Справа № 160/19135/25
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2025-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 160/19135/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу керівника Центральної окружної прокуратури міста Дніпра на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року в адміністративній справі №160/19135/25 (головуючий суддя І-ї інстанції - Кучма К.С.) за позовом Центральної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 (третя особа - Головне архітектурно-планувальне управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради) про скасування містобудівних умов та обмежень і припинення права на виконання будівельних робіт, -

В С Т А Н О В И В :

30.06.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Центральної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 (третя особа - Головне архітектурно-планувальне управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради), в якому просив:

- скасувати містобудівні умови та обмеження з реєстраційним номером в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва MU01:1722-4379-8091-5574 від 30.04.2021 року «Будівництво зблокованого житлового будинку по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 », надані Головним архітектурно-планувальним управлінням департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради на підставі наказу №194 від 30.04.2021 року;

- припинити право відповідача на виконання будівельних робіт з будівництва зблокованого житлового будинку по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_5 , набутого на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 24.05.2021 року за реєстраційним номером ДП94.

В обґрунтування вимог зазначено, що на підставі договорів дарування від 27.03.2020 року №331, №330, №326, №327, посвідчених приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою К.І., та від 15.07.2015 року №1193, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Римською А.В., зареєстровано право приватної власності ОСОБА_2 на земельні ділянки із кадастровими номерами: :02:271:0024, площею 0,0453 га, :02:271:0020, площею 0,0456 га, :02:271:0017, площею 0,0465 га, :02:271:0040, площею 0,0657 га, та :02:271:0005, площею 0,0546 га, що розташовані по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_5 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). На підставі договорів купівлі-продажу, укладених 22.10.2020 року право власності на вказані земельні ділянки набуто відповідачем. 30.04.2021 року Головним архітектурно-планувальним управлінням департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради ОСОБА_3 надано містобудівні умови та обмеження щодо будівництва зблокованого житлового будинку по АДРЕСА_1 , 39, АДРЕСА_6 , АДРЕСА_5 висотністю у 3 (три) поверхи без врахування мансарди №15/29-58. За матеріалами генерального плану, затвердженого рішенням Дніпровської міської ради від 02.09.2020 року №84/60, ділянки по АДРЕСА_1 , 39, АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , 45 розташовані на існуючій території садибної житлової забудови. Розміщення зблокованого житлового будинку на вказаній території відповідало вимогам чинної містобудівної документації. У подальшому 24.05.2021 року Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради зареєстровано повідомлення ОСОБА_1 про початок виконання будівельних робіт ДП94 - «Будівництво зблокованого житлового будинку по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 » (1110.3 Будинки садибного типу) із класом наслідків СС1. За даними Реєстру будівельної діяльності, запит замовника будівництва ОСОБА_4 на внесення змін в повідомлення про початок виконання будівельних робіт №ДП94 щодо коригування проекту, відхилено Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради через невідповідність поданих документів вимогам законодавства. Станом на дату подання позовної заяви, житловий будинок в експлуатацію не введено, його технічна інвентаризація не проводилась. Декларація про готовність об`єкта до експлуатації 11.08.2022 року повернута без розгляду Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради на підставі заяви замовника будівництва (ДП11). З відкритих джерел вбачається, що збудований об`єкт не відповідає виданим дозвільним документам у сфері містобудівної діяльності та на цей час наявні оголошення про продаж окремих квартир у вказаному будинку. Крім того, проведеною у кримінальному провадженні №0000119 від 22.08.2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.275 КК України, земельно-технічною та будівельно-технічною експертизою №22-25 від 30.04.2025 року встановлено, що фактично збудована чотирьохповерхова будівля за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , не відповідає наданим містобудівним умовам та обмеженням, виданим Головним архітектурно-планувальним управлінням департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради 30.04.2021 року №15/29-58 та відомостям, внесеним до повідомлення про початок виконання будівельних робіт - «Будівництво зблокованого житлового будинку по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 » (1110.3 Будинки садибного типу) - №ДП94. З викладеного вбачається, що на об`єкті будівництва «Будівництво зблокованого житлового будинку по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 », що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , замовником будівництва самочинно виконуються будівельні роботи оскільки, вказаний вище об`єкт нерухомості будується на земельних ділянках, що не відведені для цієї мети, без вихідних даних (містобудівних умов та обмежень) та без документів, що надають право на виконання будівельних робіт, на підставі чого в розумінні ст.376 ЦК України є самочинним будівництвом.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року позовну заяву повернуто прокурору на підставі п.7 ч.4 ст.169 КАС України.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, керівник Центральної окружної прокуратури міста Дніпра подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування скарги прокурор зазначив, що ухвала суду першої інстанції є протиправною, а висновки суду першої інстанції необґрунтованими. Зазначено, що судом першої інстанції невірно надано оцінку вимогам прокурора щодо скасування містобудівних умов та обмежень, оскільки в оскаржуваній ухвалі суд посилається на практику Верховного Суду, викладену у постанові від 31.01.2024 року у справі №380/13877/21 щодо скасування рішення уповноваженого органу, прийняте з порушенням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності суб`єктом владних повноважень, якому держава делегувала повноваження центрального органу виконавчої влади, який реалізовує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду у галузі будівництва. Натомість, прокурором у поданій позовній заяві містобудівні умови та обмеження оскаржуються як акт індивідуальної дії. Вказано, що органи державного архітектурно-будівельного контролю мають повноваження ініціювати судові процедури у випадках виявлення фактів подання недостовірних даних або порушень містобудівних вимог, якщо у повідомленні про початок виконання будівельних робіт були наведені неправдиві відомості, що дають підстави вважати об`єкт самочинним будівництвом. Зазначено, що на об`єкті будівництва «Будівництво зблокованого житлового будинку по вул.Одоєвського, 37, АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 », що розташований за адресою: м.Дніпро, вул.Академіка Кримського (колишня назва вул.Одоєвського), 37, 39, 41, 43, 45, відповідачем самочинно виконуються будівельні роботи оскільки, вказаний вище об`єкт нерухомості будується на земельних ділянках, що не відведені для цієї мети, без вихідних даних (містобудівних умов та обмежень), та без документів, що надають право на виконання будівельних робіт, на підставі чого в розумінні статті 376 ЦК України є самочинним будівництвом.

