Справа № 380/18937/25
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

23 вересня 2025 рокусправа № 380/18937/25

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Кравців О.Р. одержав позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

До Львівського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), з позовними вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, що виражена в непроведенні індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796 з 01.03.2024 з урахуванням проведеної індексації у розмірі 1,197 з 01.12.2023, а також з 01.03 2025 у розмірі 1,115. з урахуванням індексації з 01.12. 2023 в розмірі 1,197. та 01.03.2024 в розмірі 1,0796;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.03.2024 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796, з урахуванням раніше проведеної з 01.12.2023 індексації у розмірі 1,197 , а також з 01.03 2025 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі у розмірі 1,115 з урахуванням індексації пенсії у розмірі 1,197 з 01.12.2023 та з 01.03.2024 у розмірі 1,0796 довічно.

Відповідно до вимог статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви, у тому числі з`ясовує, чи:

- відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;

- позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);

- немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя перевірив позовну заяву та додані до неї матеріали і встановив, що у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Пунктом 2 частини 1 статті 170 КАС України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Із змісту позовної заяви суддя з`ясував, що позивач оскаржив бездіяльність відповідача щодо непроведення індексації пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796 з 01.03.2024 з урахуванням проведеної індексації у розмірі 1,197 з 01.12.2023. При цьому, на підставі виконавчого листа державним виконавцем відкрити виконавче провадження №78295550 під час якого відповідач здійснив перерахунок, однак з розміром пенсійної виплати позивач не погоджується.

Суддя з`ясував, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.07.2024 у справі №380/11918/24 (залишено в силі постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.03.2025) позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо проведення індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 з 01.12.2023 та 1,0796 з 01.03.2024. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 з 01.12.2023 індексацію пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 та з 01.03.2024 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796, та у зв`язку із цим провести перерахунок і виплату недоотриманих сум пенсії, починаючи з 01.12.2023.

Рішення суду набрало законної сили 19.03.2025.

Як зазначає представник позивач у позовній заяві, відповідач рішення суду добровільно не виконав. У зв`язку із чим позивач звернулася до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного регіонального управління Міністерства юстиції про примусове виконання рішення суду. Державним виконавцем 06.06.2025 відкрито виконавче провадження ВП №78295550. НА вимогу державного виконавця відповідач надав копії рішень №45. Із змісту яких представник позивача встановив, що відповідач умисно здійснив індексацію: в розмірі 1,197 з 01.12.2023 лише по 29.02.2024 в розмірі 1,0796, з 01.03.2024 лише по 31.03.2025, але без врахування нового розміру заробітної плати ( пенсії) за індексацією з 01.12.2023, тобто відповідач повернувся до непроіндексованого заробітку (пенсії) - до періоду до 01.12.2023. У результаті такої індексації проіндексована таким чином заробітна плата ( пенсія) стала меншою ніж до цього, - тобто по 29.02.2024. Основний розмір пенсії з 01.03.2024 становить - 6539,39 грн. Основний розмір пенсії зменшився на 711,11 грн. - менший від попереднього станом 01.12.2023 (7250,50 грн. - 6539,39 грн.= 711,11 грн). ОСОБА_1 14.07.2025 після повідомлення відповідачем державного виконавця про виконання рішення суду одержала всього разом розмір пенсії 7527, 62 грн.

Отже, із змісту позовної заяви суддя з`ясував, що позивач не погоджуючись із діями відповідача під час виконання (у тому числі в межах виконавчого провадження) рішення суду від 16.07.2024 у справі №380/11918/24 звернувся із цим позовом до суду.

Тобто, спірні правовідносини виникли у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.07.2024 у справі №380/11918/24, яке набрало законної сили.

Частинами 2, 3 статті 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до вимог частин 2, 4 статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з положеннями частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу викладених законодавчих норм висновується, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №686/23317/13-а.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Виконання судового рішення може відбуватися у добровільному та примусовому порядку, а судовий контроль за виконанням рішення суду здійснює суд, що його ухвалив.

Згідно з частиною 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною 1 статті 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У постановах від 17.04.2019 (справа №355/1648/15-а), від 12.05.2020 (справа №815/2252/16), від 16.12.2021 (справа №170/167/17) Верховний Суд дійшов висновку, що «[…] зазначені вище правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі».

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Такі спеціальні правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Суддя зазначає, що між сторонами існував публічно-правовий спір, який вирішено рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.07.2024 у справі №380/11918/24.

Позивач не погоджується з діями відповідача, вчиненими на виконання згаданого рішення (у тому числі в межах виконавчого провадження) та вважає їх протиправними.

Таким чином, суддя висновує, що заявлений у цій справі позов фактично спонукає суд адміністративної юрисдикції вдатися до перевірки належності виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Отже, вимоги позивача не підлягають до розгляду в межах окремої справи за правилами адміністративного судочинства, а можуть бути вирішені на підставі відповідної заяви, поданої в порядку статей 382-383 КАС України в межах справи №380/11918/24.

Зазначена позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 31.01.2022 у справі №400/822/20, у постанові від 11.12.2023 у справі №240/9339/22, у постанові від 21.12.2022 у справі №620/4090/22.

Водночас суддя зауважує, що у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, а тому, вимоги про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються. Таким чином, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Враховуючи викладені приписи КАС України та той факт, що означені позовні вимоги вже були предметом розгляду іншої справи та не можуть бути предметом розгляду в порядку нового позовного провадження, суддя висновує, що у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Питання про повернення судового збору судом не вирішується, оскільки такий позивачем не сплачено. При цьому, суддя зазначає, що долучена до позовної заяви квитанція №F8D5-2RT7-ADUE від 17.09.2025 підтверджую сплату судового збору іншою особою ОСОБА_2 .

Керуючись статтями 2, 4, 5, 19, 21, 170, 171, 241-243, 248, 256, 293-295 КАС України, суддя,-

у х в а л и в :

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

2. Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

3. Роз`яснити позивачу, що згідно з частиною 5 статті 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги у п`ятнадцятиденний строк з дати підписання ухвали до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кравців Олег Романович