Справа № 480/5416/25
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 р. Справа № 480/5416/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Калиновського В.А. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 15.07.2025, (головуючий суддя І інстанції: О.А. Прилипчук) по справі № 480/5416/25

за позовом ОСОБА_1

до Міжрегіонального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Міжрегіонального центру швидкого реагування Державної служби України, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.01.2020 по 19.05.2023 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.

- зобов`язати Міжрегіональний центр швидкого реагування Державної служби України здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (з урахуванням раніше сплачених сум) за періоди: з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії; з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" на 1 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії; з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 1 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії; з 01.01.2023 року по 19.05.2023 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 1 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії із збереженням відсотковості показників надбавки за особливості проходження служби та премії та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 11.07.2025 позов залишено без руху для усунення визначених в цій ухвалі недоліків позивачеві надано 10 денний строк.

Зазначено, що для правовідносин у цій справі із 19.07.2022 застосовується строк позовної давності три місяці. Відтак на переконання суду позовні вимоги про виплату всіх складових грошового забезпечення за період з 19.07.2022 до 19.05.2023 заявлені з пропуском тримісячного строку звернення до суду за відсутності поважних причин для цього.

14.07.2025 позивач подав до суду заяву про поновлення строку звернення з цим позовом.

В обґрунтування якої зазначав, що позивач звільнений із служби 09.10.2024 та звернувся у судовому порядку за отриманням недоплачених у минулому сум, а тому визначений ч. 2 ст.233 КЗпП 3 місячний строк слід відліковувати з моменту отримання письмового повідомлення про нараховані та сплачені суми при звільненні (не день звільнення), що також кореспондується з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 11.04.2025 року у справі № 520/27667/24. Саме дата отримання позивачем письмового повідомлення, що містило інформацію про суми грошового забезпечення, нараховані та виплачені йому при звільненні відповідно до приписів статті 233 КЗпП є визначальною для початку перебігу строку звернення до суду в правовідносинах, що є предметом судового дослідження.

Представник позивача зазначив, що наказ про звільнення позивача не містить в собі інформацію щодо того, за яким механізмом нараховувалось та сплачувалось позивачу грошове забезпечення, отже, цей документ не є повідомленням про нараховані та сплачені суми при звільненні. Разом з тим, до такого повідомлення можна віднести лист відповідача від 03.07.2025, з якого вбачається, що механізм первинної редакції п.4 ПКМУ 704, яка відновила свою дію після скасування у судовому порядку змін до неї, внесених ПКМУ №103, відповідач не застосовував.

Між датою названого листа 03.07.2025 року та датою звернення до суду з позовом 08.07.2025 трьохмісячний строк, передбачений ч.2 ст.233 КЗпП не минув.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 15.07.2025 у задоволенні заяви позивача/представника позивача щодо поновлення строку звернення до суду з позовною заявою у період з 19.07.2022 по 19.05.2023 відмовлено, позовну заяву повернуто в частині позовних вимог за період з 19.07.2022 по 19.05.2023.

Повертаючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про пропущення строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою та відсутність обґрунтованих підстав для поновлення цього строку. При цьому суд першої інстанції звернув увагу, що позивач повинен був звернутись до суду у три місячний термін з дня коли він дізнався про порушення його прав.

Міжрегіональний центр швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України апеляційна скарга розглянута судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У силу ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 233 КЗпП (в редакції, чинній з 19.07.2022) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

За приписами ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Колегія суддів зазначає, що чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 18.02.2022 у справі № 380/893/20, від 25.07.2022 у справі № 120/14148/21-а.

За приписами ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою ст. 123 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходив службу в Міжрегіональному центрі швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій та 09.10.2024 року виключений зі списків особового складу, що підтверджено копією наказу №589 НК/77 від 09.10.2024.

Із вказаного наказу встановлено наступні виплати позивачу: вихідна допомога в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; грошова компенсація за 30 днів невикористаної щорічної основної відпустки у 2023 році; надбавки за особливості проходження служби у розмірі 50% посадового окладу, окладу за спеціальним званням з урахуванням надбавки за вислугу років; премії в розмірі 290% від посадового окладу.

Однак, про всі інші суми виплати грошового забезпечення позивача було повідомлено Міжрегіональним центром швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій у листі щодо розгляду заяви про перерахунок грошового забезпечення від 03.07.2025 року №77 0202-2042/77 02.

У зв`язку з тим, що відповідач не провів остаточний розрахунок при звільненні, що полягає у не нарахуванні та невиплаті грошового забезпечення у правильному розрахунку за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року, позивач 08.07.2025 звернувся з цим позовом до суду.

Вирішуючи питання про дотримання позивачем строку звернення до суду (у відповідній частині позовних вимог), суд першої інстанції вважав, що про порушення своїх прав позивач мав дізнатися під час отримання спірних виплат у розмірах, з якими він не погоджується.

Таким чином, подання позову 08.07.2025 про бездіяльність відповідача, що полягає у невиплаті грошового забезпечення в належному розмірі, зокрема, за період з 19.07.2022 до 19.05.2023 вчинене поза межами строку, встановленого ст. 233 КЗпП.

Разом з тим, суд першої інстанції залишив поза увагою, що позивач звільнений зі служби , а не проходить службу по теперішній час, отже строк звернення до суду має відліковуватись з урахуванням ч. 2 ст. 233 КЗпП, а саме з моменту одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні.

В свою чергу, для правильного вирішення питання про дотримання чи пропуск позивачем строку звернення до суду необхідно з`ясувати, коли саме він отримав письмове повідомлення, що містило інформацію про суми грошового забезпечення, нараховані та виплачені йому при звільненні. Саме дата отримання такого письмового повідомлення відповідно до приписів статті 233 КЗпП є визначальною для початку перебігу строку звернення до суду в правовідносинах, що є предметом судового дослідження.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11.04.2025 у справі № 520/27667/24.

Крім того, Верховний Суд у складі cудової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23 також зазначив, що тримісячний строк звернення до суду, передбачений ст. 233 КЗпП слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум.

Виходячи з цього, колегія суддів зазначає, що саме направлений лист з інформацєю про обсяг і характер виплачених позивачу сум від 03.07.2025 року №77 0202-2042/77 02 є подією, з якою пов`язаний початок перебігу строку звернення до суду.

Позовну заяву подано 08.07.2025, а тому строк на звернення до суду з цим позовом, у тому числі в частині вимог за період з 03.07.2025 по 08.07.2025, позивач не пропустив.

Натомість, висновки суду першої інстанції про сплив строку зроблені за невірного застосування ст. 233 КЗпП України та не відповідають обставинам справи, як наслідок є помилковими, що є підставою для скасування спірної ухвали.

За приписами статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до частини 3 статті 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позову в частині позовних вимог, у зв`язку з чим ухвала суду на підставі ст.320 КАС України підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 312, 315, 317, 320, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 15.07.2025 по справі № 480/5416/25 - про повернення позовної заяви в частині позовних вимог за період з 19.07.2022 по 19.05.2023 - скасувати.

Адміністративну справу № 480/5416/25 направити до Сумського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді В.А. Калиновський А.О. Бегунц