Справа № 160/18417/25
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 160/18417/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року (суддя Горбалінський В.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ус Віти Олегівни від 21.04.2025 ВП № 75564220 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 160/8099/22, виданого 15.09.2022 Дніпропетровським окружним адміністративним судом; зобов`язати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ус Віту Олегівну відновити виконавче провадження ВП № 75564220 з виконання виконавчого листа № 160/8099/22, виданого 15.09.2022 Дніпропетровським окружним адміністративним судом.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що державним виконавцем не доведено вчинення всіх належних та достатніх дій з метою виконання судового рішення зобов`язального характеру.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що згідно з рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.08.2022 у справі № 160/8099/22, яке набрало законної сили 12.09.2022, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01 грудня 2019 року без обмеження максимального розміру, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення з усіх видів на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області» Сектор із соціально-гуманітарних питань від 15.06.2021 № 33/24/С-1348, з урахуванням виплачених сум.

Згідно з постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 18.07.2024 відкрито виконавче провадження ВП № 75564220 щодо примусового виконання виконавчого листа № 160/8099/22, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом, та встановлено строк для виконання боржником судового рішення протягом 10 робочих днів.

Боржником направлено державному виконавцю лист від 16.09.2024 за № 0400-010802-5/186731, в якому повідомлено, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.08.2022 у справі № 160/8099/22 ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії на підставі довідки Державної установи «Територіальне медично об`єднання МВС України по Дніпропетровській області від 15.06.2021 № 33/24/С-1348, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення. Доплата за період з 01.12.2019 по 30.09.2022 у розмірі 192 269,20 грн буде здійснена при надходженні відповідного фінансування для виплати сум, нарахованих за рішеннями суду, у порядку черговості виконання рішень суду за датою набрання ними законної сили.

У зв`язку з невиконанням судового рішення у повному обсязі головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області 18.09.2024 винесено постанову про накладення на боржника штрафу.

Аналогічна постанова була прийнята державним виконавцем 26.03.2025.

Станом на 21.04.2025 рішення суду у справі № 160/8099/22 залишилось невиконаним в частині виплати стягувачу нарахованої суми пенсії, що стало підставою для складання начальником Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення в порядку ст.ст. 63, 75, 76 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 214 КПК України, ст. 382 КК України.

Відповідно до постанови головного державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області винесено постанову від 21.04.2025 про закінчення виконавчого провадження № 75564220 на підставі пункту 11 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Названа постанова є предметом оскарження в цій справі.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як встановлено судом, оскаржувана постанова винесена державним виконавцем на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону. Остання ж передбачає саме неможливість виконання рішення без участі боржника.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження без реального виконання судового рішення. При цьому відповідачем не надано належного обґрунтування вжиття вичерпних заходів з його виконання з підтвердженням таких доводів належними та допустимими доказами.

Суд звертає увагу, що в межах виконавчого провадження на УПФУ двічі було накладено штраф, проте державний виконавець не вчинив жодної іншої дії, направленої на забезпечення його виконання боржником.

У порушення приписів статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець не забезпечив перевірку виконання боржником вимог судового рішення, обмежившись виключно констатаціє факту щодо його невиконання в повному обсязі.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що вчинені державним виконавцем виконавчі дії (перевірка виконання судового рішення, винесення постанов про накладення на боржника штрафу і надіслання подання про вчинення кримінального правопорушення) є належними заходами виконання судового рішення, адже в мотивувальній частині рішення суд зазначає, що інших виконавчих дій, окрім прийняття постанов про накладення штрафу, державними виконавцями в рамках ВП № 75564220 не вчинялось.

Водночас поза увагою суду першої інстанції залишились правові висновки, сформовані Верховним Судом у подібних правовідносинах, наведених, зокрема, в постановах від 18.06.2019 у справі № 826/14580/16, від 14.05.2020 у справі № 408/7181/16-а, в яких суд касаційної інстанції зауважив, що направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника у порядку ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» не є єдиною останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій з виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених Законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду. Доводи скаржника про те, що ч. 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлений окремий порядок, який передбачає винесення постанови про закінчення виконавчого провадження після внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до кримінальної відповідальності, а інших дій не передбачено, не свідчить, однак, про відсутність у державного виконавця права вчиняти інші виконавчі дії з виконання рішення суду, передбачені Законом.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що наведені висновки Верховного Суду ґрунтувалися на попередній редакції Закону України «Про виконавче провадження», проте саме правове регулювання спірних питань змін не зазнало, а тому наведені висновки Верховного Суду є застосовним до спірних правовідносин.

Також колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не надав належну оцінку приписам процесуального закону, чинного на час виникнення спірних правовідносин.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Частиною 3 цієї статті визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Отже, встановивши, що боржником не забезпечено виконання судового рішення у справі № 160/8099/22 протягом двох місяців з дня набрання законної сили, державний виконавець мав звернутися до суду з заявою в порядку статті 378 КАС України про зміну способу і порядку виконання судового рішення у цій справі.

Докази вчинення таких дій матеріали справи не містять.

Враховуючи сукупність наведених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що відповідачем не забезпечено проведення належних та достатніх заходів виконання судового рішення. Державний виконавець дійшов передчасного висновку про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а виконавче провадження відновленню відповідно до приписів статті 41 Закону України «Про виконавче провадження».

Рішення суду першої інстанції ухвалене підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 287, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року в адміністративній справі № 160/18417/25 скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ус Віти Олегівни від 21.04.2025 ВП № 75564220 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 160/8099/22, виданого 15.09.2022 Дніпропетровським окружним адміністративним судом.

Зобов`язати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ус Віту Олегівну відновити виконавче провадження ВП № 75564220 з виконання виконавчого листа № 160/8099/22, виданого 15.09.2022 Дніпропетровським окружним адміністративним судом.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) сплачений судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в загальному розмірі 3027 (три тисячі двадцять сім) грн 85 коп.

Постанова суду набирає законної сили з 23 вересня 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 23 вересня 2025 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова