Справа № 320/15415/23
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2025-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Парінов А.Б.,

судді: Беспалов О.О.,

Ключкович В.Ю.,

при секретарі судового засідання: Андрейченко К.Е.,

від позивача: Васильчук С.В.;

від відповідача (апелянта): Познякова О.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «АГРОФОРМ» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

02 травня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Агроформ» (далі - позивач) звернулося до Київського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Київській області (далі - відповідач), в якому просило суд визнати протиправними та скасувати прийняті податковим органом податкові повідомлення-рішення від 28 листопада 2022 року №2, №2 та від 24 січня 2022 року №23941812.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10 травня 2023 року позовну заяву Товариства залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви у десятиденний строк з дня отримання позивачем копії даної ухвали.

19 червня 2023 року до суду від Товариства надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви до якої, окрім іншого, додано уточнену позовну заяву.

В уточненій позовній заяві Товариство просило суд визнати протиправними та скасувати прийняті Головним управлінням ДПС у Київській області податкові повідомлення-рішення від 24 січня 2022 року №23941812, від 02 січня 2023 року №1, №1, №1.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07 липня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агроформ" до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Агроформ» задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 24 січня 2022 року № 23941812, від 02 січня 2023 року № 1, від 02 січня 2023 року № 1 та від 02 січня 2023 року № 1.

В подальшому відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року, ухвалених та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Податковий орган звертав увагу на те, що судами попередніх інстанцій порушено норми процесуального законодавства, зокрема, судом першої інстанції під час перевірки позовної заяви на відповідність її вимогам Кодексу адміністративного судочинства України не було дотримано пункту 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постановою Верховного суду від 21 листопада 2024 року касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області задоволено частково. Рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року у справі №320/15415/23 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року у справі № 320/15415/23 позовну заяву ТОВ "КОМПАНІЯ "АГРОФОРМ" залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали. Вказано, що недоліки позовної заяви мають бути усунені протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали шляхом подання до суду доказів фактичного отримання позивачем спірного податкового повідомлення-рішення від 24 січня 2022 року № 23941812 та доказів пропуску строку оскарження податкового повідомлення-рішення від 24 січня 2022 року № 23941812 з поважних причин.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року задоволено заяву ТОВ "КОМПАНІЯ "АГРОФОРМ" про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, визнано поважними причини пропуску ТОВ "КОМПАНІЯ "АГРОФОРМ" строку звернення до адміністративного суду з позовною вимогою про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.01.2022 №23941812.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "АГРОФОРМ" задоволено повністю:

- визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 24.01.2022 року №23941812, від 02.01.2023 року №1, №1, №1;

- зобов`язано Головне управління ДПС у Київській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого ТОВ "АНЕДЖИ ПРО", у розмірі 5 560 343,00 грн;

- стягнуто сплачений судовий збір у розмірі 26 840,00 (двадцять шість тисяч вісімсот сорок) гривень 00 копійок та витрати на правничу допомогу у розмірі 22 750,00 грн. (двадцять дві тисячі сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "АГРОФОРМ" (08606, Київська обл., м. Васильків, вул. Декабристів, буд. 188-А, ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Київській області (03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд. 5а, ).

Не погоджуючись з рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року відповідач подав апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду, у якій просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, прийнятим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, неправильному застосуванні норм матеріального права та порушенні норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт наголошує на неврахуванні судом першої інстанції пропуску позивачем строків звернення до суду з адміністративним позовом.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року та 16 травня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «АГРОФОРМ» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та призначено справу до апеляційного розгляду у судовому засіданні, яке призначено на 09.09.2025 о 11:45, продовживши строк розгляду справи на більш тривалий, розумний термін.

Від позивача через систему «Електронний суд» було сформовано та направлено до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника та залишити рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року без змін

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, мотивуючи це наступним.

З матеріалів справи вбачається, що ГУ ДПС у Київській області проведено камеральну перевірку ТОВ «КОМПАНІЯ «АГРОФОРМ», за результатами якої складено акт від 17.12.2021 №22504/10-36-18-12/38093552 камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за жовтень 2021 року за висновками якого ТОВ «КОМПАНІЯ «АГРОФОРМ» порушено п. 46.1 статті 46, п. 47.1 статті 47, п. 200.1, абз. «в» п. 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України), пп. 4 п. 5 розділу V наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» (далі - Порядок № 21), в результаті чого завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду по декларації з податку на додану вартість за жовтень 2021 року в розмірі - 1 416 571, 00 грн.

