Справа № 340/1950/24
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 340/1950/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Коршуна А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.05.2024 в адміністративній справі №340/1950/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов мотивувала тим, що вона є дружиною померлого пенсіонера Міністерства внутрішніх справ України ОСОБА_2 . ГУ ПФУ в Кіровоградській області, виконуючи рішення судів, здійснювало перерахунки пенсії ОСОБА_2 , але не виплатило йому заборгованість з виплати пенсії, яка виникла у зв`язку з цими перерахунками, у загальній сумі 189 918,09 грн. За заявою позивачки відповідач відмовився виплатити їй цю заборгованість, чим порушив вимоги статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". З цих підстав позивачка просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо невиплати їй, як законному представнику неповнолітнього ОСОБА_3 , сум пенсії, що підлягали виплаті ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області виплатити їй, як законному представнику неповнолітнього ОСОБА_3 , сум пенсії, що підлягали виплаті померлому ОСОБА_2 у сумі 189918,09 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.05.2024 в адміністративній справі №340/1950/24 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № від 18.04.2024 року про відмову ОСОБА_1 у виплаті недоотриманої пенсії ОСОБА_2 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію померлого ОСОБА_2 в сумі 189 918,09 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, Чоловік позивачки ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ, з якої у 2015 році був звільнений у запас.

Після звільнення зі служби йому призначена пенсія по інвалідності на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 40 % відповідних сум грошового забезпечення.

У червні 2021 року Державна установа "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Кіровоградській області" склала довідку №10787 від 03.06.2021 року про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії ОСОБА_2 , за нормами, чинними станом на листопад 2019 року, за прирівняною посадою поліцейського.

У грудні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою про перерахунок його пенсії на підставі нової довідки з 01.12.2019 року та про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років.

Оскільки відповідач відмовив у такому перерахунку, ОСОБА_2 звернувся до суду з відповідними позовами.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду 22.03.2022 року у справі №340/239/22 за позовом ОСОБА_2 зобов`язано ГУ ПФУ в Кіровоградській області здійснити перерахунок та виплату йому пенсії на підставі оновленої довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Кіровоградській області" з 01.12.2019 року та виплатити різницю між фактично отриманими та належними до сплати сумами.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.10.2022 року у справі №340/238/22 за позовом ОСОБА_2 зобов`язано ГУ ПФУ в Кіровоградській області перевести його на пенсію за вислугу років згідно пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб" з 01.12.2021 року, здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням виплачених коштів.

У травні 2022 року ГУ ПФУ в Кіровоградській області, виконуючи рішення суду у справі №340/239/22, здійснило з 01.12.2019 року перерахунок пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки №10787 від 03.06.2021 року. Також визначено суму доплати за період з грудня 2019 року по травень 2022 року у розмірі 116 166, 14 грн.

У листопаді 2022 року ГУ ПФУ в Кіровоградській області, виконуючи рішення суду у справі №340/238/22, прийняло рішення про переведення ОСОБА_2 з 01.12.2021 року з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років, обчислило її в розмірі 62 % відповідних сум грошового забезпечення, вказаних у довідці №10787 від 03.06.2021 року. Також визначено суму доплати за період з грудня 2021 року по листопад 2022 року у розмірі 57751,95 грн.

У листопаді 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з новим позовом, оскаржуючи бездіяльність відповідача щодо невиплати йому щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000 грн., передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №713 від 14.07.2021 року "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб".

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду 09.08.2023 року у справі №340/5672/23 позов ОСОБА_2 задоволено та зобов`язано ГУ ПФУ в Кіровоградській області нарахувати та виплатити йому з 01.02.2023 року щомісячну доплату до пенсії в сумі 2000 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №713 від 14.07.2021 року "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб".

У вересні 2023 року ГУ ПФУ в Кіровоградській області, виконуючи це судове рішення, відновило нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії. Визначено суму доплати за період з лютого 2023 року по вересень 2023 року у розмірі 16000 грн.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а його особовий рахунок закрито з 01.11.2023 року.

Дружина померлого ОСОБА_1 у грудні 2023 року звернулася до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою від 01.12.2023 року, у якій просила виплатити їй заборгованість з виплати пенсії за рішеннями судів у справах №340/239/22, №340/238/22, №340/5672/23.

На цю заяву відповідач надав відповідь від 12.12.2023 року, у якій повідомив позивачку, що оскільки вона не була стороною у цих справах, тому не має права на виплату сум, нарахованих на виконання рішень судів у цих справах.

У квітні 2024 року ОСОБА_1 знову звернулася до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою від 08.04.2024 року про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера.

За цією заявою ГУ ПФУ в Кіровоградській області прийняло рішення № від 18.04.2024 року про відмову у виплаті недоотриманої пенсії з тих підстав, що до заяви не додано документи, передбачені пунктом 9 розділу ІІ Порядку, а саме свідоцтво про смерть та документ, що засвідчує родинні відносини з померлим пенсіонером (свідоцтво про шлюб).

Втім, позивачка ще 29.03.2024 року звернулася до суду з цим позовом, оскаржуючи бездіяльність відповідача щодо невиплати їй сум пенсії, що підлягали виплаті ОСОБА_2 .

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Щодо юрисдикції цього спору, суд апеляційної інстанції враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 808/1346/18, відповідно до якої спори, предметом яких є майнова вимога позивача визнати за ним в порядку спадкування право власності на майно грошові кошти, мають приватноправовий характер і підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства. Виплати сум недоотриманих пенсійних виплат після їх переходу до складу спадкового майна регулюються виключно нормами цивільного законодавства, незважаючи на те, що однією зі сторін у таких правовідносинах виступає особа публічного права.

Колегія суддів зазначає, що підставою для звернення до суду з цим позовом стала незгода позивача з відмовою органу Пенсійного фонду у виплаті їй нарахованих сум пенсії її чоловіка, які залишились недоотриманими у зв`язку з його смертю, при цьому право на отримання недоотриманих сум пенсії позивач заявляє у порядку статті 61 Закону № 2262-ХІІ.

Враховуючи наведене, даний спір має публічно-правовий характер та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених позовних вимог та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно зі статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон № 1058-IV) сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (частина 1). У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини (частина 3).

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року за № 2262-XII (далі Закон № 2262-XII). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до частин першої-третьої статті 61 Закону № 2262-XII суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

У постанові Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 200/10269/19-а сформульовано правовий висновок про те, що у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

У постанові від 09 червня 2022 року у справі №200/12094/18-а Верховний Суд зазначив, вищевказаний висновок стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсія у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому частиною першою статті 52 Закону № 1058-IV та частиною першою статті 61 Закону №2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (частина друга статті 52 Закону №1058-IV), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

Проаналізуваши вищевказані правові норми та правові висновки Верховного Суду, колегія суддів констатує, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, а виплачуються виключно за процедурою, визначеною частиною першою статті 61 Закону № 2262-ХІІ.

Разом з цим частина перша статті 61 Закону №2262-ХІІ містить перелік осіб, які можуть претендувати на отримання нарахованої, проте не отриманої за життя пенсії (доплати до пенсії) пенсіонером з числа військовослужбовців, а також умови, за яких такі особи можуть отримати право на виплату цих коштів.

Вищевказаними положеннями Закону № 2262-ХІІ запроваджено спеціальне правило, згідно з яким недоодержані за життя суми пенсії пенсіонера з числа військовослужбовців не включається до складу спадщини і виплачуються: 1) членам сім`ї померлого пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника; 2) батькам померлого пенсіонера, дружині (чоловіку) померлого пенсіонера та членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, навіть якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до абзацу третього пункту 4 вказаного Порядку заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Таким чином, у визначених чинним законодавством випадках членам сім`ї та іншим особам можуть бути виплачені суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишились недоодержаними у зв`язку з його смертю. При цьому, виплаті підлягають лише нараховані, але не виплачені пенсіонеру, який помер, суми пенсії.

Із матеріалів справи слідує, що Позивачка, яка є дружиною ОСОБА_2 та проживала разом з ним на день його смерті, відповідно до статті 61 Закону №2262-XII має право на одержання цих сум.

Позивач звернулася із заявою про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_4 який помер, в межах шестимісячного строку, встановленого статтею 61 Закону № 2262-ХІІ.

Колегія суддів враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області - залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.05.2024 в адміністративній справі №340/1950/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя А.О. Коршун