Справа № 260/6927/25
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2025-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про задоволення заяви про відвід судді

22 вересня 2025 рокум. Ужгород№ 260/6927/25

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Плеханова З.Б., розглянувши заяву позивача про відвід головуючого судді по справі за позовом ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

01 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області , в якій просить :

1. Заявлений адміністративний позов з реєстром № 12 від 27 серпня 2025 року із доданими доказами на 87-ох сторінках взяти до свого провадження та розглянути по суті описаного.

2. Прийняти рішення Суду та зобовязати Відповідача по справі головне управління ПФУ в Закарпатській області допущені помили у нарахуванні пенсії виправити та виплатити за період з липня 2012 року по вересень 2025 року включно.

3. Заявлений позов задовольнити повністю.

Додаток : копії, що засвідчують про описане на 87-ох аркушах.

03 вересня 2025 року у звязку з недолікими позовної заяви ухвалою ЗОАС позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про зобов`язання вчинити дії було залишено без руху. Надати ОСОБА_1 строк протягом 5 днів з дня отримання даної ухвали для усунення вищезазначених недоліків.

18 вересня 2025 року позивачем до суду подано Відзив на Ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій серед іншого позивач просить замінити суддю у розгляді справи № 260/6927/25.

В обгрунтування вищевказаного зазначає про розгляд суддею інших справ за його позовами ( 260/5561/21) , про подання заяв про відвід судді у інших справах ( 260/5561/21, 260/1320/22 та задоволення цих заяв , зазначаючи про конфлікт між позивачем та суддею.

З мотивами позивача щодо неналеженого розгляду справ, де позивач був учасником судового розгляду та "конфлікт" між позивачем та суддею ,суд не погоджується, оскільки незгода особи, яка бере участь у справі, з процесуальними діями судді під час судового розгляду справи є підставою для оскарження прийнятих за результатами розгляду справи рішень в апеляційному чи касаційному порядку. Оцінку процесуальним діям суду можуть надавати суди вищих інстанції.

Водночас, у відповідності до п.4 ч. 1 ст. 36 КАСУ суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини (справи "Пуллар проти Сполученого Королівства" і "Томанн проти Швейцарії", а також "Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції" і "Дактарас проти Литви") наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд. Отже, не задоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав.

Всі обставини та обґрунтування відводу свідчать про те, що у Подинського завідомо позивача склалася позиція та думка про необ`єктивність та упередженість судді, а отже завідомо майбутнє законне рішення у справі в будь-якому випадку стороною ставиться під сумнів.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як зазначає Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (рішення ЄСПЛ від 29 квітня 1989 року у справі "Хаушильд проти Данії", заява № 11/1987/134/188).

Згідно з Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради Організації Об`єднаних Націй від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим постановлення об`єктивного рішення у справі або у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Стаття 6 Конвенції вимагає, що суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі "Ветштайн проти Швейцарії", заява № 33958/96).

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях ЄСПЛ для визначення неупередженості суду належить виходити не тільки з суб`єктивного критерію, але й з об`єктивного підходу, який визначає, чи були забезпечені достатні гарантії, аби виключити будь-які законні сумніви з цього приводу (рішення ЄСПЛ від 7 серпня 1996 року у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії").

У своєму рішенні у справі "Газета "Україна-центр" проти України" (рішення від 15 жовтня 2010 року, заява № 16695/04) ЄСПЛ наголошував, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту першого статті 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, допоки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію необхідно визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, "правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться". На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість.

Також у рішенні ЄСПЛ від 9 листопада 2006 року у справі "Білуха проти України" (заява № 33949/02) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики передбачено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Як зазначено у коментарі до Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням Ради суддів України від 4 лютого 2016 року № 1, відчуття упередженості це формування у судді до тієї чи іншої людини, яка є учасником судового розгляду, власного ставлення, заснованого не на об`єктивному критерії, а на особистих симпатіях або антипатіях.

У рішенні у справі «Castillo Algaro v. Spain» (постанова від 28 жовтня 1998 року, збірник 1998-VIII, с. 3116, параграф 45) зазначено, що дійсно навіть припущення про факти, які ставлять під сумнів безсторонність суду, можуть мати певне значення; йдеться про довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні викликати у людей.

З огляду на вищевикладене , а також задля усунення будь-яких сумнівів з боку позивача у безсторонності головуючої судді по даній справі заява позивача підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 40 КАСУ суд

У Х В А Л И В:

Задовольнити заяву позивача ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Плеханової З.Б. у справі № 260/6927/25.

Передати справу № 260/6927/25 для розгляду іншим суддею, який визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя З.Б.Плеханова