24.01.2022 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 23941812, яким зменшено від`ємне значення з ПДВ позивача на 1 416 571, 00 грн.

Також, ГУ ДПС у Київській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «КОМПАНІЯ «АГРОФОРМ» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за серпень 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якої складено акт від 10.11.2022 №12252/10-36-07-01-14/38093552 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «КОМПАНІЯ «АГРОФОРМ» (38093552), за висновками якого ТОВ «КОМПАНІЯ «АГРОФОРМ» порушено:

- п. 44.1 статті 44, п. 187.8 статті 187, п. 200.4, п. 200.7, п. 200.8, п. 200.9, п. 200.14 статті 200 ПК України, в результаті чого завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника банку у розмірі 1 110 054, 12 грн;

- п. 44.1, п. 44.3 статті 44, п. 198.3, п. 198.6 статті 198, п. 200.4 статті 200 ПК України, в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) по декларації за серпень 2022 року в розмірі 122 661, 00 грн;

- п. 200.1, п. 200.2 статті 200 ПК України, чим занижено суму податку на додану вартість, що сплачується до державного бюджету в розмірі 384 243, 00 грн.

02.01.2023 на підставі висновків перевірки, контролюючим органом прийнято наступні оскаржувані податкові повідомлення-рішення :

- № 1, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за серпень 2022 року на 1 110 054, 00 грн та застосовано штрафні санкції у розмірі 111 005, 00 грн;

- № 1, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за серпень 2022 року на 122 661, 00 грн;

- № 1, яким збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість на 384 243, 00 грн та застосовано штрафні санкції у розмірі 38 424, 00 грн..

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції приймаючи оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог, дійшов висновку, що заявлені суми бюджетного відшкодування підтверджені належним чином складеними первинними документами, а також є фактично сплаченими постачальникам, що підтверджується матеріалами справи, з урахуванням наведеного, висновки акту позапланової перевірки, а також прийняті на його підставі податкові повідомлення-рішення є безпідставними та підлягають скасуванню.

Натомість посилання на порушення строків звернення до суду з адміністративним позовом судом були відхилені судом в результаті чого, як зазначалося раніше ,було винесено ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року, якою визнано поважними причини пропуску ТОВ "КОМПАНІЯ "АГРОФОРМ" строку звернення до адміністративного суду з позовною вимогою про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.01.2022 №23941812.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Апелент акцентує увагу суду на тому, що строк звернення до адміністративного суду в частині оскарження податкових повідомлень-рішень від 02 січня 2023 року №1, №1, №1 позивачем було пропущено з огляду на використання останнім процедури адміністративного оскарження рішення.

Колегія суддів зазначає, що процесуальні строки, в тому числі строки звернення до адміністративного суду, в адміністративному судочинстві регулюються Главою 6 КАС України.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту частини. 4 ст. 122 КАС України вбачається, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Отже, КАС України передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду.

Так, відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є ст. 56 Податкового кодексу України (далі - ПК України). З її змісту вбачається, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до п. 56.17 цієї статті.

Зі змісту п.п. 56.2, 56.3, 56.17 ст. 56, п. 57.3 ст. 57 ПК України вбачається, що процедура адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення розпочинається з дня подання скарги до контролюючого органу вищого рівня, яка засвідчує безпосередню незгоду платника з визначеними йому грошовими зобов`язаннями, і закінчується настанням однієї з подій, передбачених п. 56.17 ст. 56 ПК України. Строк для подачі первинної скарги за загальним правилом становить 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем була застосована процедура адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у Київській області від 02 січня 2023 року №1, №1, №1.

Так, позивачем було направлено до ДПС України скаргу на податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 02 січня 2023 року №1, №1, №1 (т. 1 а.с. 93-98).

За результатами розгляду зазначеної скарги ДПС України було прийнято рішення про результати розгляду скарги від 30.03.2023 №7854/6/99-00-06-01-03-06, яким залишено скаргу товариства без задоволення (т. 1 а.с. 99-103).

Вищезазначене рішення від 30.03.2023 №7854/6/99-00-06-01-03-06 було направлено позивачу засобами поштового зв`язку рекомендованим листом та отримано останнім 12.04.2023 року, що підтверджується матеріалами справи (т. 3 а.с. 22) та не заперечується позивачем, однак з позовними вимогами про визнання протиправними податкових повідомленнь-рішеннь ГУ ДПС у Київській області від 02 січня 2023 року №1, №1, №1 Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «АГРОФОРМ» звернулось 19 червня 2023 року - шляхом направлення уточненої позовної заяви, тобто з пропуском спеціального - місячного строку звернення до адміністративного суду.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції стосовно дотримання позивачем строку звернення до суду (02.05.2023 р.) в частині оскарження податкових повідомлень рішень від 02 січня 2023 року №1, №1, №1, з огляду на відсутність згадки про такі в прохальній частині первинно поданої позовної заяви.

Верховний Суд у постановах від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19, від 31.01.2024 у справі №320/1753/23 та від 20.02.2024 у справі №260/7315/23 сформулював такий правовий висновок: норма п. 56.18 ст. 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми п. 56.19 ст. 56 ПК України. Водночас положення п. 56.19 ст. 56 ПК України є спеціальними щодо норми ч. 4 ст. 122 КАС України, тобто має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абз. 3 п. 56.18 ст. 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до п. 56.17 цієї статті. Більш скорочені строки звернення до суду у разі попередньої реалізації досудових процедур полягають у забезпеченні наступності юрисдикційних проваджень (адміністративних і судових) та пов`язані з необхідністю мінімізувати темпоральний проміжок між досудовими процедурами та судовим провадженням.

Зі змісту п.п. 56.2, 56.3, 56.17 ст. 56, п. 57.3 ст. 57 ПК України вбачається, що процедура адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення розпочинається з дня подання скарги до контролюючого органу вищого рівня, яка засвідчує безпосередню незгоду платника з визначеними йому грошовими зобов`язаннями, і закінчується настанням однієї з подій, передбачених п. 56.17 ст. 56 ПК України.

Отже, за сформованою судовою практикою, яка є обов`язковою для врахування, строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення за умови попереднього використання досудового порядку вирішення становить місяць, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження.

Так, процедура адміністративного оскарження закінчилась 12.04.2023 (дата отримання рішення ДПС від 30.03.2023 №7854/6/99-00-06-01-03-06), яким розглянуто скаргу позивача. За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про недотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду в частині оскарження податкових повідомлень рішень від 02 січня 2023 року №1, №1, №1, який скінчився 12 травня 2023 року - наведені обставини було проігноровано судом першої інстанції, що має наслідком необхідність скасування рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року у відповідній частині та залишення позовних вимог в частині оскарження податкових повідомлень рішень від 02 січня 2023 року №1, №1, №1 - без розгляду.

В частині доводів апеляційної скарги стосовно неправомірності застосування судом першої інстанції поновлення строку позовної вимоги щодо оскарження податкового повідомлення-рішення від 24 січня 2022 року №23941812, колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року задоволено заяву ТОВ "КОМПАНІЯ "АГРОФОРМ" про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, визнано поважними причини пропуску ТОВ "КОМПАНІЯ "АГРОФОРМ" строку звернення до адміністративного суду з позовною вимогою про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.01.2022 №23941812.

Задовольняючи заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду суд першої інстанції виходив з того, більша частина процесуального строку на звернення до суду з однією із позовних вимог у цій справі, а саме про скасування податкового повідомлення-рішення від 24.01.2022 № 23941812 припала на період повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, що розпочалось 24.02.2022. Вказані обставини були не передбачуваними, не залежали від волі позивача, що об`єктивно унеможливило дотримання позивачем шестимісячного строку, кінцевою датою якого є 01.11.2022 включно, розраховано наступним чином : 21 день за період з 03.02.2022 до 24.02.2022 та 159 днів за період з 27.05.2022 по 01.11.2022 включно ( з урахуванням Закону № 2118).

