Справа № 140/12317/24
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/12317/24 пров. № А/857/5843/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Затолочного В.С., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року, ухвалене суддею Валюхом В.М. у м. Луцьк у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у справі № 140/12317/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Латком» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

28 жовтня 2024 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Латком» звернулося до суду з позовом до відповідача - Волинської митниці, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товару №UA205140/2024/000308/2 від 01.10.2024.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, Волинська митниця оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що судом неправильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, не надано належної юридичної оцінки доказам митниці, неповно з`ясовано обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що розбіжності в документах, які подано для підтвердження митної вартості товарів, слугували беззаперечною підставою для сумніву митниці в достовірності заявлених відомостей про митну вартість товару, та, як наслідок, витребування додаткових документів, які б ці сумніви усунули.

Зазначає, запропонувавши надати додаткові документи, митний орган сприяв позивачу в обґрунтуванні застосування першого (основного) методу визначення митної вартості товару ввезеного на митну територію України, проте позивач не усунув наявних розбіжностей та не підтвердив задекларовану митну вартість товару.

Вважає, що оскільки позивачем не було надано всіх документів на запит митного органу, які б документально підтвердили або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, митна вартість не могла бути визначена за основним методом визначення митної вартості.

Відтак вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000308/2 від 01.10.2024 є таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, положень Митного кодексу та Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, а тому є законним та обґрунтованим.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечив щодо її доводів та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ «ЛАТКОМ» (покупець) та фірмою UAB «Grunntech» (постачальник) було укладено Договір поставки від 01.07.2019 № 4/UAB, за умовами якого постачальник зобов`язався поставляти в порядку та на умовах даного договору автомобільні запасні частини Finwhale, а покупець прийняти і оплатити товари в порядку і на умовах договору (т. 1, а. с. 26-34, переклад т. 1, а. с. 35-40).

26.02.2024 між покупцем та постачальником була укладена додаткова угода № 1 (т. 1, а. с. 41, переклад т. 1, а. с. 42) до договору поставки від 01.07.2019 №4/UAB, якою сторони з 26.02.2024 прийняли додаток № 1 (т. 1, а. с. 43-78, переклад т. 1, а. с. 79-114) до договору в новій редакції, залишивши без змін всі інші умови договору, яким були визначені ціни на товар.

Відповідно до інвойсу від 27.09.2024 №GR-U24/017 загальна вартість ввезеного товару становить 70359,77 доларів США. Оплата: передоплата 100%. Умовами поставки визначено FCA Siauliali (т. 1, а. с. 128-129, переклад т. 1, а. с. 130-131).

30.09.2024 декларант в інтересах ТзОВ «ЛАТКОМ» подав МД №24UA06U2 (т. 1, а. с. 115-127), за якою задекларовано ввезення, зокрема, таких товарів:

- товар №1 «Запасні частини, які використовуються в легкових автомобілях не для промислового складання фільтри очищення повітря салону», ціна товару згідно графи 42 МД становить 292,30 дол. США;

- товар №2 «Запасні частини, які використовуються в легкових автомобілях не для промислового складання фільтри для мастил», ціна товару згідно графи 42 МД становить 5850,96 дол.США;

- товар №4 «Запасні частини, які використовуються в легкових автомобілях не для промислового складання амортизатори», ціна товару згідно графи 42 МД становить 20570,77 дол. США;

- товар №14 «Запасні частини, які використовуються в легкових автомобілях не для промислового складання кульові опори», ціна товару згідно графи 42 МД становить 2886,00 дол.США;

- товар №15 «Запасні частини, які використовуються в легкових автомобілях не для промислового складання наконечники рульової тяги», ціна товару згідно графи 42 МД становить 84,00 дол. США;

- товар №23 «Запасні частини, які використовуються в легкових автомобілях не для промислового складання шруси», ціна товару згідно графи 42 МД становить 11327,38 дол. США.

На підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного основного методу її обчислення декларантом до вказаної МД були подані такі документи:

1) сертифікат UA46A(b)023900 від 11.10.2017;

2) сертифікат UA46A(b)023901 від 01.06.2021;

3) пакувальний лист б/н від 27.09.2024;

4) рахунок-фактура (iнвойс) GR-U24/017 від 27.09.2024;

5) автотранспортна накладна 992296 від 27.09.2024

6) декларація про походження товару GR-U24/017 від 27.09.2024;

7) банківський платіжний документ, що стосується товару 223 від 25.09.2024;

8) рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 64 від 30.09.2024;

9) документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 30.09.2024;

10) документ, що стосується страхування 09-05 від 30.09.2024;

11) прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 26.02.2024;

12) додаткова угода від 26.02.2024;

13) додаток №1 від 26.02.2024;

14) зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів 4/UAB від 01.07.2019;

15) договір (контракт) про перевезення 23/09/2024 від 23.09.2024;

16) копія митної декларації країни відправлення 24LTSR100002B093B0 від 27.09.2024;

З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000308/2 від 01.10.2024 (т. 1, а. с. 229-231) вбачається, що митна вартість товару за МД №24UA06U2 від 30.09.2024 не була визнана митним органом у зв`язку з тим, що подані документи містять розбіжності:

- рахунок на оплату № 64 від 30.09.2024 та довідка про транспортні витрати б/н від 30.09.2024 надані ТОВ «Фіатранс». В рахунку на оплату №64 від 30.09.2024 вказано договір заявка №1, яка не подана до митного оформлення;

- відсутній договір (контракт) про перевезення, укладений між отримувачем та перевізником;

- умови поставки FCA передбачають, що на покупця покладені обов`язки з оплати навантажувальних робіт, доставки, страхування. В графі 21 ДМВ відсутні відомості про вартість витрат на навантаження, страхування. Вказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно складових митної вартості;

- зовнішньоекономічний контракт №4/UAB від 01.07.2019 укладений ТзОВ «ЛАТКОМ» з UAB «SIAULIU TIEKIMO BAZE» (Литва) та правовласником GRUNNTECH GmbH (Німеччина). Відповідно опису товару (графа 31 МД) виробник товару GRUNNTECH GmbH (Німеччина) відправник Литва, країна походження згідно (графа 34 МД) Китай. Тоді як в графі 44 митної декларації (код 4104) зазначений зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів;

- відповідно графи 70 банківського платіжного документу № 223 від 25.09.2024 оплата здійснена за «автозапчастини» згідно контракту № 4/UAB від 01.07.2019, що не ідентифікується з конкретною поставкою.

В зв`язку із наявністю розбіжностей та відповідно до частин другої, третьої статті 53 МК України у вказаному випадку митного оформлення декларанту була надіслана вимога про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості, а саме: 1) договір із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-лист) виробника товару; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, 6) транспортні (перевізні) документи, 7) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, 8) якщо здійснювалось страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (т. 1, а. с. 209).

Листом від 01.10.2024 №10-01 (т. 1, а. с. 210-211) для підтвердження митної вартості декларантом також надано документи, а саме: договір про перевезення № 23/09/2024 від 23.09.2024 (т. 1. а. с. 194-198), заявку з перевезення № 1 від 23.09.2024 (т. 1, а. с. 212), звіти ЕККА № 37, 38, 41, 42 (т. 1, а. с. 213-216), накладні №№ 525, 0000525, 0000535, 0000538, 0000541, 0000562, 0000598, 0000625 (т. 1, а. с. 217-223); структуру собівартості товарів б/н (т. 1, а. с. 224-226).

01.10.2024 Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000308/2 (т. 1, а. с. 229-231).

