Справа № 420/25237/24
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2025-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/25237/24

Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф. Дата і місце ухвалення: 31.01.2025р., м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів : Єщенка О.В.,

Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Львівській області №18 від 24.07.2024р. щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи, які зазначені в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 18.07.1983р., а саме: з 18.07.1983р. по 14.05.1986р., з 15.08.1991р. по 25.05.1992р., з 01.06.1992р. по 27.06.1992р. та з 06.07.1992р. по 12.11.1992р., а також призначити пенсію за віком з 06.04.2024р.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Львівській області №18 від 24.07.2024р. щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 16.07.2024р. із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи згідно із трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 18.07.1983р., а саме: з 18.07.1983р. по 14.05.1986р., з 15.11.1991р. по 25.05.1992р., з 01.06.1992р. по 27.06.1992р. та з 06.07.1992р. по 12.11.1992р.

Стягнуто ГУ ПФУ у Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ГУ ПФУ у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 31.01.2025р., з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано, що з прийняттям рішення №18 від 24.07.2024р. про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 . ГУ ПФУ у Львівській області вичерпало функції щодо розгляду відповідної заяви позивача. А відтак, покладення оскаржуваним рішенням на Головне управління зобов`язань щодо повторного розгляду заяви ОСОБА_1 є необґрунтованим.

Також, апелянт посилається на те, що спірні періоди не зараховано до страхового стажу правомірно, оскільки відповідні записи в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 18.07.1983р. здійснено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. №58. Зокрема, запис про звільнення у трудовій книжці містить виправлення та не засвідчений належним чином, окремі записи про звільнення засвідчені печатками організації на іноземній мові. Оскільки у ОСОБА_1 відсутній необхідний страховий стаж, тому підстав для призначення їй пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» немає.

Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного:

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16.07.2024р. звернулася до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV.

До заяви позивач, серед іншого, додала копію трудової книжки серії НОМЕР_1 від 18.07.1983р.

Відповідно до п.4.2 розділу ІV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1, заяву позивача за принципом екстериторіальності передано для розгляду до ГУ ПФУ у Львівській області.

Рішенням ГУ ПФУ у Львівській області №18 від 24.07.2024р. ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії з підстав відсутності у заявника необхідного страхового стажу.

Зокрема, у вказаному рішенні зазначено, що необхідний страховий стаж, у відповідності до ст.26 Закону №1058-IV, становить 31 рік.

Страховий стаж ОСОБА_1 становить 30 років 10 місяців 04 дні.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

- період роботи з 18.07.1983р. по 14.05.1986р. згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 18.07.1983р., оскільки в записі про звільнення з роботи виправлено рік наказу та не завірено належним чином. Для зарахування необхідно долучити уточнюючу довідку про період роботи, видану на підставі первинних документів та довідку про перейменування підприємства;

- періоди роботи з 15.08.1991р. по 25.05.1992р., з 01.06.1992р. по 27.06.1992р. та з 06.07.1992р. по 12.11.1992р. згідно трудової книжки, оскільки записи про звільнення з роботи завірені печатками організації на іноземній мові. Для зарахування необхідно долучити нотаріально завірений переклад печаток організацій;

- період догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку, оскільки в поданих свідоцтвах зазначено дошлюбне прізвище матері та відсутній документ про зміну цього прізвища. Для зарахування до страхового стажу періодів догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку необхідно долучити документ про зміну прізвища з ОСОБА_2 (рос.) на ОСОБА_3 .

Не погоджуючись з правомірністю вказаного рішення ГУ ПФУ у Львівській області ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції визнав обґрунтованими доводи ОСОБА_1 щодо неправомірності дій органу ПФУ щодо відмови в зарахуванні до її страхового стажу спірних періодів роботи, записи про які містяться в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 18.07.1983р., зазначивши, що працівник не може нести відповідальність за не належне оформлення уповноваженими особами трудової книжки, внесення в них відповідних записів/виправлень. До того ж, суд звернув увагу, що саме орган Пенсійного фонду України, відповідно до ч.3 ст.44 Закону №1058-IV, а не особа, наділений правом, в разі наявності певних розбіжностей у документах, для підтвердження стажу роботи, звертатись із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, в тому числі пенсійних органів іноземних держав, та не перекладати на особу обов`язок збирання доказів щодо підтвердження періодів трудової діяльності.

Поряд з цим, суд не знайшов підстав для задоволення вимог позову про зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком. Суд зазначив про передчасність вказаної вимоги позову, оскільки пенсійним органом рішення про призначення пенсії позивачу із урахуванням спірних періодів трудової діяльності ще не приймалось. А відтак, за висновками суду, належним способом захисту прав ОСОБА_1 у спірних правовідносинах буде зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 16.07.2024р. із зарахуванням до страхового стажу вищенаведених періодів трудової діяльності.

На підставі ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає правильність висновків суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги ГУ ПФУ у Львівській області, тобто в частині задоволення позову ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції у відповідній частині виходячи з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV, який набрав чинності з 01.01.2004р.

