Справа № 420/40575/24
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2025-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/40575/24

Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І. Дата і місце ухвалення: 17.03.2025р., м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів : Єщенка О.В.,

Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просила суд:

- визнати протиправною відмову ГУ ПФУ в Херсонській області від 24.12.2024р. в нарахуванні та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі 10 пенсій, відповідно до п.7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Херсонській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» станом на дату її призначення.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 10-ти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» станом на дату її призначення.

Стягнуто з ГУ ПФУ в Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 968,96 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ГУ ПФУ в Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення від 17.03.2025р., з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням відповідача на те, що право особи на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального стажу роботи на певних, визначених законодавством, посадах й виходом на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також з неотриманням такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії. В 2010 році ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років, виплату якої було призупинено з 13.12.2010р. у зв`язку з працевлаштуванням позивача. За поданою заявою від 07.05.2022р. здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 (переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком) відповідно до частини 3 статті 45 Закону №1058-IV. А відтак, у позивача відсутнє право на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV.

Також, апелянт посилається на те, що заява ОСОБА_1 про нарахування та виплату грошової допомоги подана 28.11.2024р. без дотримання процедури, передбаченої Порядком №22-1. Крім того, вказана заява не відповідає встановленій законодавством формі, без додавання до неї документів, передбачених Порядком №22-1. У зв`язку з цим, таку заяву розглянуто територіальним органом ПФУ в порядку Закону України «Про звернення громадян» та надано ОСОБА_1 інформаційний лист-роз`яснення, який не є рішенням пенсійного органу про відмову в призначенні та виплаті позивачу грошової допомоги.

Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного:

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області.

10.12.2010р. позивачу призначено пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення», виплату якої з 13.12.2010р. призупинено, у зв`язку з працевлаштуванням на посаду, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.

За заявою позивача від 07.05.2022р. Головне управління здійснило переведення ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

28.11.2024р. позивач, через веб-портал Пенсійного фонду України, звернулась до ГУ ПФУ в Херсонській області щодо нарахування та виплати їй грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 24.12.2024р. №10817-9898/К-02/8-2100/24 ГУ ПФУ в Херсонській області повідомило позивача, що оскільки їй вже призначалась пенсія за вислугу років, право на призначення грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону, відсутнє.

Не погоджуючись з правомірністю відмови відповідача у призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов ОСОБА_1 , виходив з того, що зі змісту пункту 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV слідує, що право на отримання відповідної грошової допомоги не залежить та не пов`язується із призначенням саме пенсії за вислугою років, а є окремим правовим механізмом відповідної соціальної виплати, який також може реалізовуватись при призначенні пенсії за віком. Суд зазначив, що попри те, що позивачу призначалась пенсія за вислугу років, фактично ОСОБА_1 її не отримувала до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV. Докази протилежного матеріали справи не містять. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд першої інстанції не прийняв до уваги посилання ГУ ПФУ в Херсонській області на те, що позивач не зверталась до територіального органу ПФУ в установленому порядку, зазначивши, що такі доводи відповідача спростовуються матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

З 01.01.2004р. набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV), частиною 1 статті 9 якого було передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Пункт 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV передбачає, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011р. №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок №1191).

Відповідно до п.2 Порядку №1191 до страхового стажу, який визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е», пункту «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993р. №909.

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статті 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

У постанові від 15.06.2022р. у справі №200/854/19-а Верховний Суд зазначив, що норму пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV слід тлумачити таким чином, що для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV грошової допомоги при виході на пенсію по Закону №1058-IV особа має дотриматись таких вимог:

- станом день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її, право на зазначену грошову допомогу втратили);

- станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років, у редакції Закону №1058 станом на час виникнення спірних правовідносин) на зазначених вище посадах.

У постановах від 22.02.2024р. у справі №260/323/20, від 21.03.2024р. у справі №580/2737/23 Верховний Суд зазначив, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на визначених законодавством посадах, досягненням пенсійного віку, працюючи на цих роботах, а також неотриманням такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Сторонами у справі не заперечується, що ОСОБА_1 досягла пенсійного віку, працювала в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та станом на день призначення пенсії за віком має страховий стаж не менше 30 років.

Відмовляючи в призначенні позивачу грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV, ГУ ПФУ в Херсонській області зазначило, що так як з 10.12.2010р. їй було призначено пенсію за вислугу років, виплату якої в подальшому було призупинено, тому право на отримання відповідної грошової допомоги ОСОБА_1 відсутнє.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність такої відмови територіального органу ПФУ, оскільки приписи пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV пов`язують позбавлення права на отримання одноразової грошової допомоги з фактом отриманням особою будь-якої іншої пенсії до виходу на пенсію за віком, відповідно до Закону №1058-ІV, а не з фактом призначення іншої пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 10.12.2010р. призначено пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення», виплата якої була призупинена 13.12.2010р. у зв`язку з працевлаштуванням позивача на посаду, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років. Тобто, попри те, що позивачу призначалась пенсія за вислугу років, фактично ОСОБА_1 її не отримувала до моменту виходу в 2022 році на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV.

Доказів протилежного ГУ ПФУ в Херсонській області ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанцій не надало. Зокрема, територіальним органом ПФУ, як суб`єктом владних повноважень, на якого частиною другою статті 72 КАС України покладено обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не надано жодного доказу отримання у 2010 році позивачем пенсії за вислугу років та, відповідно, її розміру.

Колегія суддів зазначає, що отримання вказаної грошової допомоги визначене законодавцем, як заохочувальний захід щодо осіб, які отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію, що фактично має місце у спірних правовідносинах.

Отже, враховуючи наведене вище, ОСОБА_1 відповідає всім умовам, за яких Пенсійний орган мав прийняти рішення про нарахування та виплату їй грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 «Прикінцевих положень» Закону України №1058-IV, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що ГУ ПФУ в Херсонській області не приймало рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, а лише надало лист на звернення позивача, оскільки Порядком №22-1 передбачено два варіанти рішень, які можуть бути прийняті органами Пенсійного фонду за результатами розгляду заяви про призначення (переведення, перерахунку) пенсії: про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Тобто, у разі звернення особи до пенсійного органу із заявою про призначення (перерахунок, переведення) пенсії, останній зобов`язаний розглянути подану заяву та прийняти відповідне рішення.

Прийнятий ГУ ПФУ в Херсонській області за наслідком розгляду заяви документ відповідає формі рішення та за своєю суттю є рішенням про відмову. До того ж, у листі від 24.12.2024р. територіальний орган не зазначав про порушення ОСОБА_1 порядку звернення із заявою про призначення грошової допомоги чи про невідповідність такої заяви вимогам Порядку №22-1.

Зміст поданої позивачем заяви очевидно дає змогу оцінити намір заявника в отриманні одноразової грошової допомоги, а тому зазначаючи такі доводи в апеляційній скарзі апелянт допустив надмірний формалізм, наслідком чого є порушення прав та інтересів позивача, як пенсіонера.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ГУ ПФУ в Херсонській області не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про задоволення позову, а тому підстав для задоволення скарги відповідача та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: О.А. Шевчук