Справа № 240/21160/25
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

19 вересня 2025 року м. Житомир справа № 240/21160/25

категорія 106030200

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Майстренко Наталія Миколаївна, розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

В Житомирський окружний адміністративний суд звернувся ОСОБА_1 з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у незастосуванні при нарахуванні позивачу індексації грошового забезпечення коефіцієнтів індексу споживчих цін, обчислених наростаючим підсумком, починаючи з березня 2018 року. Просить зобов`язати відповідача перерахувати та доплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 24.07.2025 року із застосуванням коефіцієнтів індексу споживчих цін, обчислених наростаючим підсумком, починаючи з березня 2018 року.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 08.09.2025 року позовну заяву було залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення її недоліку шляхом подання до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду із зазначенням підстав та документально підтверджених доводів для поновлення строку звернення до суду з вимогами щодо перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 27.05.2025 року.

На виконання вимог суду представником позивача подано заяву про поновлення строку звернення до суду, у якій зазначається про те, що при звільненні йому не було вручено грошовий атестат, а такий (без підпису позивача) було надіслано відповідачем позивачу разом з листом-відповіддю від 27.08.2025 року лише після направлення відповідного адвокатського запиту. Відтак, на думку представника позивача, строк звернення до суду останнім не пропущено, оскільки перебіг цього строку слід обчислювати з моменту отримання грошового атестата, у якому мають бути детально зазначені суми, нараховані та виплачені при звільненні.

Оцінюючи доводи поданої представником позивача заяви про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що процесуальним законом зобов`язано учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки згідно із частиною 2 статті КАС України і що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними (постанови Верховного Суду 10 лютого 2023 року по справі № 640/20580/20, від 9 листопада 2023 року у справі № 520/12478/22, від 26 квітня 2024 року у справі №160/6427/23 та інші).

Відповідно до частини 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Водночас, відповідно до частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до правових висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладених у постановах від 27.04.2023 у справі №300/4201/22 та від 25.04.2023 у справі №380/15245/22, положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці. Положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Так, спеціальним законодавством, яке регламентує порядок здійснення виплат грошового забезпечення військовослужбовцям, не врегульовано питання строків звернення до суду у зв`язку з порушенням відповідачем законодавства про оплату праці (виплату грошового забезпечення), однак, такі питання регулює Кодекс законів про працю України.

Законом України від 01.07.2022 року № 2352-ІХ "Про внесення змін до деяких законів України щодо оптимізації трудових відносин", який набув чинності 19.07.2022 року (далі - Закон № 2352-ІХ), внесено зміни, зокрема, до статті 233 Кодексу законів про працю України.

Приписами частини 1 статті 233 Кодексу законів про працю України в редакції Закону № 2352-ІХ передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Відповідно до частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Предметом спору у цій справі є вимога про перерахунок та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 24.07.2025 року.

Як зазначалося вище, представник позивача вважає, що перебіг строку звернення до суду розпочався з дати отримання позивачем грошового атестата, надісланого військовою частиною разом з листом від 27.08.2025 року у відповідь на адвокатський запит.

Позов було подано 28.08.2025 року.

Однак, в даному контексті суд вважає необхідним зазначити про таке.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам регулюються, зокрема, Законом України від 20.12.1991 року № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", постановою КМУ від 16.03.2016 р. № 178 "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно", "Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197, Законом України від 15.11.1996 року № 504/96-ВР "Про відпустки" тощо.

Відповідно до пункту 2 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

В пункті 8 розділу І "Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", затвердженого наказом МО України від 07.06.2018 року № 260, зазначено:

"Грошове забезпечення виплачується:

щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий;

одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України)."

Виходячи з системного аналізу норм наведених нормативно-правових актів до виплат при звільненні військовослужбовця належать, зокрема:

- компенсація за невикористані щорічні відпустки, зокрема за минулі роки;

- компенсація за невикористану додаткову відпустку у разі наявності УБД 14 діб за кожний рік служби (включаючи рік отримання УБД та рік звільнення);

- одноразова грошова допомога при звільненні;

- компенсація за недоотримане речове майно;

- матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, якщо її не виплатили за рік служби;

- одноразова допомога для оздоровлення, якщо в поточному році її не було виплачено.

Виходячи з наведеного вище, індексація не є окремою виплатою при звільненні, а є механізмом компенсації зростання цін, який нараховується до грошового забезпечення (заробітної плати), тобто індексація має постійний характер та є складовою грошового забезпечення, яка нараховується щомісячно для компенсації знецінення доходів у зв`язку з інфляцією.

Отже, позивач помилково ототожнює індексацію грошового забезпечення, яке виплачується військовослужбовцю протягом проходження служби, з виплатами, що здійснюються при звільненні та підтверджуються відомостями грошового атестата.

КЗпП України не пов`язує строк звернення до суду з вимогами щодо заробітної плати (грошового забезпечення), яке було нараховане та виплачене позивачу раніше, ніж під час звільнення зі служби, з датою одержання позивачем письмового повідомлення (грошового атестата) про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, оскільки вказані суми не є розрахунком при звільненні.

В такому випадку, при зверненні до суду з вимогами щодо перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення слід керуватися нормою частини 1 статті 233 КЗпП України.

За загальним правилом, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Статтею 30 Розділу IV "Права працівника на оплату праці та її захист" Закону України "Про оплату праці" встановлений обов`язок роботодавця при кожній виплаті заробітної плати повідомити працівника про такі дані (загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати), що належать до періоду, за який провадиться оплата праці, і, відповідно, право працівника знати такі дані.

Поряд з цим, суд зауважує, що недотримання суб`єктом владних повноважень вимоги закону щодо повідомлення про розмір нарахувань у межах кожного окремого календарного місяця є підставою для вчинення заявником - найманим публічним службовцем (у тому числі і військовослужбовцем) відповідних дій, спрямованих на з`ясування дійсного стану власних прав (інтересів) у сфері оплати часу військової служби.

Отримуючи грошове забезпечення щомісячно, військовослужбовець може (має право) знати його розмір і дані про це забезпечення (загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати; дані підвищення посадового окладу, що, в свою чергу, впливає на виплату індексації), що належать до періоду, за який провадиться виплата грошового забезпечення, і, відповідно, зробити висновок, чи виплачено йому грошове забезпечення в належному розмірі, порушуються чи ні його права відповідачем при нарахуванні та виплаті такого забезпечення і звернутися до суду з відповідним позовом у встановлений тримісячний строк.

Таким чином, строк звернення до суду з вимогами щодо періоду з 01.01.2024 по 27.05.2025 року позивач пропустив.

Об`єктивних поважних причин, непереборних обставин, які б не дозволяли позивачу вчасно звернутися до відповідача протягом спірного періоду та поцікавитись розміром нарахованого та виплаченого грошового забезпечення, а також порядку його розрахунку, зменшення або виплати індексації грошового забезпечення або підстав для її нарахування, представником позивача не зазначено.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду в частині вимог, заявлених за період з 01.01.2024 по 27.05.2025 року, тобто таких, які заявлені з пропуском тримісячного строку звернення до суду.

Як зазначено в пункті 1 частини 4 статті 169, а також частині 2 статті 123 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк; якщо заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду не буде подано особою в зазначений судом строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними.

З врахуванням приписів частини другої статті 123, пунктів 1, 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд повертає позовну заяву в частині позовних вимог щодо проведення перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 27.05.2025 року.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог щодо проведення перерахування та виплати індексації за період з 01.01.2024 по 27.05.2025 року повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Н.М. Майстренко