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних сил України, інших складових сил оборони, для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї(озброєння); воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України; район воєнних(бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні(бойові) дії.

Так, спірні правовідносини у цій справі виникли у зв`язку з невиплатою позивачу як військовослужбовцю Збройних Сил України, додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, у розмірі до 100 000,00 грн за періоди:

у 2023 році розподіл днів бойових завдань становить:

- Липень 2023 (09.07-31.07): 23 дні

- Серпень 2023 (01.08-31.08): 31 днів

- Вересень 2023 (01.09-25.09): 24 дні (17 + 7)

- Жовтень 2023 (26.10-28.10): 3 дні

у 2024 році розподіл днів бойових завдань становить:

- Вересень 2024 (12.09-30.09):19 днів;

- Жовтень 2024 (18.10-28.10): 11 дні;

- Листопад 2024 (28.11-30.11): 3 дні;

- Грудень 2024 (01.12-31.12) : 31 день;

у 2025 році розподіл днів бойових завдань становить:

- Січень: 15 днів (17-31.01)

- Лютий: 4 дні (01.02-04.02).

Як зазначалося вище, на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил України щомісячно виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень. Тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Безпосередня участь визначається на основі виконання військовослужбовцем конкретного переліку бойових (спеціальних) завдань. Підтвердженням такої участі здійснюється на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій або журнал ведення оперативної обстановки (підсумкове, термінове, позатермінове) або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Отже, визначення конкретних завдань, які виконував військовослужбовець, встановлення їх належності до переліку бойових (спеціальних) завдань, за виконання яких передбачена виплата у підвищеному до 100 000 грн розмірі, є ключовим для встановлення правомірності вимог позивача щодо виплати йому додаткової винагороди у підвищеному розмірі в зазначений період.

Судом встановлено, що сума нарахованого грошового забезпечення за спірні періоди позивачу склала:

- за липень 2023 (8 днів) нараховано 26664,76 грн;

- за серпень 2023 (31 день)нараховано 5126,32 грн;

- за вересень 2023 (30 днів) нараховано 100500,00 грн;

- за жовтень 2023 (31 день) нараховано 48657,98 грн;

- за вересень 2024 (30 днів) нараховано 37329,25 грн;

- за жовтень 2024 (31 день) нараховано 21329,25 грн;

- за листопад 2024 (30 днів) нараховано 31329,25 грн;

- за грудень 2024 (31 день) нараховано 21329,25 грн;

- за січень 2025 (31 день) нараховано 21329,25 грн;

- за лютий 2025 (5 днів) нараховано 21424,68 грн.

Як убачається з матеріалів цієї справи, на підтвердження наявності права на отримання передбаченої Постановою № 168 додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн, позивач посилається на Довідку від 05.02.2025 № 1481/38, видану військовою частиною НОМЕР_2 , про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, позивач в період з 09.07.2023 по 17.09.2023, з 19.09.2023 по 25.09.2023, з 26.10.2023 по 28.10.2023, з 12.09.2024 по 30.09.2024, з 18.10.2024 по 28.10.2024, з 28.11.2024 по 15.01.2025, з 17.01.2025 по 04.02.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення, оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в:

- Запорізькій області, Пологівському районі, Гуляйпільській міській ТГр, н.п. Гуляйполе;

- Запорізькій області, Пологівському районі, Оріхівській міській ТГр, н.п. Новопавлівка;

- Сумській області, Сумському районі, Хотінській селищній об`єднаній ТГр, н.п. Писарівка;

- Сумській області, Сумському районі, Миколаївській селищній ТГр, н.п. Павленкове;

- Сумській області, Сумському районі, Хотінській селищній об`єднаній ТГр, н.п. Хотінь;

- Сумській області, Сумському районі. Хотінській селищній ТГр, н.п. Кіндратівка,

в якій зазначені підстави, що відповідають вимогам пункту 4 розділу ХХХІV Порядку № 260 (журнали бойових дій, бойові накази, бойові розпорядження тощо).

Необхідно зазначити, що ст. 1 Закону України «Про оборону України», район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.

Райони бойових дій визначено відповідно до наказів Головнокомандувача Збройних Сил України від 01.07.2023 № 183, від 01.08.2023 № 210, від 01.09.2023 № 247, від 01.10.2023 року №273, від 01.11.2023 року №301 районами ведення воєнних (бойових) дій визначено, зокрема, Запорізька область Запорізький район: Пологівський район: Гуляйпільська міська територіальна громада, Оріхівська міська територіальна громада.

