Справа № 480/8726/24
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 вересня 2025 року м. Суми Справа № 480/8726/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Суть спору. Позиція сторін. Заяви сторін. Процесуальні дії суду.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем до ПФУ було подано заяву із документами для призначення пенсії на пільгових умовах. За результатами розгляду заяви відповідачем прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії. Підставою відмови слугувала відсутність у позивача необхідного страхового стажу. Вказаним рішенням не зараховано до страхового стажу певні періоди роботи позивача, оскільки у записах трудової книжки відсутнє найменування підприємства, куди було прийнято заявника. Позивач не погодився з таким рішенням, а тому звернувся до суду з даним позовом.
04.10.2024 судом було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі.
Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.
Відзив мотивовано відповідачем тим, що спірне рішення прийнято правомірно, а саме у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного страхового стажу - 25 років. Також відповідач зазначає, що до страхового стажу роботи не зараховано певні періоди, оскільки записи у трудовій книжці оформлені з порушеннями, а саме відсутнє найменування підприємства, куди прийнято на роботу позивача.
Встановлені судом обставини справи.
Позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується інформацією у паспорті (а.с.4).
30.08.2024 позивач звернувся до органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, що не заперечується сторонами.
В рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 22 роки 05 місяців 06 днів, з них пільговий стаж за Списком № 1 - 08 років 04 місяці 28 днів (а.с. 10). Також до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 05.06.1993 по 11.10.1998 та з 20.10.1998 по 17.12.2003 згідно даних трудової книжки НОМЕР_1 від 17.12.1991, оскільки записи оформлені з порушенням п. 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 № 58, а саме відсутнє найменування підприємства куди прийнято на роботу позивача (а.с. 10).
Позивач вважає, що йому протиправно не призначили пенсію. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом.
Висновки суду та їх мотиви.
По-перше, щодо зарахування спірних періодів роботи до страхового стажу позивача.
Нормою ст.8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.
За статтею 56 Закону ''Про пенсійне забезпечення'' до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також період одержання допомоги по безробіттю.
Статтею 62 Закону про пенсійне забезпечення передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Тому необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи довідками виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Згідно з п. 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу , але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу.
Отже, саме на власника або уповноваженого ним органу, а не позивача, покладено обов`язок внесення записів у трудову книжку. Позивач не повинен нести негативні наслідки від недотримання правил заповнення трудової книжки. Недоліки трудової книжки не залежали від волі позивача. Відповідач не роз`яснивши позивачу реального алгоритму усунення недоліків, в тому числі з урахуванням введення в Україні воєнного стану та війною.
Згідно з довідкою від 28.08.2024 № 327, виданою ТОВ "Шосткинський завод "Імпульс", трудова книжка серії НОМЕР_1 була оформлена на розивача 17.12.1991, у зв`язку з його працевлаштуванням на Шосткинський завод імені 50-річчя великої жовтневої соціалістичної революції (наказ від 03.12.1991 № 759) (а.с. 15).
Відповідно до записів вказаної трудової книжки позивача з 05.06.1993 прийнято на роботу на посаду заступника начальника збуту, а саме відповідно до наказу від 05.06.1993 № 32 (запис №6), а 11.10.1998 позивача було звільнено за власним бажанням, а саме відповідно до наказу № 71 від 11.10.1998 (запис №7). Вказаний записи містить підпис начальника відділу кадрів та скріплений печаткою ТОВ "Ніком ЛД" (а.с. 13).
З 20.10.1998 позивача прийнято на посаду керівника виробництва, а саме відповідно до наказу № 48 від 20.10.1988 (запис №8), а з 17.12.2003 позивача звільнено за власним бажанням, а саме відповідно до наказу № 17 від 17.12.2003 (запис №9). Вказаний записи містить підпис генерального директора ТОВ "Стройгород" та скріплений печаткою ТОВ "Стройгород" (а.с. 14).
Отже, записами № 6-7 трудової книжки підтверджено період роботи позивача в ТОВ "Ніком ЛД" з 05.06.1993 до 11.10.1998, а записами №8-9 трудової книжки підтверджено період роботи позивача в ТОВ "Стройгород" з 20.10.1998 до 17.12.2003.
Постановою від 29.11.2022 № 1328 КМУ ухвалив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення. Угода припинила чинність через 6 місяців з дня отримання депозитарієм повідомлення України про вихід з Угоди, що сталося не раніше ніж 30.05.2023. У спірний період Угода між РФта Україною, якою визнавалось взаємне зарахування періодів роботи до страхового стажу, була чинною.
Разом з тим, не зважаючи на вихід України з Угоди, пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають (стаття 13 Угоди). Вихід України з Угоди жодним чином не повинен призводити до негативних наслідків для громадян України, у тому числі і для позивача, оскільки його пенсійні права виникли ще задовго до виходу держави-учасниці із Угоди. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.01.2025 у справі № 620/3530/22.
