Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

23 вересня 2025 рокупровадження № ЗД/380/33/25
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лунь З.І. розглянув у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви.

в с т а н о в и в :

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла заява від 22.09.2025, подана ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про забезпечення позову до подання позовної заяви.

У заяві про забезпечення позову заявник просить суд:

заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 , який діє від імені ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 вчиняти будь-які дії щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання та фактичне місце проживання АДРЕСА_3 ), в тому числі: видавати йому направлення на проходження військово-лікарської комісії, повторної (контрольної) військово-лікарської комісії, видавати, надсилати повістки за місцем проживання та місцем роботи з будь-яких питань військового обліку, складати протоколи чи виносити постанови у справі про адміністративне правопорушення, до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі;

зупинити дію звернення (Додаток 20 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022) ІНФОРМАЦІЯ_1 , який діє від імені ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 до Національної поліції України про доставлення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання та фактичне місце проживання АДРЕСА_3 ) працівниками поліції до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі;

заборонити Національній поліції України та всім її структурним підрозділам які здійснюють правоохоронну діяльність на території України, , адреса: АДРЕСА_4 , вчиняти будь-які дії щодо адміністративного затримання/доставлення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за зверненням ІНФОРМАЦІЯ_1 , який діє від імені ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі;

заборонити уповноваженим особам патрулів, до складу якого входять уповноважені посадові особи Збройних Сил, Національної поліції, Національної гвардії, Управління державної охорони та Держприкордонслужби, що виконують покладені на них обов`язки на маршруті патрулювання, визначеному комендантом на території, де введено воєнний стан, затримувати і доставляти до органів або підрозділів Національної поліції України та територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання та фактичне місце проживання АДРЕСА_3 ) на звернення ІНФОРМАЦІЯ_1 , який діє від імені ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі.

Заяву про забезпечення позову позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 вживає активні протиправні дій щодо заявника, починаючи з 17.09.2025, коли до мобільного застосунку заявника «Резерв+» надійшло сповіщення про його розшук ТЦК та СП, щоб скласти протокол про порушення правил військового обліку.

Заявник, вважаючи, що відновлення його порушених прав буде ускладненим, мотивує це тим, що якщо його буде призвано на військову службу під час мобілізації, то він набуде статусу військовослужбовця, що ускладнить виконання зобов`язання відповідача виключити його з військового обліку, якщо рішення суду буде прийнято на його користь. Також вказує, що якщо він набуде статусу військовослужбовця, то його правовідносини з військовою частиною за місцем несення служби будуть регулюватись Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», яким передбачено перелік підстав вже для звільнення з військової служби, а не відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» за нормами якого йому надано відстрочку, і остання на сьогодні є діючою та не припиненою чи скасованою.

Просить вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи відсутність необхідності у наданні учасниками справи пояснень та додаткових доказів, суд вважає за можливе розглянути заяву без їх повідомлення.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені вказаною статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Зазначені підстави є оціночними, а тому містять небезпеку застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до негативних правових наслідків для позивача та/чи відповідача, а також інших осіб, що не є сторонами провадження.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку суб`єкта владних повноважень, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивачів (заявників).

Тобто інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

У зв`язку з цим необхідно, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є захід забезпечення позову, про який просить позивач, співмірним з позовними вимогами та чи відповідає він меті і завданням правового інституту забезпечення позову.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відтак, заходи забезпечення позову застосовуються судом лише у виняткових випадках за наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому, такі заходи повинні відповідати критеріям адекватності та співмірності.

Відповідно до ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частина 2 ст. 151 КАС України визначає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Системний аналіз вимог наведених норм дозволяє стверджувати, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. Заявник обов`язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі. При цьому тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.

Частини 1 і 3 ст. 152 КАС України визначає, що заява про забезпечення позову подається у письмовій формі і повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності. У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

З аналізу наведеної норми суд висновує, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, у тому числі й із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

Отже, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявників щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Також слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.05.2023 у справі №640/15534/22.

Сама лише незгода позивача із рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання таких протиправним ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Як видно із заяви про забезпечення позову, то заявник, обґрунтовуючи цю заяву, покликається на те, що оскільки на його мобільний застосунок «Резерв+» надійшло сповіщення про його розшук ТЦК та СП, щоб скласти протокол про порушення правил військового обліку, то цілком ймовірно, що коли його мобілізують, то відновлення його порушених прав буде ускладненим. Так, позивач вважає, що якщо його буде призвано на військову службу під час мобілізації, то він набуде статусу військовослужбовця, що ускладнить виконання зобов`язання відповідача виключити його з військового обліку, якщо рішення суду буде прийнято на його користь. Також вказує, що якщо він набуде статусу військовослужбовця, то його правовідносини з військовою частиною за місцем несення служби будуть регулюватись Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», яким передбачено перелік підстав вже для звільнення з військової служби, а не відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» за нормами якого йому надано відстрочку, і остання на сьогодні є діючою та не припиненою чи скасованою.

У заяві по забезпечення позову заявник зазначає, що він, у 2022 році, був визнаний непридатним до військової служби та виключений з обліку. Згодом відповідач повторно вніс відомості про нього до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей усупереч інформації, що є у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного.

Крім того, на переконання заявника відповідач, до дати закінчення дії чи припинення дії відстрочки, спонукає заявника пройти військово-лікарську комісію, повторну/контрольну військово-лікарську комісію, а також вніс відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію про порушення позивачем військового обліку.

При цьому заявник зазначає, що він зараз проживає у місті Києві, що підтверджує належними доказами, а також, що до 21.02.2026, у зв`язку з бронюванням за місцем його працевлаштування у ПрАТ «АК «Київводоканал» (підприємство критичної інфраструктури), про що наявна інформація в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, - він має відстрочку від мобілізації.

Як видно з інформації з військово-облікового документа з мобільного застосунку «Резерв+», сформованою 18.09.2025, то дійсно ОСОБА_1 розшукує ТЦК та СП через неприбуття за повісткою.

Разом з тим, станом на 18.09.2025 заявник заброньований та має відстрочку від мобілізації до 21.02.2026.

З урахуванням того, що на день звернення ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову і до 26.02.2026, у нього є дійсною відстрочка від мобілізації у зв`язку із бронюванням, то суд немає підстав для висновку про правові наслідки мобілізації для заявника, про які він вказував у заяві про забезпечення позову, оскільки за наявності відстрочки через бронювання Закон не передбачає мобілізації на відповідний період.

Отже, із заяви про забезпечення позову, до розгляду справи по суті, суд не може встановити, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся буде неможливим чи істотно ускладеним.

Таким чином, заявник не довів, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних його прав або інтересів, а тому, подана ним заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150, 154, 243, 248 КАС України, суд

у х в а л и в :

у задоволенні заяви про забезпечення позову від 22.09.2025, поданої ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) відмовити повністю.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду.

Повну ухвалу складено 23.09.2025.

Суддя Лунь З.І.