Відповідач відзив на скаргу не подавав, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 312 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

У період з 01.09.2025 року по 15.09.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Згідно тексту адміністративного позову підставою для звернення прокурора до суду слугувало те, що порушення містобудівного законодавства беззаперечно свідчить про порушення державних інтересів, та зважаючи на те, що повноваження щодо скасування містобудівних умов та обмежень, припинення права на виконання будівельних робіт за законом належать саме органу виконавчої влади - Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, а отже саме цей орган уповноважений здійснювати захист інтересів держави у виниклих спірних правовідносинах, у тому числі у судовому порядку. На підставі вимог ст.23 Закону України «Про прокуратуру», окружною прокуратурою листами №54-6617ВИХ-24 від 02.08.2024 р., №54-123ВИХ-25 від 08.01.2025 р., №54 3696ВИХ-25 від 02.06.2025 р. та №54-4092ВИХ-25 від 17.06.2025 р. на адресу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради повідомлялось про виявлені порушення вимог містобудівного законодавства щодо здійснення будівельних робіт на земельних ділянках із кадастровими номерами: :02:271:0024, :02:271:0020, :02:271:0017, :02:271:0040, :02:271:0005, розташовані по АДРЕСА_1 , 39, 41 43, 45 у м.Дніпрі, що не відведені для цієї мети, без вихідних даних (містобудівних умов та обмежень), та без документів, які надають право на виконання будівельних робіт. Однак, на теперішній час уповноваженим органом не вжито вичерпних та дієвих заходів на виконання своїх повноважень щодо скасування містобудівних умов та обмежень з будівництва зблокованого житлового будинку по вул.Одоєвського (теперішня назва вул.Академіка Кримського), 37, 39, 41 43, 45 у м.Дніпрі та припинення права на виконання будівельних робіт на вказаному об`єкті будівництва, набутого на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт, що підтверджується листом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради №10/1-138 від 18.06.2025 р. Таким чином, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, будучи виконавчим органом з питань державного архітектурно-будівельного контролю у місті Дніпрі та будучи обізнаним про вказані порушення, не вжив вичерпних заходів щодо усунення вказаних порушень. Разом з тим, невжиття заходів реагування можуть спричинити шкоду інтересам держави, що у свою чергу, перешкоджає розвитку інфраструктури та економіки міста. Зокрема, бездіяльність уповноваженого органу може призвести до безконтрольної та хаотичної забудови міста. Зазначені вище обставини є безумовною підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом звернення до суду із позовною заявою відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції, з урахуванням актуальної позиції Верховного Суду, виходив з того, що в Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, не виникло право на звернення до суду з позовом про скасування містобудівних умов та обмежень та, відповідно, у прокурора не виникло право на представництво інтересів держави в особі Управління державного архітектурно будівельного контролю Дніпровської міської ради шляхом звернення до суду з даним позовом.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Положення статті 131-1 Конституції України закріплюють, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює:

