Справа № 380/3661/25
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2025-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2025 рокусправа № 380/3661/25
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лунь З.І. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕШЛТЕХ» до Головного управління ДПС у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Головного управління ДПС у Рівненській області, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СПЕШЛТЕХ» (місцезнаходження: 79007, м.Львів, вул.Данилишина, 6, офіс 206, ) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: 79026, м.Львів, вул.Стрийська, 35, код ЄДРПОУ 43968090), в якому просить суд:

-визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 02.12.2024 №51719/13-01-07-09 про застосування відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕШЛТЕХ» штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 117880,00грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що 25.10.2024 працівники ГУ ДПС у Рівненській області провели фактичну перевірку господарської одиниці ТОВ «СПЕШЛТЕХ» за наслідками котрої склали акт фактичної перевірки від 31 жовтня 2024 року бланк № 000889 (зареєстрований в органі ДПС 31.10.2024 під № 17093/ж5/17-00-07-05-17/45459088), в якому викладено висновок про порушення позивачем пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР.

На підставі акта перевірки відповідач, ГУ ДПС у Львівській області, прийняв податкове повідомлення-рішеннявід 02.12.2024 № 51719/13-01-07-09 про застосування щодо ТОВ «СПЕШЛТЕХ» штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 117 880,00 грн, які застосовані на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України та статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Позивач вважає спірне податкове повідомлення-рішення протиправним з тих підстав, що фактична перевірка була проведена з порушенням норм ПК України, а тому її результати не можуть вважатися законними.

Позивач вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі припущень, а не належних первинних документів.

Позивач наголошує, що після початку перевірки інспекторам були надані для огляду всі необхідні документи, а саме накладні на переміщення та інші, які повністю підтверджували облік та походження кожної одиниці товару. Зазначене підтверджує тим, що представники ГУ ДПС у Львівській області не склали акт про відмову в наданні документів, як того вимагає стаття 85 ПК України.

Позивач переконаний, що відповідач не довів порушення позивачем норм законодавства, оскільки відповідальність за статтею 20 Закону № 265/95-ВР настає саме за факт ненадання документів.

Отже, на переконання позивача, оскаржуване рішення є неправомірним з підстав незаконності перевірки та на недоведеності порушенні.

Позивач просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та скасувати протиправне податкове повідомлення-рішення.

Ухвалою від 03.03.2025 суддя відкрила спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач, ГУ ДПС у Львівській області, проти позову заперечує, вважаючи, що фактична перевірка позивача проведена законно, на підставі конкретної інформації про можливі порушення законодавства ТОВ «СПЕШЛТЕХ», яка викладена в листі ДПС України № 19312/7/99-07-04-02-07 від 03.07.2024 та доповідній записці № 3898/17-00-07-05-10 від 25.10.2024 року. Наявність цієї інформації, згідно з пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України, надала контролюючому органу безпосереднє право на проведення перевірки.

Стосовно наказу на проведення перевірки, то відповідач наголошує, що норма пп. 80.2.2 ПК України сама по собі є достатньою правовою та фактичною підставою. Законодавство не покладає на контролюючий орган обов`язку розкривати в наказі зміст службової інформації чи перелік конкретних ймовірних порушень.

Стосовно суті порушення, то відповідач вказує, що позивач надав до перевірки накладні на внутрішнє переміщення, однак такі не підтверджують виконання вимог п. 12 ст. 3 Закону №265.

Тому відповідач наголошує, що позивач, у спірному випадку повинен був надати як документи на внутрішнє переміщення товару, так і документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання. При цьому зазначає, що документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання позивачем не долучено і до матеріалів судової справи; єдиний випадок коли позивач може бути звільнений від надання документів про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання коли він є їх виробником. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій заперечив твердження відповідача з тих підстав, що ні лист, ані доповідна записка, на яку покликається у відзиві відповідач, не може слугувати підставою для призначення і проведення спірної фактичної перевірки, оскільки зміст листа не містить вказівок про наявність можливих порушень магазину «Ябко», в якому здійснює господарську діяльність ТОВ «СПЕШЛТЕХ». Позивач також звертає увагу, що у листі ДПС зазначено розпочати перевірки не пізніше 08.07.2024, тоді як спірна перевірка була розпочата майже через п`ять місяців 25.10.2024. Зазначене підтверджує безпідставність контрольного заходу.

Щодо встановлених порушень по суті, позивач повторно вказує зазначене у позовній заяві.

Також, як зазначає позивач, законодавством не передбачено, що за місцем знаходження господарської одиниці суб`єкта господарювання повинні зберігатись оригінали первинних документів на придбання чи переміщення товарно-матеріальних цінностей, які є підставою для обліку. Накладні на внутрішнє переміщення є належним та достатнім документом для ведення обліку товарних запасів безпосередньо в місці їх реалізації.

Позивач надав детальний перелік відповідності товарів в акті зняття залишків та в наданих під час перевірки накладних, що, на його переконання, повністю спростовує висновки відповідача. Просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 07.07.2025 суд постановив залучити Головне управління ДПС у Рівненській області до участі у справі як третю особу, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Головне управління ДПС у Рівненській області подало до суду пояснення, яких проти позову заперечило з тих підстав, що фактична перевірка проведена на законних підставах, а обставинами які підлягають доказуванню у таких категоріях справ є причинно-наслідковий зв`язок між процедурними порушеннями допущеними (на переконання платників податків) під час перевірки та правильністю висновків сформованими за результатом такої перевірки. Водночас відповідно до змісту позовної заяви позивач не наводить відомостей, які б свідчили про причинно-наслідковий зв`язок між порядком i підставами проведеної перевірки та встановленими порушеннями..

Щодо встановлених порушень, третя особа повністю підтверджує висновки акта перевірки та наголошує, що на момент початку перевірки позивач не надав документів, що підтверджують походження товару, які, на думку третьої особи, мали бути надані без будь-якого окремого запиту.

Крім того, третя особа вважає, що ненадання документів, що підтверджують облік товарів у місці продажу, є самостійною підставою для застосування штрафної санкції за ст. 20 Закону №265/95-ВР, а також, що первинні документи на товар мають зберігатися безпосередньо в місці його продажу до моменту реалізації останньої одиниці з партії.

Таким чином, надані позивачем накладні на внутрішнє переміщення не є достатніми, оскільки не підтверджують походження товару. Третя особа просить урахувати пояснення та відмовити у позові.

Позивач подав до суду додаткові пояснення стосовно судової практики, підстав для призначення спірної фактичної перевірки, зазначивши, що ТОВ «СПЕШЛТЕХ» розпочав господарську діяльністю за адресою: м. Рівне, вул. Бачинського, 5, лише 17 жовтня 2024 року, а тому вважає, недоведеним факт наявності правових підстав для призначення спірної перевірки.

Позивач зазначає, що єдиної передумови та підстави для призначення перевірки, передбаченої підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, дотримано не було.

Також позивач вважає, що обов`язок надати посадовим особам контролюючих органів документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки у платника податків виникає після початку перевірки, а не виключно на початок її проведення. Позивач, надіслав документи на адресу ГУ ДПС у Рівненській області.

Позивач наполягає, що надані ним накладні на переміщення відповідають формі та змісту первинних документів, визначених у Законі України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88.

На думку позивача, представники податкового органу мали б скористатися наданим їм законом правом на проведення інвентаризації товарів, які знаходилися у приміщенні магазину.

Просить позов задовольнити.

Позивач також подав до суду додаткові пояснення на пояснення третьої особи, у яких заперечує зазначене третьою особою, зокрема, вважає, що третя особа покликається на нерелевантну судову практику в частині щодо підстав призначення перевірки.

Стосовно суті порушення, то позивач наполягає, що надані під час перевірки накладні на переміщення є належними та достатніми доказами.

З урахуванням заяв по суті справи просить позов задовольнити.

Інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Суд встановив такі обставини.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «СПЕШЛТЕХ» зареєстроване як юридична особа, за адресою: 79000, м. Львів, вул. Данилишина, 6, офіс 206; .

Основним видом економічної діяльності позивача є: 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; Інші: 46.18 Діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами; 46.51 Оптова торгівля комп`ютерами, периферійним устаткуванням і програмним забезпеченням; 46.52 Оптова торгівля електронним і телекомунікаційним устаткуванням, деталями до нього; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 62.09 Інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем; 63.99 Надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у.; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 73.20 Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки; 47.42 Роздрібна торгівля телекомунікаційним устаткуванням у спеціалізованих магазинах; 47.79 Роздрібна торгівля уживаними товарами в магазинах; 73.11 Рекламні агентства.

Позивач здійснює господарську діяльність з роздрібної торгівлі, зокрема, в магазині «Ябко» за адресою: вулиця Бачинського, 5, місто Рівне.

ГУ ДПС у Рівненській області, відповідно до наказу від 25.10.2024 №2588-п «Про проведення фактичної перевірки магазину «Ябко» за адресою м. Рівне, вул. Сергія Бачинського, 5 ТРЦ «Happy Mall»» та направлень на перевірку від 25.10.2024 №4714, №4715 проведено фактичну перевірку господарської одиниці магазину «ЯБКО» за адресою: Рівненська обл., м. Рівне, вул. Сергія Бачинського, 5, та належить суб`єкту господарської діяльності ТзОВ «Спешлтех» (). Метою перевірки визначено контроль за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення обліку товарних запасів, наявності ліцензій та оформлення трудових відносин з працівниками терміном 10 діб.

На підставі зазначеного наказу та відповідних направлень на перевірку, уповноваженими посадовими особами ГУ ДПС у Рівненській області в період з 25.10.2024 року було проведено фактичну перевірку вказаної господарської одиниці позивача.

За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки від 31 жовтня 2024 року бланк № 000889 (зареєстрований в органі ДПС 31.10.2024 під № 17093/ж5/17-00-07-05-17/45459088) про:

«порушення ведення в порядку встановленому законодавством, обліку товарних запасів за місцем їх реалізації на загальну суму 117 880,00 а саме: станом на 25.10.2024 в реалізації знаходились товари на загальну суму 109 980,00 грн., (відповідно до акту знаття залишків товарів) проте посадовим особам контролюючого органу на початок проведення фактичної перевірки документи, підтверджують облік та походження товарних запасів не надано.

В ході проведення фактичної перевірки встановлено реалізацію товарів (мобільний телефон Іphone SE 200 128 по ціні 7900,00 грн) 26.10.2024 о 19:47 (додаток до акта перевірки), відповідно до інформації отриманої з системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій, на які на початок проведення перевірки та на момент реалізації посадовим особам контролюючого органу документи, що підтверджують їх облік та походження не надано.

Встановлено не надання на письмовий запит посадових осіб контролюючого органу у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, а саме не надано банківські виписки, що відображають рух коштів по терміналу в розрізі транзакцій по даті і часу з 17.10.2024 по 25.10.2024.

Протягом фактичної перевірки було проведено хронометраж господарських операцій за період з 25.10.2024 по 30.10.2024 за результатами якого виторг становить 50 618,80 грнЗважаючи на те, що основним місцем обліку ТОВ «СПЕШЛТЕХ» є Головне управління ДПС у Львівській області, матеріали проведеної перевірки, включно з актом, направлені ГУ ДПС у Рівненській області для прийняття рішення за належністю».

На підставі акта перевірки відповідач, ГУ ДПС у Львівській області, прийняв податкове повідомлення-рішення від 02.12.2024 № 51719/13-01-07-09 про застосування щодо ТОВ «СПЕШЛТЕХ» штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 117 880,00 грн, які застосовані на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України та статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Позивач, вважаючи спірне податкове повідомлення-рішення протиправним, звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Оцінюючи обставини цієї справи, з урахуванням заяви по суті справи, що подані учасниками справи, суд зазначає таке.

За приписами підпункту 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

У відповідності до пунктів 80.1, 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з передбачених підстав, зокрема:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (підпункти 80.2.2, 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України).

Пунктом 80.10 статті 80 Податкового кодексу України визначено, що порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів, як направлення на проведення такої перевірки, копії наказу на проведення перевірки, службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

У цій справі фактична перевірка здійснювалася з метою перевірки дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, ведення касових операцій, наявності свідоцтв, ліцензій, у тому числі на виробництво, обіг та зберігання підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), проводилась на підставі наказу та направлень на перевірку, виданих податковим органом.

Стосовно підставі проведення фактичної перевірки позивача на підставі наказу від 25.10.2024 №2588-п, то суд зауважує, що відсутність детального опису підстави на проведення перевірки в наказі не свідчить про незаконність наказу або перевірки, оскільки відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України, в наказі на перевірку достатньо зазначити підставу для проведення перевірки, визначену цим Кодексом, тобто здійснити посилання на застосовуване положення Податкового кодексу України. Цей висновок суд робить на підставі правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 21.01.2021 у справі №460/1239/19.

Так, підставою для проведення перевірки у цій справі є підпункти 80.2.2, пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

Підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України до підстав проведення фактичної перевірки віднесено, зокрема, наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Як встановив суд, відповідно до листа ДПС України від 03.07.2024 №2185/8/17-00, який є у справі, з метою контролю вимог законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій та з огляду на інформацію, яку опублікував ОСОБА_1 на офіційному YouTube каналі «Плинський media» стосовно здійснення незаконної реалізації дороговартісної техніки «APPLE», яка потрапила на територію України без належного митного оформлення та сплати усіх необхідних податків та платежів, доручено територіальним підрозділам податкового аудиту посилити контроль та організувати на постійній основі збір податкової інформації щодо торгівельних об`єктів, де здійснюється продаж зазначеної продукції. Крім цього, доручено активізувати заходи податкового контролю щодо господарських об`єктів, де здійснюється реалізація техніки «APPLE» шляхом проведення фактичних перевірок з урахуванням вимог статті 80 ПК України.

Також, з доповідної записки в.о. начальника управління податкового аудиту ГУ ДПС у Рівненській області видно про ініціювання питання про проведення фактичної перевірки позивача.

Верховний Суд у постанові від 26.03.2024 у справі №420/9909/23, ухваленої у складі Судової палати, сформулював висновки, за змістом яких податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки. Тобто, якщо відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), покликання у наказі на сам лише підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Відповідно, такий наказ не можна вважати протиправним.

Отже, оскільки підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачає підставу для проведення фактичної перевірки - у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, яка є безальтернативною по відношенню по підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, яка містить дві підстави - (1) наявність та/або отримання певної інформації; (2) здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у відповідній сфері, тому достатнім є покликання у наказі про призначення перевірки на підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України як на підставу для її проведення.

Крім того, суд бере до уваги висновки, що містяться у постанові від 08.09.2021 року у справі №816/228/17 сформульовані Великою Палатою Верховного Суду про те, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні i проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. Підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення i проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість i законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Суд не встановив порушень положень законодавства в частині наявності підстав та процедури проведення перевірки, які вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки, а відтак висновує про правомірність дій контролюючого органу при призначенні та проведенні перевірки позивача.

Стосовно суті порушень, встановлених перевіркою.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР). Дія цього закону поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 265/95-ВР встановлено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Пунктом 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР передбачено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону №-265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

За змістом пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання (як юридичних осіб, так і фізичних осіб-підприємців (за виключенням перелічених в другому абзаці цієї норми осіб, до яких позивач не відноситься)) зобов`язані вести облік товарних запасів і у разі проведення перевірки надати документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження тих товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). При цьому, до 01.01.2022 суб`єкт господарювання зобов`язаний був надати такі документи під час проведення перевірки, а після цієї дати такий обов`язок має бути виконаним саме на початок її проведення.

Статтею 20 Закону № 265/95-ВР визначено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Отже, суб`єкт господарювання несе відповідальність за (окремо або в сукупності): 1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку; 2) ненадання під час перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Аналізуючи означені норми, суд висновує, що ненадання саме на початок проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться в місці продажу (господарському об`єкті), є самостійною підставою для застосування штрафної санкції на підставі статті 20 Закону № 265/95-ВР.

Зазначене відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 11.01.2024 у справі № 420/12275/22 та від 27.08.2024 у справі № 300/2879/22.

Як видно з акта фактичної перевірки від 31 жовтня 2024 року бланк № 000889 (зареєстрований в органі ДПС 31.10.2024 під № 17093/ж5/17-00-07-05-17/45459088), то в ньому, серед іншого встановлено порушення ведення в порядку встановленому законодавством, обліку товарних запасів за місцем їх реалізації на загальну суму 117 880,00 а саме: станом на 25.10.2024 в реалізації знаходились товари на загальну суму 109 980,00 грн., (відповідно до акту знаття залишків товарів).

Разом з цим зафіксовано, що посадовим особам контролюючого органу на початок проведення фактичної перевірки документи, підтверджують облік та походження товарних запасів не надано.

Водночас позивач наголошує, що під час перевірки, на вимогу інспекторів, ним надані усі наявні в місці торгівлі первинні документи, які підтверджували облік товарів у магазині, а саме накладні на внутрішнє переміщення.

На думку позивача, саме ці документи є належними та достатніми для підтвердження обліку товарних запасів і саме такі відповідач повинен був взяти до уваги, складаючи акт перевірки, однак цього не зробив.

Стосовно того, чи накладні на внутрішнє переміщення є належними та достатніми для підтвердження обліку товарних запасів, то суд зазначає таке.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (далі також Закон № 996-XIV), встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з цією нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Тобто, з урахуванням цієї норми, будь-який документ, складений на певний товар має силу первинного документу лише в разі фактичного здійснення господарської операції, що в свою чергу має підтверджуватися, в тому числі, реальним джерелом походження (виробництва) певного товару в обсязі, зазначеному у первинному документі та податковій накладній.

Таким чином, накладні на переміщення не підтверджують облік та походження товару, оскільки такі накладні створені самим позивачем для переміщення товару з основного складу до торгової точки.

Накладна на переміщення не є документом який дозволяє ідентифікувати постачальника та отримувача товару, а лише вказує на переміщення товару позивача з одного складу на інший, що належать позивачу

Таким чином, суд висновує, що на початок проведення перевірки у позивача були відсутні документи, що підтверджують облік та походження товарів, а накладна на внутрішнє переміщення не підтверджує походження товару та не є документом на підставі якого можна встановити. від якого суб`єкта господарювання ТзОВ «СПЕШЛТЕХ» отримав товар.

Суд також наголошує, що 01 серпня 2020 року набрав чинності Закон України від 20 вересня 2019 року № 128-ІХ «Про внесення змін до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та інших законів України щодо детінізації розрахунків у сфері торгівлі та послуг», яким стаття 20 Закону № 265/95-ВР викладена у новій редакції, де відповідальність суб`єктів господарювання передбачена не тільки за реалізацію необлікованих товарів, а і за ненадання документів, які підтверджують облік товарів.

Тобто, ненадання під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу, визначено самостійною підставою для застосування штрафної санкції.

При цьому зазначеним Законом було уведено обов`язок суб`єктів господарювання надавати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи, що підтверджують облік та походження товарних запасів.

Такі висновки щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду від 07.02.2024 у справі № 280/6422/22.

Отже, попередні висновки Верховного Суду, щодо подібних правовідносин, були сформовані за іншого правового регулювання та не враховують внесені до Закону № 265 зміни, які передбачають розширене коло обов`язків суб`єкта господарювання та збільшену кількість підстав, за яких може бути накладено відповідальність, а тому такі висновки не підлягають врахуванню у спірних правовідносинах.

Таким чином, не надання до перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу, є самостійною підставою для застосування штрафної санкції на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР.

Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази, якими підтверджується наявність первинних документів в місці продажу товару на початок проведення перевірки.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що висновки фактичної перевірки підтверджені належними та допустимими доказами, що є підставою для висновку про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, у задоволенні позову суд відмовляє.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 295 КАС України, суд

вирішив:

у задоволенні адміністративного позову Товариство з обмеженою відповідальністю «СПЕШЛТЕХ» (місцезнаходження: 79007, м.Львів, вул.Данилишина, 6, офіс 206, ) до Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: 79026, м.Львів, вул.Стрийська, 35, код ЄДРПОУ 43968090), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Головного управління ДПС у Рівненській області (33023, м. Рівне, вул. Віденська, 12; ), про визнання протиправним та скасування рішення відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22.09.2025

Суддя Лунь З.І.