Справа № 520/18046/25
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2025 р. № 520/18046/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України в особі Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними рішення відповідача, Міністерства Оборони України, оформлене протоколом від 21.03.2025 № 26/в засідання комісії Міністерства Оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, у частині повернення документів ОСОБА_1 на доопрацювання з метою надання документів (рішення суду), якими встановлено факт перебування на утриманні загиблого відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що дають право на отримання одноразової грошової допомоги;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 , матері загиблого військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_2 , передбачену ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті), військовослужбовця, в 750-кратному розмірі прожиткового мінімуму доходів громадян встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня року, в якому здійснюватиметься виплата.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідачем прийнято протиправне рішення, оформлене протоколом від 21.03.2025 № 26/в засідання комісії Міністерства Оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум. За доводами позивача, вона має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в разі загибелі (смерті) військовослужбовця - сина ОСОБА_2 , в 750-кратному розмірі прожиткового мінімуму доходів громадян встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня року, в якому здійснюватиметься виплата. Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою від 22.07.2025 відкрито спрощене провадження по справі в порядку статті 262 КАС України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому виклав свої заперечення проти позову, зазначивши, що відповідач не заперечує той факт, що старший лейтенант ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання бойового завдання із захисту Батьківщини. Як встановлено матеріалами службового розслідування, проведеного військовою частиною НОМЕР_1 , загибель настала внаслідок артилерійського обстрілу противником спостережного пункту «КИНЖАЛ» в районі населеного пункту Глибоке Харківської області. Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 1012/2346-СМ та висновком експерта, причиною смерті стало «Руйнування нижніх кінцівок. Ушкодження внаслідок воєнних дій, спричинені вогнем або уламками». Ці обставини підтверджують, що військовослужбовець загинув у період дії воєнного стану внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини. Однак, для вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги законодавець встановив не лише умови для її призначення, але й вичерпний перелік винятків, за наявності яких така допомога не виплачується. Саме один із таких винятків і був встановлений під час розгляду документів Комісією, а саме перебування в стані алкогольного сп`яніння під час виконання бойового завдання. Просить відмовити в задоволенні позову.

Позивач подала до суду відповідь на відзив, згідно якої зазначила, що наданими нею документами підтверджується, що смерть загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 настала під час військової служби, в період її проходження, внаслідок одержання поранень під час виконання обов`язків військової служби при захисті Батьківщини. Поранення ОСОБА_2 , внаслідок якого він помер, не було наслідком вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення або перебування у стані алкогольного сп`яніння, а навпаки його смерть настала внаслідок вчинення злочину вбивства від обстрілів зі сторони терористів РФ та лише констатовано перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння після проведеної експертизи тіла. Просить позов задовольнити.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Оскільки 19.09.2025 суддя перебував на навчанні, розгляд справи здійснюється з урахуванням днів навчання.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , є матір`ю військовослужбовця ОСОБА_2 , який загинув під час проходження військової служби ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане 24.07.2024), що визнається сторонами.

З метою отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , позивач звернулася з заявою про призначення їй одноразової грошової допомоги відповідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленим протоколом № 26/в від 21.03.2025, відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 - матері загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 в період дії воєнного стану старшого лейтенанта ОСОБА_2 . Відмова обґрунтована тим, що відповідно до положень статті 16-4 Закону №2011-XII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення ним адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного сп`яніння. У рішенні зазначено, що загибель ОСОБА_2 пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при захисті Батьківщини (перебував у стані алкогольного сп`яніння).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі за текстом - Закон № 2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Дія цього Закону поширюється, зокрема, на членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти (пункт 2 частини першої статті 3 Закону № 2011-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно із положеннями пункту 1 частини другої статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Підпунктом першим пункту 4 Порядку № 975 також передбачено, що одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Згідно із частиною дев`ятою статті 16-3 Закону № 2011-XII порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначається Порядком № 975.

Досліджуючи матеріали справи судом встановлено, що рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленим протоколом № 26/в від 21.03.2025, відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 - матері загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 в період дії воєнного стану старшого лейтенанта ОСОБА_2 .

Відмова в призначенні спірної одноразової грошової допомоги обґрунтована тим, що відповідно до положень статті 16-4 Закону № 2011-XII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення ним адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного сп`яніння. У рішенні зазначено, що загибель ОСОБА_2 пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при захисті Батьківщини (перебував у стані алкогольного сп`яніння).

Оцінюючи зазначені обставини суд зазначає, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 24.07.2024, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Глибоке Харківського району Харківської області.

Відповідно до довідки Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи від 23.07.2024 № 02-06/1696 вбачається, що за результатами проведення судово-медичної експертизи трупа військовослужбовця ОСОБА_2 була встановлена причина смерті: "Руйнування нижніх кінцівок. Ушкодження внаслідок воєнних дій, спричинені вогнем або уламками".

Відповідно до висновків акту службового розслідування Військової частини НОМЕР_1 загибель ОСОБА_2 пов`язана з захистом Батьківщини під час виконання бойового завдання 14.07.2024 в районі населеного пункту Глибоке Харківської області. (а.с. 17)

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 26.07.2024 № 61 "Про результати службового розслідування" вбачається, що в період часу з 09 год 00 хв по 09 год 24 хв противником здійснений артилерійський обстріл позиції СП "КИНЖАЛ" у районі населеного пункту Глибоке Харківської області. Виконуючи бойове завдання старший лейтенант ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , командир 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , потрапив під артилерійський обстріл та отримав поранення, несумісні з життям. Причиною смерті стало: руйнування нижніх кінцівок, ушкодження внаслідок воєнних дій спричинені вогнем або уламками. Причинами та умовами загибелі старшого лейтананта ОСОБА_2 є ушкодження внаслідок воєнних (бойових) дій під час артилерійського обстрілу. Факт загибелі командира 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_2 пов`язаний із захистом Батьківщини під час виконання бойового завдання 14 липня 2024 року в районі населеного пункту Глибоке Харківської області. При проведенні судово-токсикологічної експертизи м`яз стегна від трупа військовослужбовця ОСОБА_2 був виявлений етиловий спирт у кількості 1,87 проміле. (а.с. 11-14)

На підставі зазначених доказів суд доходить висновку, що смерть загиблого військовослужбовця настала під час виконання ним службових обов`язків військової служби в період її проходження внаслідок отримання ушкодження під час артилерійського обстрілу.

Пунктом 1 статті 16-4 Закону №2011-XII встановлено: що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Аналогічні положення містяться в пункті 19 Порядку № 975.

Проаналізувавши зміст зазначеної норми, суд зазначає, що допомога не призначається і не виплачується лише у випадку, якщо смерть військовослужбовця є наслідком вчинення активних дій самим військовослужбовцем, який знаходиться у стані алкогольного сп`яніння.

Сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного/наркотичного сп`яніння на час настання смерті не є підставою для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї.

Аналогічна правова позиція щодо застосування положень пункту 1 статті 16-4 Закону №2011-XII викладена в постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 802/1869/17-а, від 04.03.2020 у справі № 813/2071/17, від 15.06.2022 у справі № 826/4813/18, від 29.06.2022 у справі № 640/6477/19 та від 09.09.2025 у справі № 240/5502/24.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За наведених вище обставин, суд зазначає, що відповідно до наявних у матеріалах справи документів ОСОБА_2 помер внаслідок воєнних дій, а саме через отримання поранення під час артилерійського обстрілу підрозділами держави-агресора Російської Федерації, а не в результаті вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, що мали свої наслідком його смерть.

Відповідачем зазначених обставин не спростовано. Відомостей щодо вчинення загиблим ОСОБА_2 злочину або адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, що мали свої наслідком його смерть, матеріали справи не містять.

Так, під час судового розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів належними засобами доказування правомірність прийнятого рішення, відтак відмова відповідача у призначені та виплаті матері загиблого військовослужбовця (позивачу) одноразової грошової допомоги є протиправною.

Інших підстав для відмови позивачу в призначенні спірної одноразової грошової допомоги позивачем в оскаржуваному рішенні не зазначено.

Отже, рішення Міністерства Оборони України, оформлене протоколом від 21.03.2025 №26/в засідання комісії Міністерства Оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, є протиправним та підлягає скасуванню.

При обранні способу відновлення порушеного права суд виходить з принципу верховенства права та гарантування його статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути її заяву про виплату одноразової грошової допомоги в порядку, передбаченому Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", та вирішити її з урахуванням висновків суду в даній справі.

Вказаний правовий висновок в частині обрання належного способу захисту порушеного права узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 29.06.2022 у справі № 640/6477/19, від 31.01.2024 у справі № 480/4122/22 та від 09.09.2025 у справі № 240/5502/24.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, у позовній заяві позивач заявила позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача, Міністерства Оборони України, оформлене протоколом від 21.03.2025 № 26/в засідання комісії Міністерства Оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, у частині повернення документів ОСОБА_1 на доопрацювання з метою надання документів (рішення суду), якими встановлено факт перебування на утриманні загиблого відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що дають право на отримання одноразової грошової допомоги.

Однак, матеріали справи містять рішення Комісії Міністерства Оборони України, оформлене протоколом від 21.03.2025 № 26/в, про відмову позивачу в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги за загиблого ОСОБА_2 , у зв`язку з виявленням факту перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння на момент загибелі, що розглядається судом у межах даної справи.

Зазначене рішення не містить доводів щодо повернення документів ОСОБА_1 на доопрацювання з метою надання документів (рішення суду), якими встановлено факт перебування на утриманні загиблого відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Іншого рішення матеріали справи також не містять.

Отже, зазначені доводи позивача про повернення відповідачем документів ОСОБА_1 на доопрацювання з метою надання документів (рішення суду), якими встановлено факт перебування на утриманні загиблого відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" жодним чином не відображаються в матеріалах справи, тому такі доводи не досліджуються судом у межах даної справи.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу в судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Міністерства оборони України в особі Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (просп. Повітряних Сил, буд. 6, м. Київ, 03049, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом від 21.03.2025 № 26/в про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги.

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги матері загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , передбачену статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з прийняттям за наслідками такого розгляду відповідного рішення, з урахуванням висновків суду в даній справі.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН