Справа № 490/6383/25
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2025 р.м. ОдесаСправа № 490/6383/25

Перша інстанція: суддя Лагода А.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

при секретарі судового засідання Філімович І.М.,

за участю представника позивача Кондратенка Р.М.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Костюкової І.В.,

перекладача Нікішова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 08 серпня 2025 року по справі за позовом Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України,

В С Т А Н О В И Л А :

07.08.2025 року Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області звернулось з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06.08.2025 року до Управління ДМС України в Миколаївській області надійшло подання з відділення поліції №4 Миколаївського РУП ГУНП № стосовно законності перебування в Україні громадянина РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 06.08.2025 року співробітниками Управління міграційної поліції ГУНП в Миколаївській області виявлено та доставлено в Миколаївський сектор УДМС у Миколаївській області громадянина РФ ОСОБА_1 без будь-яких документів. За результатами перевірки встановлено, що в порушення вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» ОСОБА_1 проживає без документів на право проживання в Україні та які б надавали право на в`їзд/виїзд в Україну. За обліками Інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон України «Аркан» присутні відомості про виїзд зазначеної особи з території України 27.01.2020 через КПП «Бачівськ», в той час як інформація про перетин кордону з метою в`їзду в Україну з того часу відсутня по теперішній час. В ході опитування відповідача, позивачем було встановлено, що останній 19.01.2022 в`їхав в Україну через КПП «Харків» і більше з її території не виїжджав. В матеріалах адміністративної справи щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.2 ст.203 КУпАП, присутня копія національного паспорта видана відповідачу серія 750967906 від 20.04.2015 термін дії якого закінчився 20.04.2025. відповідач пояснив, що у 2022 втратив вказаний паспорт. Також встановлено, що відповідач проживає за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у шлюбі з громадянкою України, офіційно не працевлаштований, за обліками територіальних органів ДМС України відсутній, посвідкою на постійне/тимчасове проживання не документований, паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документований, за обліками реєстрації не значиться, із заявою про продовження строку перебування на території України та із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні не звертався.

Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 08 серпня 2025 року позов Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області задоволено. Затримано громадянина РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на 6 (шість) місяців.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить зазначене рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову. Зокрема, апелянт вказує, що має намір самостійно покинути територію України, проте наразі не може це зробити з огляду на втрату паспорту РФ. За рекомендацією Вітовського відділу УДМС України в Миколаївській області відповідач звернувся до представництва Міжнародного комітету Червоного Хреста у м.Одесі для сприяння у оформленні Екстреного Проїзного Документу для перетину державного кордону України з Республікою Молдова з метою отримання чинних документів та повернення до РФ. Також відповідач зареєстрований в електронній черзі до посольства РФ в Республіки Молдова. Отже, з боку ОСОБА_1 вчиняються дії для отримання чинних документів з метою самостійного залишення території України. Також апелянт наголошує, що має місце проживання будинок його дружини. З посиланням на наведене апелянт вказує на надмірність застосованого заходу забезпечення його видворення у формі поміщення його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на 6 (шість) місяців.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому міграційний орган заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить залишити без змін оскаржуване рішення.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

06.08.2025 до Управління ДМС України в Миколаївській області надійшло подання з відділення поліції № 4 Миколаївського РУП ГУНП № стосовно законності перебування в Україні громадянина РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1

06.08.2025, на підставі протоколу №ММК 000079 громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано.

06.08.2025 відносно відповідача Миколаївським сектором ДМС України в Миколаївській області складено протокол про адміністративне правопорушення ПР ММК 001842 за ч.3 ст.203 КУпАП. В розділі протоколу «пояснення особи» ОСОБА_1 зазначив, що не зміг вчасно виїхати, оскільки втратив свій паспорт громадянина РФ для виїзду за кордон та через початок воєнних дій. В Україну в`їхав 19.01.2022 через КПП «Харків». Чому відомості про перетин кордону в офіційних обліках відсутній, відповідачу не відомо.

06.08.2025 року постановою ПН ММК 001842 Миколаївського сектору ДМС України в Миколаївській області відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.203 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00грн. Штраф сплачено 07.08.2025.

Позивачем 06.08.2025 року винесено рішення про поміщення ОСОБА_1 до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

06.08.2025 року позивачем винесено рішення про примусове видворення відповідача громадянина РФ ОСОБА_1 з території України. Рішенням встановлено, що співробітниками УМП ГУНП в Миколаївській області виявлено та доставлено до Миколаївського сектору Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області громадянина РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відповідно до вимог п.п.2 п.2 постанови КМУ №150 від 15.02.2012, ч.3 ст.3, ст.4, ч.3 ст.9,ст.16 Закону України Про правовий статус ІГ та ОБГ» перебуває на території України з порушенням вимог законодавства. За обліками системи «Аркан» відомості про в`їзд відповідача в Україну відсутні, тобто перебуває в Україні без документів на право проживання та ухиляється від виїзду з її території України. Як слідує з пояснення відповідача національний паспорт був втрачений. За результатами проведеної перевірки, встановлено, що за обліками бази «Аркан» присутня інформація про виїзд відповідача з території України 27.01.2020 року через КПП «Бачівськ». Інформація про перетин кордону з метою в`їзду в Україну з того часу відсутня.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, зазначає, що відповідач не маючи документів, які б підтверджували законне перебування на території України, порушив ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у іноземця відсутні підстави та документи, що дають право законно перебувати на території України, на момент виявлення та затримання відсутні чинні документи що посвідчують особу та дають право на виїзд з України, постійне зареєстроване місце проживання, законні засоби існування для забезпечення перебування в Україні відсутні, в зв`язку з чим, заявлений позов про затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.4 ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 року № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Відповідно ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України;

2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією;

4) зобов`язання внести заставу.

Згідно ч. 2 ст.289 КАС України заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіального органу чи підрозділу, органу охорони державного кордону, органу Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства вчинили порушення законодавства України про державний кордон або про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, до завершення процедури розгляду такої заяви.

Тобто, у кожному конкретному випадку, якщо відповідний адміністративний позов про затримання іноземця або особи без громадянства подано з метою ідентифікації особи, забезпечення примусового видворення чи реадмісії, повинні братись до уваги конкретні фактичні обставини, які доводять той факт, що особа перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії, існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України.

Згідно до частини 3 статті 3 розділу I Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частини 1 стаття 9 розділу II Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Частиною 1 статті 16 розділу II зазначеного вище Закону передбачено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Частиною 15 стаття 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, не передбачених частинами 2 - 14 цієї статті, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Згідно частини 4 статті 4 Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону прибули в Україну для працевлаштування та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період роботи в Україні.

Відповідно до частини 1 статті 21 розділу II Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в`їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Абзацом статті 21 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» зазначено, що перетинання державного кордону у разі в`їзду в Україну або транзитний проїзд через територію України громадянами держав, перелік яких зазначено у додатку 5, та особами без громадянства, які постійно проживають у зазначених державах, здійснюються після подання ними підтвердження фінансового забезпечення свого перебування в Україні, транзитного проїзду через територію України та виїзду за межі України.

Згідно до п. 14 ст. 1 Закону вищезазначеного Закону нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Бездіяльність відповідача протягом тривалого часу щодо отримання офіційного статусу на території України, отримання документів на проживання, звернення до компетентних органі в для отримання статусу біженця визнається ОСОБА_1 , тому відсутні підстави, за наявності яких примусове видворення до особи не застосовується (ч. 8 ст. 26 та ч. 8 ст. 30 Закону «Про правовий статус іноземців, та осіб без громадянства»).

06.08.2025 позивачем відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення ПР ММК 001842 за ч.3 ст.203 КУпАП. В розділі протоколу «пояснення особи» зазначено, що він не зміг вчасно виїхати через те, що втратив свій паспорт громадянина для виїзду за кордон та через початок воєнних дій, в Україну в`їхав 19.01.2022 через КПП «Харків». Чому відомості про перетин кордону в офіційних обліках відсутній відповідачу не відомо.

06.08.2025 року постановою про накладення адміністративного стягнення ПН ММК 001842 відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.203 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн. Штраф сплачено 07.08.2025 року.

Стосовно наданої відповідачем копії національного паспорта Російської Федерації серії 750967906 від 20.04.2015 року, колегія суддів зауважує, що його термін дії закінчився 20.04.2025 року. За обліками Інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон України «Аркан» присутні відомості про виїзд зазначеної особи з території України 27.01.2020 року через КПП «Бачівськ», в той час як інформація про перетин кордону з метою в`їзду в Україну з того часу відсутня.

Також колегія суддів приймає до уваги факт укладення шлюбу відповідача з ОСОБА_2 (громадянство України, с. Нововасилівка, Снігурівського району Миколаївської області), який зареєстровано 11.08.2017 року на території РФ, проте вказаний факт не впливає на відсутність у відповідача чинних документів та законної можливості перетину державного кордону України.

Оцінюючи викладені обставини у сукупності, враховуючи, що відповідач вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.203 КУпАП, перебуває на території України без дійсних документів, що посвідчують його особу, тобто нелегально, не має дійсного паспорту громадянина Російської Федерації, якій би надава право виїхати з території України, відносно відповідача є рішення про примусове видворення, судова колегія вважає обгрунтованими вимоги міграціного органу про затримання іноземця з метою його ідентифікації та подальшого видворення.

Також колегія суддів критично сприймає доводи апелянта, що ним ініційовано процедуру звернення до представництва Міжнародного комітету Червоного Хреста у м.Одесі для сприяння у оформленні екстреного проїзного документу для перетину державного кордону України з Республікою Молдова з метою подальшого отримання чинних документів та повернення до РФ, оскільки позивач не закінчив процедуру та не отримав екстрений проїзний документ.

Крім того, як зазначає представник ОСОБА_1 у поданій апеляційній скарзі, звернення відповідача до Міжнародного комітету Червоного Хреста у м.Одесі відбулось у березні 2025 року, тобто у період чинності закордонного паспорту Російської Федерації серії НОМЕР_1 від 20.04.2015 року, що на переконання колегії суддів дозволяло відповідачу виїхати за межі України на його підставі.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Оцінюючи викладене в сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 289, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 08 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко