Справа № 643/2678/25
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 р.Справа № 643/2678/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції у м. Києві на рішення Салтівського районного суду міста Харкова від 23.06.2025, головуючий суддя І інстанції: Олійник О.О., пр-т Ювілейний, 38Є, м. Харків, 61005, повний текст складено 23.06.25 року по справі № 643/2678/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції у м. Києві

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Салтівського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1429338 від 14.05.2024;

- закрити справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Рішенням Салтівського районного суду м. Харкова від 23.06.2025 у справі № 643/2678/25 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволено.

Скасовано постанову про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1429338 від 14.05.2024 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 178 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 гривня.

Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 178 КУпАП.

Стягнено на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції у м. Києві судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, яку аргументує неповним з`ясуванням обставин справи та порушенням норм матеріального права, просить скасувати рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 23.06.2025 у справі № 643/2678/25 та ухвалити постанову, якою у задоволенні позовних вимог до Головного управління Національної поліції у м. Києві відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідачем указано, що відносно позивача винесено постанову серії ЕГА № 1429338 від 14.05.2024 за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 178 КУпАП, а саме перебування у п`яному вигляді на території залізничного вокзалу. Об`єктивна сторона діяння «розпивання спиртних напоїв у громадських місцях» полягає виключно в активних діях із вживання спиртних напоїв. Іншим видом дій, які утворюють об`єктивну сторону цього правопорушення, є поява у громадських місцях у нетверезому стані, що ображає людську гідність і громадську мораль, під якою необхідно розуміти: поведінку особи у стані сп`яніння, яка явно порушує загальновизнані норми. Дії позивача порушували систему відносин, врегульованих правовими та іншими соціальними нормами, що складаються в громадських місцях у процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці та відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що факт установлення судом першої інстанції наявності виклику на лінію 102 та рішення про відсутність події правопорушення є таким, що прямо суперечить обставинам справи. На переконання відповідача, відсутність конкретизації, яка саме поведінка позивача явно порушувала загальновизнані норми людської моралі та ображала людську гідність, доказів підтвердження відповідних обставин є суто формальним, таким, що не впливає на його правомірність, оскільки матеріалами справи підтверджена наявність виклику громадянина ОСОБА_2 на спеціальну лінію 102 щодо появи чоловіка в стані алкогольного сп`яніння.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у них докази, обговоривши підстави та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1429338 від 14.05.2024 позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 гривня за те, що він 14.05.2024 року о 01.11 в м. Києві на площі Вокзальній, 1 перебував на території залізничного вокзалу у п`яному вигляді, чим принижував людську гідність і громадську мораль.

До постанови надано рапорт, відповідно до якого ознак кримінального правопорушення в діях позивача не встановлено. Крім того, наданий рапорт працівника поліції від 14.05.2024, відповідно до якого за повідомленням громадянина ОСОБА_2 «невідомий чоловік в алкогольному стані чіпляється битися до провідників, заліз в потяг, зброї не видно». Згідно з вказаним рапортом заяву громадянина зареєстровано як хуліганство.

Відповідно до наданих документів, позивачу в провину ставиться те, що він перебував на території залізничного вокзалу у п`яному вигляді, чим принижував людську гідність і громадську мораль за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 178 КУпАП.

Інших доказів у справі про притягнення до адміністративної відповідальності позивача суду надано не було.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 178 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 гривня, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що належних та достатніх доказів на підтвердження обставин перебування позивача на території залізничного вокзалу у п`яному вигляді, чим він принижував людську гідність і громадську мораль, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 178 КУпАП, а саме: відеозапису, пояснень свідків або очевидців події, зокрема провідників потягу, рапортів працівників поліції, які безпосередньо склали постанову, пояснень самого позивача, суду не надано. Також суд виходив з того, що відповідачем не було конкретизовано, яка саме поведінка позивача явно порушувала загальновизнані норми людської моралі та ображала людську гідність, які докази підтверджують відповідні обставини, у тому числі і перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У пункті 1 статті 247 КУпАП зазначено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (стаття 9 КУпАП)

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з частиною 1 статті 178 КУпАП, розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в інших заборонених законом місцях, крім підприємств торгівлі і громадського харчування, в яких продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв на розлив дозволена відповідним органом місцевого самоврядування, або поява в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль, тягне за собою попередження або накладення штрафу від одного до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у появі в громадських місцях у нетверезому стані, що ображає людську гідність і громадську мораль, під якою необхідно розуміти: поведінку особи у стані сп`яніння, яка явно порушує загальновизнані норми (непристойні висловлювання або жести, грубі вигуки, нав`язливе ставлення до громадян тощо); коли порушник має непристойний зовнішній вигляд, що викликає відразу (брудний, мокрий, розстебнутий одяг тощо); через сп`яніння особа повністю чи значною мірою втратила орієнтування (безцільно стоїть чи безцільно пересувається з місця на місце, у неї порушена координація рухів, звідси - нестійкість, хитка хода); п`яний повністю безпорадний (у непритомному стані). Водночас, не можна кваліфікувати появу у п`яному вигляді лише за ознаками стану сп`яніння в громадському місці, якщо поведінка особи не ображає людську гідність і громадську мораль.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №213/1426/17(2-а/213/39/17).

Пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580-VIII), поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, вчинених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно зі статтею 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частинами 1, 2 статті 178 КУпАП.

Статтею 31 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до пункту 1 частини 1 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі статтею 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За визначенням статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що для правомірного притягнення особи до адміністративної відповідальності необхідною є наявність двох критеріїв: 1) належним чином зафіксований факт вчинення правопорушення та 2) додержання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Зі змісту оскаржуваної постанови серії ЕГА № 1429338 від 14.05.2024 вбачається, що на переконання інспектора, правопорушення, вчинене позивачем, полягало в перебуванні на території залізничного вокзалу у п`яному вигляді, чим він принижував людську гідність і громадську мораль. При цьому, належних та достатніх доказів на підтвердження обставин перебування позивача на території залізничного вокзалу у п`яному вигляді, чим було принижено людську гідність і громадську мораль, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 178 КУпАП, до суду надано не було.

Таким чином, не було конкретизовано, яка саме поведінка позивача явно порушувала загальновизнані норми людської моралі та ображала людську гідність, які докази підтверджують відповідні обставини, у тому числі і перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння.

У зв`язку із зазначеним вище, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення нею правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14.02.2019 у справі № 127/163/17-а, від 29.04.2020 у справі № 161/5372/17.

Стосовно доводів відповідача про неврахування судом першої інстанції наявного виклику громадянина ОСОБА_2 на спеціальну лінію 102 щодо появи чоловіка в стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів вважає, що здійснення виклику громадянином до поліції не може розглядатися як належний та достатній доказ вчинення адміністративного правопорушення конкретною особою, оскільки такий факт лише свідчить про суб`єктивне повідомлення про подію, а не підтверджує наявність складу правопорушення. При цьому, в оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме докази доводять вину позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 178 КУпАП. Даних доказів також не було надано до суду.

При цьому, складання постанови без будь-яких фактичних доказів вчинення адміністративного правопорушення є неправомірним, тому подібні постанови підлягають скасуванню.

Дана позиція також підтверджується постановами Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справах від 23.10.2019 № 357/10134/17, від 27.06.2018 №536/2056/16-а.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1429338 від 14.05.2024, закриття справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, яке є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права .

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Салтівського районного суду міста Харкова від 23.06.2025 по справі № 643/2678/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 23.09.2025 року