Відповідно до наказів Головнокомандувача Збройних Сил України від 04.10.2024 № 461 районами ведення воєнних (бойових) дій з 01 по 30 вересня 2024 року визначено, зокрема, Сумський район: Миколаївська селищна територіальна громада та Запорізька область: Пологівський район: Гуляйпільська міська територіальна громада, Оріхівська міська територіальна громада; від 02.11.2024 № 503 районами ведення воєнних (бойових) дій з 01 по 31 жовтня 2024 року визначено, зокрема, Сумський район: Миколаївська селищна територіальна громада та Запорізька область: Пологівський район: Гуляйпільська міська територіальна громада, Оріхівська міська територіальна громада; від 04.12.2024 № 546 районами ведення воєнних (бойових) дій з 01 по 31 листопада 2024 року визначено Сумський район: Миколаївська селищна територіальна громада та Запорізький район: Гуляйпільська міська територіальнана громада, Оріхівська міська територіальна громада; від 03.01.2025 № 5 районами ведення воєнних (бойових) дій з 01 по 31 грудня вересня 2024 року визначено, зокрема, Сумський район: Миколаївська селищна територіальна громада, Хотінська селищна територіальна громада та Запорізький район: Гуляйпільська міська територіальнана громада, Оріхівська міська територіальна громада.

Відповідно до наказів Головнокомандувача Збройних Сил України від 05.02.2025 № 67 районами ведення воєнних (бойових) дій з 01 по 31 січня 2025 року визначено, зокрема, Сумський район: Миколаївська селищна територіальна громада та Запорізький район: Гуляйпільська міська територіальнана громада, Оріхівська міська територіальна громада; наказ від 06.03.2025 № 112 районами ведення воєнних (бойових) дій з 01 по 31 січня 2025 року визначено, зокрема, Сумський район: Миколаївська селищна територіальна громада, Хотінська селищна територіальна громада та Запорізький район: Гуляйпільська міська територіальнана громада, Оріхівська міська територіальна громада.

На переконання суду, у перелічених вище обставинах в силу прямої загрози для життя позивача та враховуючи, що ці випадки підпадають під визначений Міністерством оборони України перелік і дають право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах у періоди з: 09.07.2023 по 17.09.2023, з 19.09.2023 по 25.09.2023, з 26.10.2023 по 28.10.2023, з 12.09.2024 по 30.09.2024, з 18.10.2024 по 28.10.2024, з 28.11.2024 по 15.01.2025, з 17.01.2025 по 04.02.2025, позивач має право на отримання цієї винагороди.

Відповідач не надав доказів підготовки посадовими особами відповідних рапортів для виплати додаткової винагороди та включення позивача до наказів про виплату додаткової винагороди збільшеної до 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах у періоди з: 09.07.2023 по 17.09.2023, з 19.09.2023 по 25.09.2023, з 26.10.2023 по 28.10.2023, з 12.09.2024 по 30.09.2024, з 18.10.2024 по 28.10.2024, з 28.11.2024 по 15.01.2025, з 17.01.2025 по 04.02.2025, тим самим допустив протиправну бездіяльність та позбавив позивача права на отримання грошового забезпечення в належному розмірі..

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди у перелічені періоди та зобов`язання нарахувати та виплатити додаткову винагороду збільшену до 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах у періоди з: 09.07.2023 по 17.09.2023, з 19.09.2023 по 25.09.2023, з 26.10.2023 по 28.10.2023, з 12.09.2024 по 30.09.2024, з 18.10.2024 по 28.10.2024, з 28.11.2024 по 15.01.2025, з 17.01.2025 по 04.02.2025, підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача виплатити компенсацію за 14 днів невикористаної додаткової відпустки учасника бойових дій.

Судом встановлено, що у витязі з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 05.02.2025 №38 зазначено, що додаткова відпустка як учаснику бойових дій за 2024 та 2025 роки тривалістю 14 (чотирнадцять) календарних днів не надавалася, грошова компенсація не виплачувалася та встановлено виплатити грошову компенсацію за 28 календарних дні невикористаної відпустки як учаснику бойових дій.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що зазначені вище позовні вимоги, в частині виплати компенсації за 14 невикористаної додаткової відпустки учасника бойових дій, задоволенню не підлягають.

Щодо вимог про зобов`язання відповідача здійснити виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, суд зазначає про таке.

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань визначені Порядком №260.

Розділом ХХІV Порядку №260 передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення (пункт 1).

Пунктом 7 розділу ХХІV Порядку №260 встановлено, що розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України. До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги (пункт 9 розділу ХХІV Порядку №260).