За змістом частини 1 статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч.1 ст.24 Закону №1058-IV)

Згідно ч.2, ч.4 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію вказаної норми Закону №1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993р. №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктами 1 та 2 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.

Як вже зазначалося колегією суддів, разом із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 надала органу ПФУ трудову книжку серії НОМЕР_1 від 18.07.1983р., в якій, серед іншого, міститься запис про її роботу з 18.07.1983р. по 14.05.1986р. в РПО «Молдбыттрикотаж» на посаді вязальщика третього розряду.

Підставою для не зарахування вказаного періоду до страхового стажу позивача орган ПФУ зазначив те, що в записі про звільнення з роботи виправлено рік наказу та відповідне виправлення не завірено належним чином.

Також, у трудовій книжці містяться записи про роботу позивача з 15.11.1991р. по 25.05.1992р. в МП «Гармония» (Молдова), з 01.06.1992р. по 27.06.1992р. та з 06.07.1992р. по 12.11.1992р. в МП «Эталон» (Молдова).

Підставою для не зарахування вказаних періодів до страхового стажу позивача орган ПФУ зазначив те, що записи про звільнення з роботи завірені печатками організацій на іноземній мові.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість таких посилань територіального органу ПФУ з огляду на наступне.

На час первісного заповнення трудової книжки позивача діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974р. №162.

Відповідно до п.1.2 вказаної Інструкції прийом на роботу без трудової книжки не допускається.

Згідно п.2.3 Інструкції №162 всі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні в день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

При вирішенні спору колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.02.2018р. у справі №687/975/17, згідно якої на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації і вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Також, у постанові від 06.03.2018р. по справі №754/14898/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» №301 від 27.04.1993р. відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки, в т.ч. допущення виправлень при її заповненні, не може мати негативні наслідки для особи, щодо якої внесені такі відомості.

Крім того, проставлення печатки із текстом іноземною мовою також було вчинено роботодавцем та позивач не може нести відповідальність за їх вчинення. Вимога пенсійного органу про надання уточнюючої довідки з нотаріально засвідченим перекладом в даному випадку є покладенням надмірного тягаря на колишнього працівника підприємства, а тому суд вважає такі дії відповідача неправомірними.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо вказаних в ній періодів роботи відповідачем суду не надано.

Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Водночас, відповідно до частини 3 статті 44 Закону №1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно із частиною 1 статті 64 Закону №1058-ІV виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України; проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати; вимагати від керівників та інших посадових осіб підприємств, установ і організацій, а також від фізичних осіб усунення виявлених порушень законодавства про порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, здійснення фінансових операцій з коштами Пенсійного фонду та порядок їх використання; порушувати в установленому законом порядку питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, органи Пенсійного фонду України наділені компетенцією здійснювати перевірку відомостей про особу, зокрема, при вирішенні питання щодо наявності правових підстав для призначення їй пенсії, і реалізація такого обов`язку покликана забезпечити непорушне конституційне право кожного на пенсійне забезпечення.

Орган ПФУ, маючи низку повноважень, визначених частиною 1 статті 64 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», жодних дій спрямованих на дотримання конституційного права позивача на пенсію не вчинив, поклавши весь тягар відповідальності на позивача.

У разі виявлення будь-яких сумнівів щодо наявності у позивача страхового стажу орган ПФУ мав право отримати будь-які необхідні документи або інформацію безпосередньо, а не відмовляти позивачу у належному зарахуванні стажу.

Апелянт, в обґрунтування вимог поданої ним апеляційної скарги посилається на положення Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. №58.

Колегія суддів не приймає до уваги такі посилання апелянта, оскільки спірним у даній справі є дії ГУ ПФУ у Львівській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів її роботи з 18.07.1983р. по 14.05.1986р., з 15.11.1991р. по 25.05.1992р., з 01.06.1992р. по 27.06.1992р. та з 06.07.1992р. по 12.11.1992р., внесення відомостей про які до трудової книжки позивача не регулювалося Інструкцією №58, яка прийнята у часі значно пізніше.

Що ж до посилань апелянта на необґрунтованість висновку суду щодо покладення обов`язку щодо повторного розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії саме на ГУ ПФУ у Львівській області, колегія суддів зазначає наступне.

Аналіз положень пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення (перерахунок) пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії;

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Враховуючи вимоги Порядку №22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії, визначено ГУ ПФУ у Львівській області.

ГУ ПФУ в Одеській області не приймало рішення по суті заяви позивача про призначення пенсії, відтак відповідальним за опрацювання заяви позивача та прийняття відповідного рішення є, в даному випадку, визначений у встановленому порядку територіальний орган Пенсійного фонду ГУ ПФУ у Львівській області і саме його рішення скасовано в судовому порядку. Відтак на останнього має бути покладено й обов`язок відновлення порушених прав позивача.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції в частині задоволення позову, а тому підстав для задоволення скарги відповідача та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: О.А. Шевчук