Справа № 160/20492/25
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача 1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача 2: Військової частини № НОМЕР_1 , про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до відповідача 1: ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач 1, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), відповідача 2: Військової частини № НОМЕР_1 (далі - відповідач 2, ВЧ № НОМЕР_1 ), в якій позивач просить:
-визнати протиправною бездіяльність Військової частини № НОМЕР_1 (Код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо відсутності відповіді на рапорт від «26» травня 2025 року щодо необхідності направлення на ВЛК ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надання копії висновку ВЛК;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (Код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо відсутності відповіді на заяву від «26» травня 2025 року щодо необхідності направлення на ВЛК ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надання копії висновку ВЛК, копії рішення мобілізаційної комісії;
- зобов`язати Військову частину № НОМЕР_1 (Код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) розглянути по суті рапорт від «26» травня 2025 року та надати відповідь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , інформації (відповіді) щодо прийнятого рішення про направлення на експертне обстеження ВЛК і визначення його стану здоров`я і рівня придатності до в/с, копії висновку ВЛК;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 (Код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) розглянути по суті заяву від «26» травня 2025 року та надати відповідь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , інформації (відповіді) щодо прийнятого рішення про направлення на експертне обстеження ВЛК і визначення його стану здоров`я і рівня придатності до в/с, копії висновку ВЛК, рішення мобілізаційної комісії.
Позовні вимоги обґрунтовано порушенням процедури мобілізації позивача, без додержання встановлених законом порядку та правил мобілізації, без об`єктивного встановлення рівня придатності позивача до військової служби шляхом обстеження військово-лікарською комісією, без надання та отримання повісток та протоколів. Позивач вважає, що його мобілізовано з грубим порушенням приписів Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядку мобілізації та Положення про військово-лікарську експертизу з Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони від 14.08.2008 №402, що стало підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.
Разом із позовною заявою було подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить заборонити відповідачам військовій частині № НОМЕР_1 (Код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) та ІНФОРМАЦІЯ_1 (Код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) надавати накази, повістки і розпорядження, і долучати до військової служби позивача гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до завершення розгляду даної справи, встановлення всіх обставин справи судом та набранням рішенням суду законної сили.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.07.2025 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача 1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача 2: Військової частини № НОМЕР_1 , про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Цією ж ухвалою відповідачам установлено строк для подання до суду відзиву на позовну заяву та витребувано від Військової частини № НОМЕР_1 документи щодо стану здоров`я (медична книжка, медична характеристика тощо) на гр. ОСОБА_1 за 2024-2025 рік та від ІНФОРМАЦІЯ_1 документи щодо стану здоров`я (медична книжка, медична характеристика тощо) на гр. ОСОБА_1 за 2024-2025 рік.
На адресу суду від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач-1) надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що позивач не був призваний до військової служби ІНФОРМАЦІЯ_4 . Натомість, згідно військового квитка позивача, останній виданий ІНФОРМАЦІЯ_5 . Допускає, що медичний огляд проведено ВЛК при відповідачі-1, проте, усі медичні документи щодо стану здоров`я позивача передано безпосередньо до ТЦК та СП, яким позивача призвано на військову службу. З огляду на викладене, для відповідача-1 не вбачається можливим надати документи про стан здоров`я позивача, витребувані судом. Наголошує на тому, що навіть за встановлення факту порушення процедури медичного огляду під час мобілізації військовозобов`язаної особи після її призову на військову службу, не може розглядатися як поважна причина для її звільнення з військової служби під час воєнного стану на підставі статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Зауважує, що на підставі пп. 2.3.5 п. 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 позивач мав право звернутись до Центральної військово-лікарської комісії для перегляду відповідного висновку, проте, таких дій останній не вчинив. З огляду на викладене, представник відповідача-1 просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
На адресу суду від представника Військової частини № НОМЕР_1 (далі відповідач-2) надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що згідно висновку ВЛК позивач є придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Зазначає, що 16.05.2025 позивач перебував на військовій службі у Військовій частині № НОМЕР_1 . Відтак, підстави для направлення позивача на нове проходження ВЛК були відсутні. Рапорт позивача від 26.05.2025 надійшов до Військової частини 11.06.2025. Відповідь на рапорт надано та долучено до матеріалів справи. Наголошує, що позивач з 21.05.2025 є таким, що самовільно залишив місце служби. З огляду на викладене, представник відповідача-2 просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є громадянином України, військовий квиток серії НОМЕР_4 від 16.05.2025 видано ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Зі змісту протоколу про адміністративне затримання серії АП318 №013005 від 15.05.2025 представниками Національної поліції позивача доставлено до службового приміщення ІНФОРМАЦІЯ_6 , у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210, ст. 210-1 КУпАП, для припинення правопорушення.