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України. Відповідно до п. 6 наказу Міністерства оборони України «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2022 рік» від 31.01.2022 року № 30 та відповідно до пункту 6 окремого доручення Міністра оборони України від 01.02.2023 № 2683/з матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань в 2023 році виплачується військовослужбовцям в розмірі місячного грошового забезпечення, виключно за наявності таких підстав: смерть військовослужбовця та/або його дружини (чоловіка), дітей, батьків; поранення військовослужбовця, отриманого при виконанні завдань під час воєнного стану; у разі наявності у військовослужбовця інвалідності, отриманого внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини; порушення стану здоров`я військовослужбовця, перебування його на лікуванні, реабілітації, що підтверджено відповідними медичними документами, а саме: онкологічне захворювання (хірургічне лікування, променева та (або) хіміотерапія); захворювання на туберкульоз, ВІЛ/СНІД, вірусний гепатит В, С; безперервне перебування на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, які пов`язані із захистом Батьківщини (більше 30 днів поспіль), внаслідок травм, захворювань нервової, серцевосудинної систем, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втрачених кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів; сім`ям військовослужбовців, які захоплені в полон (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільного) чи заручниками, а також інтернованим в нейтральних державах або визнані безвісно відсутніми.

Виходячи з аналізу наведених правових норм, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань надається особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, за їх заявою та на підставі наказу командира один раз на рік в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, який установлюється за рішенням Міністра оборони України, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

Таким чином, на законодавчому рівні не встановлено конкретного, фіксованого, розміру такої допомоги, а лише визначено її максимальний розмір. Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань встановлюється щороку рішенням Міністра оборони України, виходячи з кошторису та наявного фонду грошового забезпечення.

Отже, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, яка виплачується виключно за наявності коштів.

Вказаний висновок, відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 18.03.2020 року у справі № 810/3476/16.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що позивач до моменту звільнення з військової служби звертався до командира військової частини НОМЕР_2 із відповідним рапортом.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що зазначені вище позовні вимоги, в частині виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за користування грошовими коштами за статтею 625 ЦК України.

Відповідно до статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори та інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1214 Цивільного кодексу України, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Згідно статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства

Велика Палата Верховного Суду у справі №910/1238/17 у постанові від 23.05.2018, дійшла до такого висновку: термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше боржник до певного строку одержує можливість не повертати кошти (або оплату за товар, якщо мова йде про товарний кредит). Тобто з дозволу кредитора він користується його грошовими коштами і вносить за це плату (проценти). Коли ж наступає строк повернення коштів, а боржник цього не робить, мова йде про неправомірне користування чужими грошима.

Якщо правова природа відсотків за правомірне користування чужими коштами це винагорода, то можна з впевненістю стверджувати, що ця плата має вноситись до закінчення строку, на який було надано грошові кошти. Якщо припиняється право користуватись коштами, обов`язок платити за це теж припиняється. Якщо боржник продовжує користуватись грошима після закінчення строку (неправомірне користування), кредитор також не позбавлений права на отримання процентів.

В цій справі Велика Палата також вказала, що плату за прострочення виконання зобов`язання врегульовано законодавством, а саме охоплено диспозицією ч. 2 ст. 625 ЦК України. Тобто ця норма конкретизує визначений у ст. 536 ЦК України обов`язок боржника сплачувати проценти за незаконне користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, наведеними вище нормами передбачена цивільна відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання щодо суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час такого прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Однак, суд звертає увагу, що спірні відносини між сторонами виникли під час проходження відповідачем публічної служби, а тому наведені норми не можуть застосовуватися до спірних правовідносин, оскільки безпідставна невиплата та наступна виплата за рішенням суду грошового забезпечення, не є цивільним зобов`язанням в розумінні частини 1 статті 509 ЦК України, а сторони не набули статусу кредитора та боржника у розумінні статті 625 ЦК України.

Враховуючи викладене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на встановлені у даній справі обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, а також звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір", підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задоволити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за участь у бойових діях у періоди 09.07.2023-17.09.2023, 19.09.2023-25.09.2023, 26.10.2023- 28.10.2023, 12.09.2024-30.09.2024, 18.10.2024-28.10.2024, 28.11.2024-15.01.2025 та 17.01.2025-04.02.2025, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям...», у розмірі, збільшеному до 100 000 гри на місяць, пропорційно дням участі у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, із урахуванням фактично виплачених сум.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити додаткову винагороду збільшену до 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням участі у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у періоди з: 09.07.2023 по 17.09.2023, з 19.09.2023 по 25.09.2023, з 26.10.2023 по 28.10.2023, з 12.09.2024 по 30.09.2024, з 18.10.2024 по 28.10.2024, з 28.11.2024 по 15.01.2025, з 17.01.2025 по 04.02.2025, із урахуванням фактично виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_8 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_9 )

Головуючий суддя П.І. Салюк