1) підтримання публічного обвинувачення в суді;

2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку;

3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Відповідно до частини 1 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Частинами 3 та 4 статті 23 Закону №1697-VII визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва, прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Згідно із частиною 5 статті 53 КАС України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Аналіз наведених вище положень чинного законодавства дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.

При цьому суд акцентує увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, зокрема, замінює відповідного суб`єкта владних повноважень в судовому провадженні у разі, якщо той всупереч закону не здійснює захисту чи робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести, а суд перевірити, причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Відповідно до частини першої статті 41-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Закон №3038-VI), державний архітектурно-будівельний нагляд - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі об`єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил під час провадження ними містобудівної діяльності.

Згідно із частиною другою статті 41-1 Закону №3038-VI державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 6 частини четвертої статті 41-1 Закону №3038-VI у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, вчинених об`єктами нагляду, головні інспектори будівельного нагляду мають право звертатися до адміністративного суду з позовами про скасування рішень, прийнятих об`єктами нагляду, які порушують вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, з подальшим оприлюдненням такої інформації на порталі електронної системи.

Як зазначалося вище, в обґрунтування підстав звернення до суду в інтересах держави прокурор посилається на наявність виняткового випадку, за якого порушення відповідачем інтересів держави супроводжується неналежним виконанням уповноваженим органом функцій із захисту, усвідомленою пасивною поведінкою уповноваженого суб`єкта владних повноважень та є підставою для застосування представницьких повноважень прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради.

Разом з тим, відповідно до частини 8 статті 29 Закону №3038-VI скасування містобудівних умов та обмежень здійснюється: за заявою замовника або за рішенням суду.

Отже, містобудівні умови та обмеження не можуть бути самостійно скасовані органом, до відання якого належить здійснення контролю та/або нагляду за суб`єктами містобудівної діяльності.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 року №303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» (далі по тексту - Постанова №303) припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

При цьому, пунктом 2 цієї ж постанови №303 визначено, що за наявності загрози, що має негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави, а також для виконання міжнародних зобов`язань України протягом періоду воєнного стану дозволити здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) на підставі рішень центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у відповідних сферах.

Таким чином, введення відповідного мораторію на проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) не є тотожним бездіяльності або неналежному виконанню своїх повноважень відповідними органами.

Водночас, вказане не означає, що прокурор наділений цими повноваженнями на період воєнного стану і без проведення уповноваженим органом перевірки, за результатами якої встановлено відповідні порушення, одразу звертатись до суду із скасуванням рішення про затвердження містобудівних умов та обмежень.

Крім того, виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності реалізується через механізм здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, який здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду у порядку, встановленому КМУ шляхом проведення планових, позапланових, документальних і камеральних перевірок.

У свою чергу, лише у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності за наслідками перевірок, у центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, виникає право на звернення до суду з позовом про скасування рішень, прийнятих об`єктами нагляду.

Наведені вище висновки відповідають позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 31.01.2024 року у справі № 380/13877/21.

У постанові від 31.01.2024 року у справі №380/13877/21 предметом спору було рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 19.03.2021 року №197 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на реконструкцію ТОВ «Друкарня на Пекарській» з надбудовою нежитлової будівлі на вул.Пекарській, 11-А у м.Львові з пристосуванням під функції апартамент-готелю». Пред`явлення позову прокурором в інтересах держави в особі ДІАМ України до виконавчого комітету Львівської міської ради про скасування рішення останнього про надання замовнику будівництва містобудівних умов та обмежень зумовлено тим, що на думку прокурора, таке рішення прийняте з порушенням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності суб`єктом владних повноважень, якому держава делегувала повноваження центрального органу виконавчої влади, який реалізовує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду у галузі будівництва.

У вказаній справі Верховний Суд дійшов наступних висновків:

« … прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу у разі виявлення ним порушень вимог законодавства, а в контексті справи, яка розглядається саме у сфері містобудівної діяльності, вчинених об`єктами нагляду.

При цьому, виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності реалізується через механізм здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, який здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України шляхом проведення планових, позапланових, документальних і камеральних перевірок.

У свою чергу, лише у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності за наслідками перевірок, у центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду виникає право на звернення до суду з позовом про скасування рішень, прийнятих об`єктами нагляду.

У справі, яка розглядається відсутні відомості про виявлені компетентними органами вчинені об`єктом нагляду порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності щодо об`єкта будівництва «Реконструкція ТОВ «Друкарня на Пекарській» з надбудовою нежитлової будівлі на вул.Пекарській, 11-А у м.Львові з пристосуванням під функції апартамент-готелю» як за наслідками державного архітектурно-будівельного контролю так і державного архітектурно-будівельного нагляду, а відтак у ДІАМ України не виникло право на звернення до суду із позовом про скасування рішення, прийнятого виконавчим комітетом Львівської міської ради про затвердження містобудівних умов і обмежень на вказаний об`єкт будівництва, оскільки воно ще не здійснювало своїх повноважень, а відповідно у прокурора не виникло право на представництво інтересів держави в особі ДІАМ України шляхом звернення до суду з цим позовом.

За таких обставин, висновки судів попередніх інстанцій про залишення без розгляду позовної заяви прокурора у цій справі є правильними».

Аналогічна правова позиція підтримана Верховним Судом у постановах від 25.03.2025 року у справі №460/23417/23, від 08.04.2025 року у справі № 620/13779/21, від 25.06.2025 року №620/232/25 за позовом керівника окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України про визнання протиправними та скасування рішень, наказів міської ради про затвердження та надання містобудівних умов та обмежень забудови земельних ділянок, а також містобудівних умов і обмежень.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що в даному випадку у позовній заяві містобудівні умови та обмеження оскаржуються як акт індивідуальної дії, виданий Головним архітектурно-планувальним управлінням департаменту по роботі з активами ДМР.

Проте, не зрозуміло, чому при оскарженні акта індівідуальної дії, прийнятого суб`єктом владних повноважень, відповідачем у справі визначено фізичну особу, що не відповідає принципам та засадам адміністративного судочинства.

Як правильно виснував суд першої інстанції, в Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, не виникло право на звернення до суду з позовом про скасування містобудівних умов та обмежень, виданих іншим суб`єктом владних повноважень та, відповідно, у прокурора не виникло право на представництво інтересів держави в особі Управління державного архітектурно будівельного контролю Дніпровської міської ради, шляхом звернення до суду з даним позовом.

Відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави, у розумінні пункту 7 частини 4 статті 169 КАС України, є підставою для повернення позовної заяви позивачу, як правильно вирішив суд першої інстанції.

Посилання скаржника в додаткових поясненнях на низку постанов Верховного Суду апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки зазначені постанови прийняті у справах, суб`єктний склад та предмети оскарження не тотожні справі, що розглядається.

З урахуванням наведених вище обставин в їх сукупності, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для повернення адміністративного позову.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно із частиною першою статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив оскаржувану ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись статтями 243, 250, 294, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу керівника Центральної окружної прокуратури міста Дніпра на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року в адміністративній справі №160/19135/25 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року в адміністративній справі №160/19135/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко