Справа № 524/7546/25
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 р.Справа № 524/7546/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09.07.2025, головуючий суддя І інстанції: Предоляк О.С., м. Кременчук, повний текст складено 09.07.25 у справі № 524/7546/25

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України , Інспектора 2 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Поліщука Олександра Миколайовича

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Інспектора 2 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Поліщука Олександра Миколайовича (далі також відповідачі), в якому просив скасувати постанову серії ЕНА № 4946840, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 340 грн, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09 липня 2025 року позов залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ухвалення рішення з невідповідністю висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов неправомірного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки з наданих відповідачем відеозаписів убачаються інші обставини події, ніж ті, що наведені в оскаржуваній постанові; відеозаписи не є безперервними; з відеозапису під назвою « ОСОБА_2 » видно, що не було опитано ні свідка, що знаходився в авто, ні водія. Звертає увагу, що від Департаменту патрульної поліції відзив на позовну заяву до суду не надходив, а надійшов від Управління патрульної поліції в Миколаївській області та був необґрунтовано врахований під час розгляду справи.

Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, Департамент патрульної поліції просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України).

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що постановою серії ЕНА № 4946840 від 11.06.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, та накладено штраф в сумі 340 грн. Підставою для винесення постанови стало те, що водій ОСОБА_1 , 11.06.2025 о 14 год. 09 хв., керуючи автомобілем MERCEDES BENZ V 300 D з д.н.з. НОМЕР_1 , по автодорозі М-14 «Одеса Мелітополь - Новоазовськ», 65 км., не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.18 ПДР України, що показує дозволений напрямок руху по смузі, здійснив рух прямо по смузі, що дозволяє поворот тільки ліворуч, чим порушив п. 8.5.1 ПДР України, у зв`язку з чим притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. У постанові зазначено, що до неї додаються відео 474687, 470518.

Не погодившись із винесеною постановою, позивач звернувся до суду з позовом про її скасування та закриття провадження у справі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наявності доказів скоєння позивачем адміністративного правопорушення, додержання відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за № 1306 (далі також ПДР). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 8.5. ПДР дорожня розмітка поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Відповідно до п. 8.5.1 ПДР горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Згідно з пунктом 1 розділу 34 ПДР горизонтальна розмітка має таке значення: 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Порушення водієм вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг є адміністративним правопорушенням, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

За приписами ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За приписами ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАС обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень, довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Судом установлено, що відповідачем на підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення надано відеозапис з нагрудної камери поліцейського та відеозапис з відеореєстратора, встановленого на патрульному автомобілі.

Як убачається з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, наданого відповідачем, на ньому зафіксовано спілкування поліцейського з позивачем та процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відеозаписом з відеореєстратора, встановленого на патрульному автомобілі, підтверджується факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. З вказаного відеозапису вбачається, що автомобіль під керуванням позивача не виконав вимоги дорожнього знаку 5.16 "Напрямки руху по смугах" та дорожньої розмітки 1.18 ПДР України, що показує дозволений напрямок руху по смузі, здійснив рух прямо по смузі, що дозволяє поворот тільки ліворуч (00 хв. 28 сек. відеозапису час 14:09:02, файл «факт.mp4»).

Також у відеозаписі («Марченко») на 00 хв. 48 сек. зафіксовано, як поліцейський підійшов до водія та належним чином представився, повідомив причину зупинки, а саме про порушення ПДР України.

У відеозаписі («Марченко») на 03 хв. 04 сек. зафіксовано момент ознайомлення позивача з відеозаписом, який є доказом вчинення адміністративного правопорушення.

У відеозаписі («Марченко») на 07 хв. 54 сек. зафіксовано ознайомлення позивача з правами особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а сам ст.63 Конституції України та ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відеозаписи, здійснені на відеокамеру поліцейського, є доказами у справі, оскільки згідно з Наказом МВС України № 111 від 27 березня 2009 року «Про затвердження Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС» інспектор ДПС має право використовувати технічні засоби та технічні прилади для виявлення та фіксації порушень ПДР.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4946840 містить відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозаписи.

Зазначені речові докази відповідають критеріям належності та допустимості, оскільки одержані з дотриманням закону та містять інформацію про обставини, які мають значення для справи, що узгоджується з висновками Верховного Суду, сформованими у постановах від 12.12.2018 у справі № 200/1010/17, від 16.08.2019 у справі № 524/126/17.

Надана відповідачем в якості доказу вчинення правопорушення спірна постанова серії ЕНА № 4946840 містить відомості про найменування органу та посадової особи, який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак, технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис), розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Отже, оскаржувана постанова містить всі відомості, передбачені положеннями ст. 283 КУпАП, та які є достатніми та необхідними для встановлення суті та змісту вчиненого позивачем правопорушення.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність належних і допустимих доказів порушення позивачем вимог п. 8.5.1 Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування обставин, що викладені в оскаржуваній постанові, тому доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Посилання позивача на те, що від Департаменту патрульної поліції відзив на позовну заяву до суду не надходив, а надійшов від Управління патрульної поліції в Миколаївській області, не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду справи. Так, в матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву саме Департаменту патрульної поліції, інтереси Департаменту представляла Кравчук О.В. (а.с. 29-34).

Твердження позивача щодо розміщення службового автомобіля патрульної поліції на смузі його руху спростовуються наданими до матеріалів справи фото - і відео- доказами.

З огляду на викладене, підстави позову, як і доводи апеляційної скарги, на які посилався позивач, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, не спростовано останнім.

Дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку, що судом досліджені всі ключові питання, які є важливими для прийняття судового рішення.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Ураховуючи приписи статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09.07.2025 у справі № 524/7546/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді А.О. Бегунц В.Б. Русанова