Позивач був мобілізований для проходження військової служби у Військовій частині № НОМЕР_1 з 16.05.2025.
26.05.2025 позивач подав рапорт №1 до командира Військової частини № НОМЕР_1 , Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України, Військової служби правопорядку про неспроможність до служби у зв`язку зі станом здоров`я, оскарження висновку ВЛК, порушення порядку мобілізації, негайну потребу лікування і переогляду ВЛК, повернення військового квитка, в якому просив надати йому направлення на військово-лікарську експертизу для переобстеження, визначення лікування та встановлення реального рівня придатності до військової служби, не надавати йому наказів через неспроможність їх виконувати за станом здоров`я. Рапорт направлено до Військової частини № НОМЕР_1 рекомендованим поштовим відправленням від 29.05.2025.
Військовою частиною № НОМЕР_1 надано відповідь від 04.07.2025 №2651 на рапорт позивача, згідно якої позивачу повідомлено про відмову у задоволенні рапорту про ненадання йому наказів через неспроможність їх виконувати за станом здоров`я та направлення на військово-лікарську експертизу. Додатково зазначено, що згідно висновку ВЛК позивач придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Позивач призначений на посаду і проходить службу у підрозділі охорони, відтак, підстави для направлення його на військово-лікарську експертизу відсутні. Зазначену відповідь направлено позивачу засобами поштового зв`язку 16.07.2025.
26.05.2025 позивач подав заяву №1 до голови мобілізаційної комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , голови мобілізаційної комісії ІНФОРМАЦІЯ_6 про порушення порядку мобілізації, неспроможність до служби у зв`язку зі станом здоров`я, оскарження висновку ВЛК і повернення військового квитка, в якій просив надати йому документи, складені у результаті проходження ним військово-лікарської експертизи, що стали підставою для його подальшої мобілізації. Заяву направлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 рекомендованим поштовим відправленням від 29.05.2025.
Листом від 02.07.2025 №1940 ІНФОРМАЦІЯ_4 позивачу повідомлено про те, що позивач до військової служби ІНФОРМАЦІЯ_4 не призивався, тому, надати інформацію на запит позивача відсутня можливість. Згідно військового квитка позивача, останній виданий ІНФОРМАЦІЯ_5 . Твердження позивача про видачу військового квитка ІНФОРМАЦІЯ_4 є хибним. Працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 мобілізаційні заходи не проводили по відношенню до позивача, запропоновано останньому звернутись до ТЦК та СП, яким його було призвано на військову службу. Додатково повідомлено про те, що для вирішення питань щодо проходження служби, направлення на дообстеження тощо, позивачу слід звертатись до його командира. Лист направлено позивачу засобами електронного зв`язку на адресу електронної пошти, яка була зазначена у заяві позивача, 03.07.2025.
Разом з тим, позивач наголошує, що відповідачами рапорт та заяву по суті не розглянуто, у зв`язку з чим, звернувся до суду з цією позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Розділом ІІ Конституції України передбачені основоположні права, свободи та обов`язки людини і громадянина. Зокрема, статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі, визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII, (далі Закон №2011-XII).
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону№2011-XII соціальний захист військовослужбовців -діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Турбота про збереження та зміцнення здоров`я військовослужбовців обов`язок командирів (начальників). На них покладається забезпечення вимог безпеки при проведенні навчань, інших заходів бойової підготовки, під час експлуатації озброєння і військової техніки, проведення робіт та виконання інших обов`язків військової служби (ч. 1 ст. 11 Закону №2011-ХІІ).
Статтею 1 Закону України від 06.12.1991 №1932-XII «Про оборону України» (далі Закон №1932-XII), передбачено, що воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
На момент розгляду вказаної адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби регулюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Частинами 1, 2 статті 1 Закону №2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною 6 статті 2 Закону №2232-ХІІ передбачено види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі Положення №402).
Так, відповідно до п. 1.1 розділу І Положення №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Медичний огляд проводиться військово-лікарською комісією з метою визначення придатності, зокрема: до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); військовослужбовців до військової служби; військовослужбовців до військової служби за військовою спеціальністю.
Серед основних завдань військово-лікарської експертизи, згідно п. 1.3 розділу І Положення №402, є визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних.
У розумінні п. 1.2 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза це медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України, учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання, компонентами ракетного палива, джерелами електромагнітних полів, лазерного випромінювання, мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України.
Для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії, штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) (п. 2.1 розділу І Положення №402).
Судом встановлено, що станом на день виникнення спірних правовідносин позивач з 16.05.2025 проходив військову службу у Військовій частині № НОМЕР_1 .
У свою чергу, медичний огляд військовослужбовців регламентується положеннями глави 6 розділу ІI Положення №402.
Так, у п. 6.1 Глави 6 розділу ІІ Положення №402 вказано: направлення на медичний огляд проводиться:
а) військовослужбовців строкової служби: командирами військових частин, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комісарами, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, а осіб, які перебувають на обстеженні та лікуванні у цивільному лікувально-профілактичному закладі психіатричного профілю, крім того, головними лікарями цих закладів;
б) військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.
Відповідно до п. 6.1. Глави 6 розділу ІІ Положення №402 на військовослужбовців, які направляються на медичний огляд ВЛК у мирний час, подаються:
направлення із зазначенням військового звання, прізвища, імені та по батькові, дати народження, місяця та року призову (прийняття) на військову службу, військового комісаріату, яким призваний у Збройні Сили України (колишнього СРСР), попереднього діагнозу та мети огляду (направлення на огляд може бути підписане начальником штабу (від начальника штабу полку та вище) або начальником кадрового органу (від начальника управління роботи з особовим складом об`єднання та вище) із посиланням на рішення відповідного командира (начальника). Зразок направлення наведено в додатку 14. Направлення на медичний огляд ВЛК, видане військовослужбовцю, обов`язкове до виконання;
посвідчення особи (військовий квиток);
фотокартка 3 х 4 см без головного убору - при амбулаторному огляді;
службова характеристика для проведення медичного огляду військово-лікарською комісією (зразок заповнення якої наведено в додатку 15). У тексті характеристики наводиться інформація щодо освіти військовослужбовця, який ВВНЗ і коли закінчив, навчання в інших навчальних закладах, у тому числі закордонних, особливостей проходження військової служби, служби за кордоном, у складі миротворчого персоналу, миротворчого контингенту, військових місіях, участі у бойових діях тощо, обов`язково зазначається думка командування військової частини щодо фізичного стану, фактичної працездатності військовослужбовця, виконання ним своїх службових обов`язків за станом здоров`я та можливість подальшого проходження ним військової служби на займаній посаді, призначення на посаду з меншим обсягом обов`язків, на нижчу посаду тощо;
медична характеристика (у медичній характеристиці обов`язково зазначають інформацію про захворюваність військовослужбовця, результати медичних оглядів ВЛК (при вступі у ВВНЗ, відрядженні за кордон, у миротворчі місії, під час служби у спецспорудах тощо), втрату працездатності за станом здоров`я за останні три роки та думку начальника медичної служби військової частини щодо можливості подальшого проходження військовослужбовцем військової служби на займаній посаді за станом здоров`я).
Службова та медична характеристики обов`язково надаються у мирний час у разі направлення військовослужбовця на медичний огляд командиром військової частини за місцем проходження ним військової служби, в інших випадках надання службової та медичної характеристик не обов`язкове.
Крім того: на осіб, які направляються на огляд з приводу поранень, травм, контузій, каліцтв, одержаних у період проходження ними військової служби, - оригінал довідки про обставини одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).
В свою чергу згідно п. 6.4 Положення №402 у разі виявлення під час обстеження або лікування у військовому лікувальному закладі у військовослужбовця захворювання, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), які зумовлюють у мирний час непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або непридатність до військової служби у мирний час, обмежену придатність у воєнний час (пункти «а», «б» статей Розкладу хвороб, без індивідуальної оцінки), у воєнний час непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, ці особи направляються на медичний огляд для встановлення ступеня придатності до військової служби за рішенням начальника військового лікувального закладу на підставі подання начальника лікувального відділення, у якому обстежується (лікується) військовослужбовець, про що робиться запис в історії хвороби (медичній книжці), який завіряється підписом начальника військового лікувального закладу.
Медичний огляд військовослужбовців, які отримали захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії), з метою визначення ступеня придатності до військової служби проводиться при визначеному лікарсько-експертному наслідку (результаті) захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії). Визначений наслідок (результат) захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва це такий стан здоров`я, коли результати обстеження та лікування дають підстави ВЛК (ЛЛК) винести постанову про ступінь придатності до військової служби (служби за військовою спеціальністю), а подальше лікування не призведе до відновлення придатності до військової служби (пункт 6.10 глави 6 розділу II Положення №402).
Медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби військовослужбовців, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво, захворювання) під час захисту держави, у ММО, у країнах, де ведуться бойові дії, здійснюється ВЛК тільки після закінчення лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі (пункт 6.17 глави 6 розділу II Положення №402).
Отже, спеціальними законодавчими нормами, що регламентують порядок здійснення медичного огляду військовослужбовців, передбачено, що направлення на такий здійснюється прямим начальником від командира військової частини, в якій такий військовослужбовець проходить військову службу.
Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Положення №1153).
Відповідно до п. 240 Положення №1153 військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я, крім військовослужбовців, визнаних військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (за винятком розумових, сенсорних, психологічних вад та інших захворювань, визначених Міністерством оборони України), які виявили бажання проходити військову службу та стосовно яких прийнято рішення про залишення на військовій службі за контрактом. Військовослужбовці, які були визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, та яким згідно з прийнятими рішеннями дозволено проходити військову службу за контрактом на визначених посадах, можуть бути звільнені з військової служби до закінчення строку контракту в порядку, визначеному пунктом 35 цього Положення.
Після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я документи про його звільнення з військової служби оформлюються та надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення негайно.
За нормами статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548-XIV, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).
Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити до наступного прямого начальника (стаття 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).
Відповідно до пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 №124 (далі -Інструкція з діловодства у Збройних Силах України), рапорт (заява) письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.
Також згідно з пунктом 3.11.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів із моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до командира Військової частини № НОМЕР_1 з рапортом №1 від 26.05.2025, в якому просив надати йому направлення на військово-лікарську експертизу для переобстеження, визначення лікування та встановлення реального рівня придатності до військової служби, не надавати йому наказів через неспроможність їх виконувати за станом здоров`я, та із заявою №1 від 26.05.2025 до голови мобілізаційної комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просив надати йому документи, складені у результаті проходження ним військово-лікарської експертизи, що стали підставою для його подальшої мобілізації.
Суд звертає увагу, що в матеріалах справи наявні докази направлення рапорту та заяви відповідачам. Разом з тим, у матеріалах справи наявні докази розгляду останніми отриманих звернень.
Тобто, у межах строку, визначеного пунктом 3.11.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, уповноважені представники Військової частини № НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянули по суті відповідно рапорт та заяву позивача щодо його направлення на військово-лікарську комісію та надання відповідних документів, направили позивачу відповіді за результатами їх розгляду, що, в свою чергу, виключає протиправну бездіяльність останніх.
Щодо направлення позивача на проходження медичного огляду військово-лікарською комісією з метою визначення актуальної стадії наявної в нього хвороби та встановлення ступеня придатності до військової служби, суд зазначає наступне.
У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Згідно з абзацом 2 частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Таким чином, суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суд не вбачає правових підстав для направлення позивача на проходження медичного огляду військово-лікарською комісією з метою визначення актуальної стадії наявної в нього хвороби та встановлення ступеня придатності до військової служби, оскільки прийняття рішення про задоволення рапорту позивача про його направлення на військово-лікарську комісію, або ж про відмову у його задоволенні, відноситься виключно до дискреційних повноважень Військової частини № НОМЕР_1 .
Суд роз`яснює, що у випадку прийняття відповідачем будь-яких рішень за результатами розгляду рапорту позивача, останній, у випадку незгоди з прийнятим рішенням, не позбавлений права звертатися до суду за захистом своїх прав.
Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно приписів частини 1статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
На підставі частини 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачами по справі, як суб`єктами владних повноважень, бездіяльність яких оскаржується, виконано покладений на них обов`язок доказування правомірності допущеної поведінки та спростовано доводи позивача в цій частині.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.
З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат між сторонами справи не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до відповідача 1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача 2: Військової частини № НОМЕР_1 , про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повний текст судового рішення складено та підписано 22.09.2025 року.

Суддя О.М. Неклеса