З графи № 33 вказаного рішення вбачається, що документи, подані до митного оформлення, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості. Декларанту надіслано вимогу відповідно до частини другої, третьої статті 53 МК України про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості та у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, заявлену митну вартість не визнано. Проведено консультації з декларантом згідно із статтею 57 МК України. Митну вартість товарі визначено за резервним методом згідно із статтею 64 МК України, рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні/ідентичні товари за ЄАІС Держмитслужби, а саме: за МД №UA100120/2024/219403 від 17.09.2024, де митна вартість товару № 1 визначена на рівні 8,02 дол.США/кг, за МД №UA100320/2024/427496 від 15.08.2024, де митна вартість товару № 2 визначена на рівні 7,38 дол.США/кг, за МД №UA401020/2024/040005 від 07.08.2024, де митна вартість товару № 4 визначена на рівні 6,16 дол.США/кг, за МД №UA100230/2024/515578 від 05.08.2024, де митна вартість товару № 14 визначена на рівні 6,16 дол.США/кг, за МД №UA205140/2024/045192 від 17.07.2024, де митна вартість товару № 15 визначена на рівні 6,21 дол.США/кг, за МД №UA205140/2024/048744 від 03.08.2024, де митна вартість товару № 23 визначена на рівні 7,55 дол.США/кг.

Крім того, Волинська митниця видала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2024/002648 (т. 1, а. с. 232-233).

В подальшому, спірний товар було випущено у вільний обіг за МД №24UA2463U0 від 01.10.2024 (т. 1. а. с. 234-247).

Вважаючи рішення про коригування митної вартості товару відповідача протиправним, ТОВ "ЛАТКОМ" звернулось до суду з вимогами про його скасвання.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що позивач під час митного оформлення надав відповідачу усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінювані товари та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів, водночас відповідач не довів наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товарів, не встановлено, а тому оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

В розумінні пунктів 23 та 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України (далі - МК України) митне оформлення виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Як передбачено статтею 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Як передбачено частиною 1 статті 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1 та 2 статті 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до частин 1 4 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено,- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У разі, якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з частиною 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом, відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю (частина п`ята статті 54 МК).

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості частина шоста статті 54 МК.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів.

Відповідно до частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

Відтак, в силу приписів статті 55 МК України контролюючий орган має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом, за відповідних умов, зокрема, якщо ним у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що контролюючі органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Наявність у відповідача обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29 січня 2019 року (справа №815/6827/17), а відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо відповідності визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту) та щодо суми транспортних витрат.

Так, для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із МД документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України, зокрема: сертифікат UA*46A(b)0239*00 від 11.10.2017; сертифікат UA*46A(b)0239*01 від 01.06.2021; пакувальний лист б/н від 27.09.2024 (т. 1, а. с. 132-133, переклад т. 1, а. с. 134-135); рахунок-фактура (iнвойс) GR-U24/017 від 27.09.2024 (т. 1. а. с. 128-129, переклад т. 1, а. с. 130-131); автотранспортна накладна 992296 від 27.09.2024 (т. 1, а. с. 136, переклад т. 1, а. с. 137); декларація про походження товару GR-U24/017 від 27.09.2024; банківський платіжний документ, що стосується товару 223 від 25.09.2024 (т. 1, а. с. 138, переклад т. 1. а. с. 139); рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 64 від 30.09.2024 (т. 1, а. с. 140); документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 30.09.2024 (т. 1, а. с. 141); документ, що стосується страхування 09-05 від 30.09.2024 (т. 1, а. с. 142); прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 26.02.2024 (т. 1, а. с. 143-167, переклад т. 1, а. с. 168-193); додаткова угода від 26.02.2024 (т. 1, а. с. 41, переклад т. 1, а. с. 42); додаток №1 від 26.02.2024 (т. 1, а. с. 43-78, переклад т. 1, а. с. 79-114); зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів 4/UAB від 01.07.2019 (т. 1, а. с. 26-34, переклад т. 1, а. с. 35-40); договір (контракт) про перевезення 23/09/2024 від 23.09.2024 (т. 1, а. с. 194-198); копія митної декларації країни відправлення 24LTSR100002B093B0 від 27.09.2024.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікували оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

В оскаржуваному рішенні відсутнє належне обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності у поданих декларантом документах впливають на митну вартість товару, та суд вважає, що розбіжності, про які зазначено у цьому рішенні про коригування митної вартості товару, не можуть впливати на митну вартість товару та не могли бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.

Згідно оскаржуваного рішення № UA205140/2024/000308/2 від 01.10.2024, митний орган не погоджується із вартістю витрат на перевезення, оскільки умови поставки FCA передбачають, що на покупця покладені обов`язки з оплати навантажувальних робіт, доставки, страхування, проте в графі 21 ДМВ відсутні відомості про вартість витрат на навантаження, страхування, що свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно складових митної вартості.

Колегія суддів зазначає, що згідно з пунктом 5 частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Колегія суддів, відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, враховує також висновки щодо застосування норма права, викладені у постанові Верховного Суду від 07.07.2023 у справі № 803/718/17, які полягають у такому.

Якщо закон не визначає доказ (докази), винятково яким (-ми) має підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Таким чином, довідка про транспортні витрати від 30.09.2024 №б/н підтверджує, що вартість перевезення вантажу, що перевозиться автомобілем від місяця завантаження Шауляй (Литва) до кордону Ягодин складає 30100,00 грн; від кордону Ягодин до місця розвантаження Луцьк (Україна) складає 12900,00 грн. В довідці також зазначено, що завантаження здійснювалось за рахунок відправника, а страхування вантажу не проводилось.

Колегія суддів, зазначає, що довідка про транспортні витрати від 30.09.2024 № б/н містить числове значення витрат щодо транспортування товару до кордону України та ці транспортні витрати були включені до митної вартості відповідно до частини десятої статті 58 МК України.

Згідно з матеріалами справи, здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, митницею було надіслано декларанту електронне повідомлення, в якому було зазначено про вказані недоліки та необхідність надання додаткових документів, у відповідь на яке разом позивач разом із поясненням від 01.10.2024 № 10-01 надав митному органу копію договору про міжнародне перевезення вантажів автомобільним транспортом № 23/09/2024 від 23.09.2024, заявку з перевезення № 1 від 23.09.2024.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вказані обставини спростовують твердження митного органу про неподання заявки та договору до митного оформлення.

Щодо доводів апеляційної скарги Волинської митниці про те, що зовнішньоекономічний контракт № 4/UAB від 01.07.2019, укладений ТзОВ «ЛАТКОМ» з UAB «SIAULIU TIEKIMO BAZE» (Литва) та правовласником GRUNNTECH GmbH (Німеччина), відповідно опису товару (гр.31 МД) виробник товару GRUNNTECH GmbH (Німеччина) відправник Литва, країна походження згідно (гр.34 МД) Китай, тоді як в гр.44 митної декларації (код 4104) зазначений зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів, то колегія суддів зазначає що вказані доводи не можуть бути підставою для коригування митної вартості, позаяк в пункті 4.1 договору поставки від 01.07.2019 № 4/UAB зазначено, що вантажовідправником товару за дорученням постачальника може бути UAB Siauliu Tiekimo Base (Литва), який користується складом розташованим за адресою: Siauliu, ul. BIELCKIO 30A, 76147, LITHUANIA, на основі договору, укладеного з UAB Siauliu Tiekimo Base. При цьому в інвойсі GR-U23/014 від 05.07.2024 вказано країну походження товару, де виробник може розміщувати виробництво.

Крім того, за змістом пояснень позивача (відображених у листі від 01.10.2024 № 10-01) у ТОВ «ЛАТКОМ» відсутні договори з третіми особами, з якими пов`язаний постачальник, а договори постачальника з третіми особами є комерційною таємницею та позивачу не надаються згідно умов договору. При цьому, як слідує з преамбули договору поставки від 01.07.2019 №4/UAB «GRUNNTECH GmbH» (м. Маннгейм, Німеччина) є інжиніринговим та виробничо-технічним підрозділом правовласника товарного знаку Finwhale Grunntech Holding AG (Швейцарія).

Стосовно платіжної інструкції в іноземній валюті від 25.09.2024 №223 з якої, на думку апелянта, не можливо ідентифікувати поставку товару, то колегія суддів зазначає наступне.

Пунктами 3.1-3.2 Договору поставки від 01.07.2019 № 4/UAB визначено, що загальна сума за цим договором становить 3000000,00 дол. США. Оплата окремих партій товару за цим договором здійснюється за цінами, зазначеними в інвойсі, шляхом переказу грошових коштів на банківський рахунок постачальника, не пізніше 7 днів до дати поставки. Оплата здійснюється відповідно до інвойсу. Валюта платежу долари США. Ціни, зазначені в інвойсі, формуються виходячи з цін, що діють у постачальника на момент складання інвойсу.

Відповідно до інвойсу від 27.09.2024 № GR-U24/017 загальна вартість ввезеного товару становить 70359,77 доларів США. Оплата: передоплата 100%.

Колегія суддів зауважує, що 26.02.2024 між покупцем та постачальником була укладена додаткова угода № 1 до договору поставки від 01.07.2019 № 4/UAB, якою сторони з 26.02.2024 прийняли додаток № 1 до договору в новій редакції, залишивши без змін всі інші умови договору, яким були визначені ціни на товар, тобто раніше за прийнятий інвойс, що давало можливість позивачу здійснити оплату за поставлений товар.

Крім того, інвойс № GR-U24/017 складений 27.09.2024, тобто після проведення платежу (25.09.2024), що виключає в платіжній інструкції посилання на нього, при цьому ціна, зазначена у платіжній інструкції (70359,09 дол. США) узгоджується із ціною, зазначеною в інвойсі від 27.09.2024 № GR-U24/017 та у графі 22 МД №24UA06U2 від 30.09.2024.

З урахуванням наведених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що митний орган не виконав обов`язку щодо зазначення конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а вказані відповідачем сумніви не можна визнати обґрунтованими, позаяк суду не надані докази того, що подані декларантом документи містять розбіжності, у них наявні ознаки підробки або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що підлягає сплаті за товар.

Водночас дослідивши зібрані у справі докази колегія суддів приходить до висновку, що декларантом було подано усі документи, що підтверджують правомірність декларування товару за основним (першим) методом, та які чітко ідентифікують придбаний товар, містять об`єктивні та достовірні дані, не містять дефектів та підтверджують числові значення, зазначені в МД, у зв`язку із чим відповідач безпідставно не визнав заявлену декларантом митну вартість та витребував додаткові документи у декларанта, а у подальшому, у зв`язку із неподанням додаткових документів, безпідставно прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.

Як наслідок, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що будь-які розбіжності в цій частині, які мають вплив на правильність визначення митної вартості товарів відсутні.

Стосовно ж здійсненого коригування митної вартості товару, то відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Натомість оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не відповідає вимогам пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України , оскільки у ньому, крім номера та дати МД, на підставі якої здійснено розрахунок скоригованої митної вартості товару, будь-яких пояснень щодо коригувань на обсяги партії ідентичних товарів, умов поставки, комерційних умов не наведено.

За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10 червня 2021 року у справі № 815/6854/17, від 14 липня 2020 року у справі № 809/1734/16) приписами МК України встановлено, що митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому наявна інформація, яка міститься в АСАУР, повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, які зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в АСАУР інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). АСАУР не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Отже, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митниця повинна довести законність свого рішення, яке не може ґрунтуватися на припущеннях про неповноту і недостовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Відтак, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеною декларантом митною вартістю товару. Як наслідок, відсутні підстави вважати, що оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо обраного судом першої інстанції способу захисту порушеного права позивача, суд апеляційної інстанції поділяє висновки суду першої інстанції, що належним способом відновлення права позивача є визнання протиправним та скасування рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000308/2 від 01 жовтня 2024 року.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст. 139 КАС України

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Керуючись статтями 139, 242, 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року у справі № 140/12317/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді В. С. Затолочний
Н. М. Судова-Хомюк