Отже, періоди роботи позивача з 05.06.1993 до 11.10.1998 та з 20.10.1998 до 17.12.2003 підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача.
По-друге, щодо умов для призначення пенсії за Списком № 1.
Приписами ст. 12 Закону про пенсійне забезпечення встановлено право виходу на пенсію за віком для чоловіків - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, і для жінок - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
В той же час, згідно з пунктом "а" ст. 13 цього Закону в редакції від 09.12.2012, чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 2132-VIII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.
Законом про внесення змін № 2132-VIII, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом "а" ст. 13 Закону про пенсійне забезпечення вік набуття жінками права на пенсію на пільгових умовах за Списком № 1 з 45 років до 50 років.
Відповідно до п. 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 визнані неконституційними положення ст. 13, ч. 2 ст. 14 та пункти "б" - "г" ст. 54 Закону про пенсійне забезпечення зі змінами, внесеними Законом № 2132-VIII (пункт 1 рішення).
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини цього рішення застосуванню підлягають вказані норми в редакції до внесення змін Законом № 2132-VIII.
У зв`язку із цим, на час виникнення спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон про пенсійне забезпечення в редакції від 09.12.2012, з урахуванням рішення Конституційного Суду, а саме норма п. "а" ст. 13 якого встановлює право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 для чоловіків після досягнення 50 років (за наявності загального стажу 20 р., та пільгового стажу роботи 10 р. та право на пенсію зі зменшенням 60-річного пенсійного віку на 1 рік за кожен рік роботи за Списком № 1, у разі якщо стаж роботи за списком складає менше половини від передбаченого законом.
В той же час, діючі на час виникнення спірних правовідносин норми п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону про пенсійне страхування, встановлювали право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 для чоловіків після досягнення 50 років (за наявності загального 25 р., та пільгового стажу роботи 10 р.) та право на пенсію зі зменшенням 60-річного пенсійного віку на 1 рік за кожен рік роботи за Списком № 1, у разі якщо стаж роботи за списком складає менше половини від передбаченого законом.
Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормою статті п"а" 13 Закону про пенсійне забезпечення та Закону про пенсійне страхування (п. 1 ч. 2 ст. 114).
Суд звертає увагу, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати найбільш сприятливий підхід для особи.
Отже, при прийнятті рішення щодо визначення права позивача на пенсію за Списком №1 застосуванню підлягають норми Закону про пенсійне забезпечення в редакції від 09.12.2012, а не норми Закону про пенсійне страхування. Проте відповідачем застосовано норми Закону про пенсійне страхування.
Натомість у разі застосування норми Закону про пенсійне забезпечення, то у позивача наявне право на призначення пенсії за Списком № 1 з 03.02.2023, у віці 52 роки, за умови наявності страхового стажу більше 20-ти років та пільгового за Списком № 1 - більше 8 років.
По-третє, щодо способу захисту порушеного права.
Враховуючи те, що при прийнятті рішення відповідач застосував норму, яка звужує право позивача на пенсійне забезпечення, то cпірне рішення від 05.09.2024 не відповідає критеріям правомірності, встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України. Тому таке рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Крім того, суд задовольняє вимоги щодо зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди його роботи з 05.06.1993 до 11.10.1998 та з 20.10.1998 до 17.12.2003.
Позивач, окрім іншого, просить суд зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах за Списком № 1, а саме з дня звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії на підставі п. ''а'' ст. 13 ЗУ ''Про пенсійне забезпечення''.
Суд звертає увагу, що в силу норми п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону про пенсійне страхування пенсія призначається з дня звернення за пенсією, або з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Враховуючи те, що за наявності страхового стажу більше 20-ти років та пільгового за Списком № 1 - більше 8 років, позивач набув право на таку пенсію у 52 роки, а із заявою про призначення пенсії звернувся до органу пенсійного фонду 30.08.2023, у віці 53 роки, тому саме з 30.08.2023 він має право на призначення пенсії.
Згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкт владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.
Вимоги зобов`язати призначити позивачу пенсію на пільгових умовах за Списком № 1 на підставі п. ''а'' ст. 13 ЗУ ''Про пенсійне забезпечення'' задоволенню не підлягають, оскільки є передчасними. Відповідач з урахуванням висновків суду ще не приймав рішення, а також не зарахував позивачу деякі періоди до стажу.
Тому суд частково задовольняє позовні вимоги.
Судові витрати.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, проте даний спір виник внаслідок протиправного рішення відповідача, то суд на підставі ч.8 ст.139 КАС України стягує на користь позивача судовий збір у повному обсязі, а саме 1211,20 грн.
Керуючись ст. ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд
4. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - відмовити.
6. Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
7. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
8. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення складено та підписано суддею 23.09.2025.

Суддя А.І. Сидорук