Справа № 480/9957/24
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2025-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 вересня 2025 року Суми Справа № 480/9957/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Суть спору. Позиція сторін. Заяви сторін. Процесуальні дії суду.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд: визнати неправомірними дії відповідача щодо незарахування позивачу до трудового стажу періоду роботи в Великописарівській загконторі на посаді робочого з 20.03.1981 до 19.10.1985; зобов`язати відповідача зарахувати до трудового стажу позивача вказаний період роботи.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком. Проте рішенням відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії. Відповідач стверджував про відсутність необхідного страхового стажу - 31 рік. Відповідачем не зараховано до страхового стажу позивача певні періоди його роботи, оскільки в даті наказу про прийняття міститься виправлення. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, то позивач звернувся до суду з даним позовом.
18.11.2024 судом було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі.
Відповідач у відзиві на позовну заяву просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову.
Відповідач зазначає, що розглянувши подані позивачем для призначення пенсії документи, до його страхового стажу зараховано 28 років 08 місяців 20 днів. При цьому, до стажу не враховано: трудову книжку, оскільки на першій сторінці трудової книжки не зазначена дата народження; спірний період роботи, оскільки в даті наказу про прийняття міститься виправлення. Тому відповідачем правомірно прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 31 рік.
Встановлені судом фактичні обставини. Висновки суду та їх мотиви.
Позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 . 12.07.2024 позивач звернувся до органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком.
У вказаному рішенні зазначено, що необхідний страховий стаж, визначений вказаною нормою, становить 31 рік. Страховий стаж позивача становить 28 років 08 місяців 20 днів. За доданими до заяви документами до страхового стажу не враховано: трудову книжку НОМЕР_1 , дата заповнення 27.05.1987, оскільки на першій сторінці трудової книжки не зазначена дата народження; період роботи з 20.03.1981 по 19.10.1985, оскільки в даті наказу про прийняття міститься виправлення (а.с. 8).
Позивач не погодився з рішенням відповідача, а тому звернувся до суду з даним позовом.
Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.
Відповідно до п. 1 ст. 26 вказаного Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 років.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону).
За частиною 1 статті 56 Закону України ''Про пенсійне забезпечення'' до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до пункту а ч.3 ст. 56 Закону України ''Про пенсійне забезпечення'' до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Статтею 62 Закону України ''Про пенсійне забезпечення'' передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з ст. 101 вказаного Закону органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Зловживанням з боку пенсіонера, в розумінні ч.1 ст.103 цього Закону, є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.
Відповідно до п. 1.1 Інструкції, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців.
Згідно з п.п. 2.2-2.3, 2.5 вказаної Інструкції заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. У випадку виявлення неправильних чи неточних записів про роботу, перевід на іншу роботу та інших записів, виправлення здійснюється адміністрацією того підприємства, де був здійснено такий запис.
Пунктом 4.1 Інструкції передбачено, що при звільненні робітника всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Отже, відповідальність за правильне заповнення трудових книжок несе роботодавець, а позивач не може нести негативні наслідки від недотримання роботодавцем правил заповнення трудової книжки. Недоліки не залежали від волі позивача. Відповідача фактично переклав ризики щодо оформлення трудової книжки на позивача. Не роз`яснивши позивачу реального алгоритму усунення недоліків. Відповідачем не надано: доказів вчинення ним дій щодо отримання довідок від роботодавця позивача; доказів підроблення позивачем записів у трудовій книжці, зокрема звернень до правоохоронних органів. Відсутність можливості відповідачем перевірити зазначені відомості не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання пенсії чи належний її розмір.
Як встановлено судом, відповідно до записів трудової книжки від 20.03.1981 серії НОМЕР_2 позивача з 20.03.1981 прийнято на роботу робітником у Великописарівську РЗК (запис 1), а 19.10.1985 позивача було звільнено за власним бажанням (запис 2).
У вказаній трудовій книжці міститься підпис директора, на записах міститься відтиск печатки Великописарівської РЗК, а також у трудовій книжці зазначені номери та дати наказів про прийняття та звільнення позивача з роботи (а.с. 14).
Тому записами 1-2 трудової книжки підтверджено період роботи позивача в Великописарівській РЗК з 20.03.1981 до 19.10.1985. Тому вказаний період підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.
Суд звертає увагу, що наявність виправлення у даті наказу про прийняття не може бути підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу спірного періоду роботи позивача.
Таким чином, оскільки порушення права позивача на зарахування до страхового стажу спірного періоду було порушено не діями, а вказаним рішенням відповідача, яке не відповідає критеріям правомірності рішення, які встановлені ч.2 ст.2 КАС України, тому суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати таке рішення.
Водночас суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо незарахування позивачу до трудового стажу спірного періоду роботи, оскільки права позивача захищено саме шляхом визнання протиправним та скасуванням спірного рішення відповідача.
Отже, суд, з урахуванням норми ч. 2 ст. 9 КАС України, виходить за межі позовних вимог, а тому, окрім визнання протиправним та скасування спірного рішення, зобов`язує відповідача зарахувати до страхового стажу період його роботи з 20.03.1981 до 19.10.1985, а також повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 12.07.2024 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.
Судові витрати.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, проте даний спір виник внаслідок протиправного рішення відповідача, то суд на підставі ч.8 ст.139 КАС України стягує на користь позивача судовий збір у повному обсязі, а саме в розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд
1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
5. У задоволенні інших вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області - відмовити.
7. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

8. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

9. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду складено та підписано суддею 22.09.2025.

Суддя А.І. Сидорук