Суд першої інстанції також зазначив, що, згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату грошового переказу до поштового відправлення від 24.01.2022 до поштового відправлення №207, ППР від 24.01.2022 № 23941812 було отримано 03.02.2022 особисто ОСОБА_1 , який є колишнім співробітником товариства, трудові взаємовідносини з яким призупинені на підставі наказу від 24.03.2022 № 14/п. Згідно отриманих від ОСОБА_1 пояснень, викладених у нотаріально засвідченому афідевіті (заяві) від 18.12.2024, зареєстрованому у реєстрі за № 3139, ОСОБА_1 заявив, що на початку лютого 2022 року ним дійсно було отримане на поштовому відділенні рекомендований лист, який надійшов на адресу ТОВ «КОМПАНІЇ «АГРОФОРМ» від Головного управління Державної податкової служби у Київській області, однак, після відкриття конверту ним було виявлено, що у поштовому відправленні знаходився лист ГУ ДПС у Київській області, адресований іншій організації, не ТОВ «КОМПАНІЯ «АГРОФОРМ», у зв`язку з чим він помилковий лист викинув та про цей випадок керівництву підприємства не повідомляв.

Зазначив, що внаслідок вищевказаних обставин фактично директор ТОВ «КОМПАНІЯ «АГРОФОРМ» дізнався про прийняте податкове повідомлення-рішення від 24.01.2022 №23941812 лише 29.11.2022 року, а саме після отримання акту позапланової перевірки від 10.11.2022 № 12252/10-36-07-01-14/38093552, в якому було зазначено про неврахування платником податку зменшення від`ємного значення за жовтень 2021 року в розмірі - 1 416 571 грн. Отже, 29.11.2022 є датою початку перебігу строку звернення до суду за захистом своїх прав, останнім днем якого є 28.05.2023, тобто останній день шестимісячного строку з дня, коли позивач об`єктивно дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом поважними.

Колегія суддів не може погодитись в таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 24.01.2022 №23941812 було отримано представником Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «АГРОФОРМ» 03.02.2022 - до початку повномасштабного вторгнення, натомість з відповідною позовною вимогою позивач звернувся 02.05.2023 року, тобто більше ніж через рік після отримання повідомлення-рішення.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Так, за правилами частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Слід ураховувати, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам:

1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк;

2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та яка з обставин, незалежних від сторони, унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

При цьому, Суд зазначає, що оцінка таких обставин, причин та доводів щодо питання дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду визначеного процесуальним законодавством є першочерговою для правильного вирішення цієї справи.

Відповідно до пункту 42.2 статті 43 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

У постанові від 09 жовтня 2018 року у справі № 820/1864/17 Верховний Суд зазначив, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Колегія суддів зазначає, що вручення поштового відправлення з податковим повідомленням-рішенням від 24.01.2022 № 23941812, було яке адресоване Товариству з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «АГРОФОРМ», особі, яка була уповноважена на отримання поштової кореспонденції від імені юридичної особи та більше того, вручення податкового повідомлення-рішення за місцем знаходження юридичної особи/податковою адресою вважається належним врученням такого податкового повідомлення-рішення.

При цьому, суд відхиляє доводи позивача стосовно поважності підстав для поновлення строку на оскарження рішення податкового органу з огляду на наявність афідевіту, в якому колишній працівник зазначив, що отримавши лист, дійшов висновку, що у поштовому відправленні знаходився лист ГУ ДПС у Київській області, адресований іншій організації, не ТОВ «КОМПАНІЯ «АГРОФОРМ», у зв`язку з чим він помилковий лист викинув та про цей випадок керівництву підприємства не повідомляв, оскільки такі данні не підтверджені необхідними доказами - конвертом з відповідним змістом, оскільки саме на заявника покладено обов`язок доведення поважності підстав для поновлення строку звернення до суду з позовом.

Частиною 2 статті 44 КАС України передбачено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд зазначає, що незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Колегія суддів наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись".

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 року у справі № 340/1019/19).

В контексті встановлених обставин - суд дійшов висновку про те, що позивач "дізнався" та "повинен був дізнатись" про існування податкового повідомлення-рішення від 24.01.2022 №23941812 - 03.02.2022 р.

Оцінюючи доводи висловлені доводи позивача у суді першої інстанції про дотримання строку звернення до суду з вказаним позовом, колегія суддів дійшла висновку, про пасивну поведінку позивача, що свідчить про не дотримання останнім строку звернення до суду з урахуванням наявної можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача, що станом на 11.01.2023 діяли положення п. 102.9 ст. 102 ПК України, згідно яких «На період дії воєнного правового режиму воєнного, надзвичайного стану, що вводиться в Україні, зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків, передбачених цим Кодексом», оскільки це стосується строків, які контролюються саме контролюючими органами, а строк звернення до суду з позовом після процедури адміністративного оскарження не входить до переліку таких строків.

При цьому, слід зазначити, що дотримання строків розгляду адміністративних справ - одна з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень, оскільки результат правозастосовчої діяльності безпосередньо залежить від часових меж їх реалізації. Будь-який вид адміністративного провадження базується на процесуальних принципах, серед яких оперативність і швидкість, що забезпечується чітко регламентованими строками, закріпленими в законах та підзаконних актах.

Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно - правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

При цьому, суд звертає увагу на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 08.12.2022 у справі № 990/102/22, зокрема: "…Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.…".

Крім того, згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженому Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 № 309, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004 на території м. Васильків не велись бойові дії.

Доводи апелянта стосовно призупинення діяльності товариства та надання відпустки працівникам без збереження заробітної плати відхиляються судом, оскільки така обставина, як організація внутрішньої роботи не може бути підставою для поновлення пропущеного строку звернення до суду - з урахуванням терміну такого пропуску. Водночас, строк на подання позову може бути поновлений за клопотанням особи, з одночасним наведенням у ньому причин неможливості вчинити певні процесуальні дії, що зумовлені обставинами пов`язаними із веденням на території України воєнного стану.

При цьому, колегія суддів враховує, що існування процесуальних строків на оскарження судових рішень зумовлене вимогами щодо забезпечення швидкого та ефективного розгляду справ, дисциплінування поведінки учасників процесу. Саме тому закон передбачає різноманітні способи визначення проміжку часу, протягом якого такі учасники можуть здійснити свої процесуальні права.

Згідно із статтею 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що «вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави…» (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

У кожній справі суди мають перевірити наявність підстав для поновлення строку на оскарження, визнати їх виправданими, а також мотивувати свій висновок про наявність поважних причин для поновлення пропущеного процесуального строку. Сама лише вказівка на наявність поважних причин не є належним мотивуванням висновку про поновлення строку і є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Питання поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження, адже такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану і унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. Водночас такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000, пункт 33).

Отже, за практикою ЄСПЛ, застосування судом наслідків пропущення строків звернення до суду саме по собі не є порушенням права на доступ до суду.

Крім того, Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

У пункті 53 рішення від 08.04.2010 у справі «Меньшакова проти України» Європейський суд з прав людини (далі - ЄЄСПЛ) зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням у випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету, за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. рішення ЄСПЛ від 28.05.1985 у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства»).

З огляду на строк пропуску та відсутність достатніх аргументів стосовно неможливості звернення до суду протягом цього строку з наданням відповідних доказів на підтвердження викладених обставин, колегія суддів доходить висновку про неможливість поновлення строків з відповідних обставин.

Як було підкреслено вище, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Вказане в сукупності дає підстави стверджувати про відсутність обставин, які б об`єктивно унеможливили звернення позивача чи його представника до суду за захистом прав протягом визначеного законом строку.

Відтак, оскільки судом не встановлено фактичних обставин, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення позивача до суду за захистом своїх прав, суд фактично позбавлений правових підстав для визнання поважними вказаних позивачем причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи - для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

За таких обставин, всупереч висновків суду першої інстанції, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про існування об`єктивних та поважних у своєму взаємозв`язку причин, які зумовили несвоєчасне звернення до суду протягом відповідних проміжків часу - тому позовні вимоги підлягають залишенню без розгляду, що було залишено поза увагою суду першої інстанції всупереч висновку Верховного суду щодо необхідності дослідження відповідного питання, внаслідок неправильного застосування норм процесуального права.

Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції не повністю встановив фактичні обставини справи та при ухваленні рішення допустив порушення норм процесуального права, помилково вирішивши по суті спір, позовні вимоги щодо якого підлягали залишенню без розгляду у зв`язку з пропуском строків звернення до суду.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду з підстав, встановлених 240 цього Кодексу.

Приписи п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України визначають, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу, зміст яких зазначено вище.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції із залишенням позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 240, 242-244, 250, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року - скасувати та ухвалити постанову, якою провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «АГРОФОРМ» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович

(Повний текст судового рішення виготовлено 19 вересня 2025 року)