Справа № 520/31393/24
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 р. Справа № 520/31393/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Калиновського В.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 (головуючий суддя І інстанції: Супрун Ю.О.) по справі № 520/31393/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Колотекс"

до Харківської митниці

про визнання протиправним та скасування рішення, картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Колотекс" (далі - позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати:

- рішення про коригування митної вартості № UA 807000/2024/000596/2;

- картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA807200/2024/000715.

В обґрунтування позову зазначило, що під час митного оформлення товарів надало всі необхідні та достатні документи, передбачені ч.2 ст. 53 МК України, які чітко ідентифікували товари та містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Натомість митниця, в порушення норм МК України, безпідставно прийняла оскаржувані рішення та картку відмови, як наслідок, неправомірно застосувала резервний метод визначення митної вартості товарів, імпортованих позивачем.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 позов задоволено.

Харківська митниця (далі - відповідач), не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, просила його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про неповне встановлення судом першої інстанції обставин справи, не надання належної оцінки доводам відповідача, щодо наявності в наданих документах розбіжностей, відсутності в них всіх відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Вказує, що декларантом до митного оформлення не надано перекладу митної декларації країни відправлення, натомість, наданий суду першої інстанції переклад такого документу містить розбіжності у маршруті перевезення з коносаментом, а саме: у перекладі зазначено, що товар має прибути до м. Стамбул (Туреччина), проте згідно коносаменту від 24.06.2024 спірний товар прибув у порт Константа (Румунія).

Зазначає, що в митній декларації країни відправлення №17627312 зазначено умови поставки FOB без географічного пункту відправлення. При цьому, декларантом ні в контракті, ні додаткових угодах, ні в специфікаціях на поставку товару не визначений географічний пункт доставки товару.

Також, коди товару відповідно до УКТЗЕД в експортній декларації не відповідають кодам товару, зазначеним у ЕМД №24UA10U9 від 11.10.2024.

Зазначає, про не надання декларантом ні прайс-листів, ні каталогів від виробника товару, які містили б детальну цінову інформацію по товарам, які ввезені ним на територію України.

Звертає увагу, що в інвойсі від 28.05.2024 № TJ240315A-1 не зазначені умови оплати та конкретні складові, з яких складається вартість товару; умови поставки товару, визначені Контрактом № 0808/2022 від 08.08.2022 (FOB Китай) не відповідають умовам поставки, визначеним рахунком на оплату та митною декларацією (FOB Ningbo).

Щодо витрат на транспортування, вказує, що позивачем до митного оформлення не надано договір №13/06 від 13.06.2023, посилання на який міститься у інвойсі від 24.06.2024, договір №01/01-21 від 01.01.2021, який зазначається у рахунку на оплату від 04.10.2024, банківські/платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг, документ, що підтверджує факт оплати морського фрахту, що позбавляє можливості митний орган упевнитись в повноті наданих експедитором послуг та понесених при цьому витрат.

Зауважує, що декларант під час перевезення товару залучав перевізників, про що свідчать відомості з коносаменту та CMR, проте як договору на перевезення, так й інших документів, що підтверджують залучення таких перевізників останнім не надано.

Звертає уваги на недоліки у коносаменті від 24.06.2024 (відсутність підпису уповноваженої особи перевізника (капітана, судноплавного агента)) та у CMR (відсутність дати навантаження та підпису перевізника).

Просить врахувати, що номер коносаменту, зазначений у довідці про транспортні витрати №01 від 04.10.2024 не відповідає номеру коносаменту, наданому до митного оформлення.

Крім того, вказує, що задекларований рівень митної вартості товарів, поданої до митного контролю та митного оформлення по ЕМД №24UA10U9 від 11.10.2024 нижче, ніж рівень митної вартості на ідентичні, подібні (аналогічні) товари, оформлені в митному відношенні іншими митницями раніше.

Також, за твердженням апелянта, суд першої інстанції не надав жодної оцінки доводам митного органу щодо спрацювання спеціалізованої бази ЄАІС Держмитслужби, як обґрунтовану підставу для виникнення у відповідача сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості ввезених товарів та можливість останнього застосувати резервний метод визначення митної вартості з огляду на не надання підприємством додаткових документів на запит митниці.

Звертає увагу на помилковість висновків суду першої інстанції щодо скасування картки відмови у митному оформленні, оскільки на час звернення позивача до суду остання вичерпала свою дію, а отже права та інтереси ТОВ «Колотекс» жодним чином не порушені.

Позивач не надав до суду відзив на апеляційну скаргу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначений склад колегії: головуючий суддя Русанова В.Б., судді Бегунц А.О., Калиновський В.А.

У зв`язку з відпусткою судді Бегунца А.О., на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначений новий склад колегії: головуючий суддя Русанова В.Б., судді Присяжнюк О.В., Калиновський В.А.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 08.08.2022 між ТОВ «Колотекс» (покупець) та фірмою Ningbo Ninhua International Co. Ltd (Китай)(продавець) укладено контракт № 0808/2022, за умовами якого продавець зобов`язується здійснити поставку покупцеві фурнітури та комплектуючих для виробництва сумок, загальна кількість, часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), одиниця виміру, ціна за одиницю виміру яких визначена сторонами у специфікаціях, що є додатками до цього Договору, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар, що поставляється продавцем за цим договором, здійснити митне очищення товару.

Відповідно до розділу 5 Контракту базисні умови поставки - НОВ, Китай (Інкотермс 2010) (п. 5.1).

Строк поставки кожної конкретної партії товару узгоджується Сторонами у відповідній Специфікації. Якщо Додатками до Договору, чи Специфікацією не буде встановлений інший строк поставки Товару, поставка Товару здійснюється не пізніше 60 днів з моменту підписання Сторонами окремої Специфікації. Якщо сторонами не буде погоджено інше, у Специфікації визначається розмір (відсоток) попередньої оплати, яка підлягає сплаті Покупцем (п. 5.2).

Після підписання відповідної Специфікації, Продавець направляє Покупцеві рахунок (інвойс) на здійснення оплати, у встановлені Договором строки (п. 5.3).

Після направлення Покупцеві інформації про готовність Товару для відвантаження, Сторони визначають кінцевий перелік та асортимент Товару, його загальну суму, шляхом затвердження Змін до відповідної Специфікації, які є невід`ємною частішою Договору (п. 5.5).

Після погодження сторонами змін до відповідної специфікації, Продавець направляє Покупцеві рахунок (інвойс) на здійснення остаточного розрахунку (п. 5.6).

Продавець здійснює відвантаження товару та протягом 7 діб, з моменту відвантаження, повідомляє покупцеві по E-Mail дату відвантаження, реквізити коносаменту чи іншого товаросупровідного документу (документів) та їх скан-копії (п. 5.7).

Одночасно із Товаром, Продавець передає наступні товаросупровідні документи: коносамент або телекс-релиз; інвойс, пакувальний лист; інші документи на вимогу покупця (п. 5.10).

Згідно з розділом 6 Контракту ціна Договору складається із суми всіх виплат, здійснених Покупцем на користь Продавця за цим Договором протягом усього строку його дії.

Ціна договору на день його підписання орієнтовно складає 1 000 000 доларів США.

Валютою договору є долар США. Всі розрахунки за цим договором здійснюються в доларах США.

Вартість конкретної партії товару, що має бути поставлена, ціна за одиницю товару і загальна вартість товару, що поставляється, визначається згідно із погодженою Сторонами Специфікацією з урахуванням Змін до Специфікації. Вартість товару визначається на підставі цін продавця, що діяли на дату погодження Специфікації та не підлягає зміні.

Оплата товару покупцем здійснюється шляхом переказу відповідних грошових коштів на поточний рахунок продавця. покупець здійснює платежі відповідно до Специфікації згідно інвойсу.

Розмір попередньої оплати, яка підлягає сплаті покупцем за поставку товару визначається Сторонами у Специфікації.

Оплата здійснюється па підставі виставлених продавцем Рахунків (інвойсів). У випадку не направлення рахунку (інвойсу) продавцем, покупець не може вважатися таким, шо порушив строки оплати за Договором.

Під час виконання цього Договору всі комісії та інші витрати банків у випадку їх сплати за межами України сплачуються за рахунок продавця, на території України - за рахунок покупця.

28.05.2024 сторонами узгоджено поставку ТОВ «Колотекс» бігунків для застібки-блискавки, застібок-блискавок, карабіну, півкілець, пряжок, рамок, стрічок, канту світловібивного на загальну суму 23 384,65 дол. США, про що складено Специфікацію № 1.

Пунктом 3 Специфікації передбачено, що покупець сплачує товар на умовах 100% передплати.

Цього ж дня, Ningbo Ninhua International Co. Ltd виставлено позивачу комерційний інвойс TJ240315A-1 на суму 23 384,65 дол. США.

03.07.2024 ТОВ «Колотекс» проведено оплату, зокрема, за товар по інвойсу від 28.05.2024 № TJ240315A-1 в сумі 23 384,65 дол. США, що підтверджується банківським документом (Swift).

11.10.2024 з метою митного оформлення товару, представник позивача ТОВ «Люкс-Карго» подало до Харківської митниці митну декларацію № №24UA10U9, митну вартість визначено за основним методом - за ціною договору в розмірі 23 384,65 дол. США.

На підтвердження митної вартості, разом з декларацією ТОВ «Люкс-Карго» надало: пакувальний лист (Packing list) від 28.05.2024; рахунок-фактуру (iнвойс) (Commercial invoice) № TJ240315A-1 від 28.05.2024; коносамент (Bill of lading) № MWNBIST24060809FDA від 24.06.2024; автотранспортну накладну (Road consignment note) № 5490 від 01.10.2024; декларацiю про походження товару (Declaration of origin) № TJ240315A-1 від 28.05.2024; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у всіх випадках митного огляду, крім передбаченого описом позиції "1701") від 09.10.2024; банківський платіжний документ, що стосується товару від 03.07.2024; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 24.06.2024; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 04.10.2024; документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 04.10.2024; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № 0808/2022 від 08.08.2022 зі Специфікацією від 28.05.2024; договір про надання послуг митного брокера від 06.09.2024; копію митної декларації країни відправлення № 17627312 від 18.06.2024.

11.10.2024 з підстав спрацювання системи ризиків, згенерованих АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів, митним органом запропоновано надати позивачу додаткові документи на підтвердження митної вартості товарів.

Цього ж дня декларант повідомив Харківську митницю, що ним надано в повному обсязі документи, які підтверджують митну вартість товару, додаткових документів надати не має можливості. На підставі викладеного декларант просив визначити митну вартість товару на підставі поданих документів.

11.10.2024 митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості № UA 807000/2024/000596/2 та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA807200/2024/000715.

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості та карткою відмови, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що спірні рішення та картка відмови прийняті відповідачем необґрунтовано, а тому є протиправними.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі - МК України) та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Положення ст. 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Із положень частин 1 та 2 ст. 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За приписами ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За ч. 5 ст. 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

За положеннями статей 57, 58 МК України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

Водночас, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 8 ст. 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Єдиними підставами, які надають митному органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

В той же час, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 по справі 809/1469/16, від 04.06.2020 у справі №1.380.2019.001823, від 01.04.2021 у справі № 260/695/19.

Водночас, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598).

Отже, з системного аналізу наведених норм права випливає, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 05.05.2022 у справі № 2040/6019/18.

Судовим розглядом установлено, що митне оформлення товарів здійснювалось позивачем за основним методом (ціною контракту від 08.08.2022) з урахуванням інвойсу.

Позивачем до митного оформлення подано митну декларацію, а також документи на підтвердження вартості товарів, що поставляються в Україну.

Відповідачем за результатами розгляду митної декларації та документів прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів.

У графі 33 рішення в якості причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору, зазначено:

- наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству;

- декларантом надана митна декларація країни відправлення № 17527312, але умови поставки зазначені FOB без зазначення географічного пункту, тобто можливо не всі складові митної вартості враховані;

- в митній експортній декларації №17627312 зазначені коди товару, але у МД зазначені інші коди товару відповідно до УКТЗЕД, тобто можливо не всі складові митної вартості враховані;

- декларантом підприємства надано до митниці митну декларацію країни відправлення без перекладу на українську мову або офіційну мову митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, відповідно до вимог статті 254 МКУ;

- у контракті п. 5.1, зазначенні умови поставки FOB Китай, що не відповідає як рахунку так і МД (FOB Ningbo), тобто можливо не всі складові митної вартості враховані;

- відсутні каталоги, специфікації, загальні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- відсутні банківські платіжні документи, що підтверджують факт оплати морського перевезення згідно коносаменту № MWNBIST24060809FDA;

- витрати на навантаження повинні включатися до вартості товару, але дана складова митної вартості не була врахована, (тобто можливо не включені всі складові митної вартості);

- коносамент № MWNBIST24060809FDA не містить підпису уповноваженої особи перевізника (капітана, судноплавного агента), що може свідчити про такого коносаменту;

- відсутній договір № 13106 від 13.06.2023, на який посилається інвойс № DN #0057-1 від 24.06.2024;

- не надано документів на запит митниці.

Джерелом інформації по товарам слугувала цінова інформація, що наявна в АСМО Інспектор та ЄАІС про митні оформлення товарів митне оформлення яких вже здійснено у максимально наближений термін, а саме: товар № 2 - МД №UA401060/2024/14746 від 09.10.2024, де розрахунок митної вартості складає 3,02 дол. США/кг; товар № 4 - МД №UA100160/2024/536751 від 01.08.2024, де розрахунок митної вартості складає 4,28 дол. США/кг.

Коригування митної вартості здійснено за другорядним (резервним) методом у відповідності до статті 64 МК України.

Разом з тим, як вірно зазначено судом першої інстанції надані позивачем документи містили всі відомості, в підтвердження числових значень складових митної вартості товарів та ціни, що підлягає сплаті за ці товари.

Доводи скаржника щодо наявності рішень про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству колегія суддів оцінює критично, оскільки рішення про коригування митної вартості складається тільки на ту партію товару, яка проходить митне оформлення і не може впливати на подальше оформлення інших товарів (партій товарів) по ціні, вказаній у попередніх рішеннях про коригування митної вартості.

Щодо доводів скаржника про не надання декларантом перекладу митної декларації країни відправлення, колегія суддів зазначає, що відповідно до положень ст. 254 МК України, митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. Однак, митна декларація країни постачальника, в силу ст. 53 МК України, є не обов`язковим документом для здійснення розмитнення товарів.

Колегія суддів зауважує, що у митній декларації країни постачальника, арабськими цифрами зазначено код товару, якій відповідає Українському класифікатору товарів, кількість і вартість товару, що імпортується. Також англійською мовою продубльовано отримувача товару, контракт та інші відомості. За таких обставин, надані документи дають можливість ідентифікувати контракт , товар ввезений за ним, а також його отримувача.

Верховний Суд у постанові від 06.02.2020 у справі №520/10709/188 зазначив, що митний орган відповідно до статті 254 МК України вимагає переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

Відтак, вимога митного органу про надання перекладу документів українською мовою є правомірною лише у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей.

Проте, відповідачем не надано доказів на підтвердження звернення до позивача з вимогою про необхідність надання перекладу на українську мову документів, які були подані до митного оформлення, з обґрунтуванням необхідності перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації (із зазначенням про те, які саме відомості необхідно перевірити або підтвердити).

Отже, така експортна митна декларація використовується митними органами виключно як додаткова довідкова інформація.

При цьому, колегія суддів зауважує, що з декларації країни відправлення (а.с. 34) можливо встановити одержувача товару «Koloteks», а також сам товар, що постачався, його кількість та ціну, оскільки у декларації вказано номер інвойсу № TJ240315 A-1.

Щодо посилань апелянта на те, що у перекладі декларації країни відправлення місцем прибуття товару вказано м. Стамбул (Туреччина), тоді як згідно коносаменту від 24.06.2024 спірний товар прибув у порт Константа (Румунія).

З приводу наведених розбіжностей, позивач пояснив, що митна декларація країни відправлення складена саме продавцем товару, яким було визначено пункт призначення товару саме м. Стамбул (Туреччина).

Проте, в подальшому, перевізником товару після його відправлення із порту країни продавця змінено маршрут з м. Стамбул (Туреччина) на порт м. Констанца (Румунія), на підтвердження чого позивач надав суду апеляційної інстанції заявку від 04.07.2024.

Із заявки від 04.07.2024 вбачається, що маршрут контейнера, в якому перевозився товар, придбаний ТОВ «Колотекс» змінений із порту м. Стамбул (Туреччина) на порт м. Констанца (Румунія).

Колегія суддів зауважує, що документи, про зміну маршруту, додаткових зупинок, додаткового навантаження судна та інших факторів не є обов`язковими товаросупровідними документами та не впливають на кінцевий пункт доставки.

Позивачем проведено оплату за перевезення товару, в тому числі з Ningbo (Китай) до м. Констанца (Румунія).

Натомість, відповідачем не наведено обґрунтувань щодо впливу наведених обставин на митну вартість ввезеного товару.

Щодо доводів апелянта про відсутність в контракті, додаткових угодах, в специфікаціях на поставку товару, митній декларації країни відправлення географічного пункту відправлення товару колегія суддів зауважує, що зазначені відомості містяться у інвойсі від 28.05.2024 № TJ240315 A-1 FOB, Ningbo.

Щодо доводів апеляційної скарги, що коди товару відповідно до УКТЗЕД в експортній декларації не відповідають кодам товару, зазначеним у ЕМД №24UA10U9 від 11.10.2024 колегія суддів зазначає, що визначення коду товару в експортній декларації, не має жодного значення для визначення декларантом коду товару в імпортній митній декларації та жодним чином не впливає на визначення митної вартості товару.

Відповідно до частин 1-5 ст. 69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

На вимогу посадової особи митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган мас право самостійно класифікувати такі товари.

Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Згідно з ч. 7 ст. 69 МК України рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням митного органу щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Із наведених положень слідує, що: класифікацію товарів за УКТ ЗЕД здійснює декларант, митний орган здійснює контроль за такою класифікацією, при цьому митний орган може самостійно визначити код задекларованого товару лише у тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта.

Відповідач не ставив під сумнів правильність визначення позивачем коду товару, про що свідчить відсутність рішення відповідача про визначення іншого коду за УКТЗЕД щодо імпортованого позивачем товару.

Щодо доводів скаржника про відсутність каталогів, специфікацій, загальних справжніх прейскурантів (прайс-листів) від виробника товару, колегія суддів зазначає, що прайс-лист - це перелік пропозицій товару та цін, що складається виробником (продавцем) товару в процесі здійснення його господарської діяльності та не є товаросупровідним документом. Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника (продавця) товару вказаного документу чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено. Отже, відомості, наведені у прайс-листі, не мають імперативного характеру і у разі його наявності можуть прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації.

Вказана позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 27.01.2022 у справі № 810/3667/15.

В постанові від 23 жовтня 2020 року у справі № 810/690/17 Верховний Суд указує, що прайс-лист: по-перше, не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів, по-друге, прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по-третє, жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс-листів. Тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару.

Аналогічний за змістом висновок зазначено Верховним Судом у постановах від 08 грудня 2022 року у справі № 420/2792/19, від 01 березня 2023 року у справі № 420/18880/21.

Доводи апелянта про відсутність у інвойсі від 28.05.2024 № TJ240315A-1 умов оплати та конкретних складових, з яких складається вартість товару колегія суддів відхиляє, оскільки умови оплати товару передбачені Специфікацією № 1 від 28.05.2024, що є додатком до Контракту.

Посилання скаржника на розбіжності в умовах поставки товару, визначених Контрактом № 0808/2022 від 08.08.2022 (FOB Китай) та тих, що визначені рахунком на оплату та митною декларацією (FOB Ningbo) колегія суддів оцінює критично, оскільки у Контракті зазначено країну відправлення товару - Китай, а у рахунку на оплату та митній декларації конкретний населений пункт цієї країни Ningbo. В свою чергу, митним органом не зазначено, яким чином зазначені обставини мали вплив на митну вартість ввезених товарів.

Щодо доводів скаржника про не надання достатніх документів на підтвердження витрат на транспортування та розбіжності у наданих документах.

Відповідно до п.6 ч. 2 статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів є, зокрема: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Крім того, в розділі ІІІ «Правил заповнення декларації митної вартості» (затв. наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. №599) вказано про те, що в графі 20 декларації митної вартості (ДМВ) зазначаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо ці витрати відповідно до умов поставки (графа 3 ДМВ) не були включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (графа 14(а) ДМВ). Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч.2 ст.53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, а також інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг у відповідності до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Таким чином, підтвердженням транспортних витрат є документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

При цьому, перелік транспортних (перевізних) документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, наведений у розділі ІІІ Правил №599 не є вичерпним.

Судом встановлено, що на підтвердження транспортних витрат позивач надав митному органу коносамент (Bill of lading) № MWNBIST24060809FDA від 24.06.2024; автотранспортну накладну (Road consignment note) № 5490 від 01.10.2024; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 24.06.2024; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 04.10.2024; документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 04.10.2024.

Так, організацію перевезення товару ТОВ "Колотекс" здійснювала компанія New Origin China Limited на підставі договору від 13.06.2023 № 13/06 та ПП «Інтервід» на підставі договору транспортно-експедиторського обслуговування від 01.01.2021 № 01/01-21 за маршрутом Нінгбо, Китай через Константа, Румунія, з подальшим навантаженням в авто до м. Харків, Україна через митний пост Орлівка.

Так, компанією New Origin China Limited виставлено позивачу рахунок на оплату (інвойс) від 24.06.2024 на суму 8 633,00 дол. США за надання експедиторських послуг та перевезення товару морським транспортом з порту Нінгбо, Китай до порту Константа, Румунія.

Доводи митного органу щодо не надання декларантом договору від 13.06.2023 № 13/06, на підставі якого складений інвойс від 24.06.2024 колегія суддів вважає такими, що не мали впливу на митну вартість товару, оскільки вартість послуг з перевезення товару визначена саме інвойсом.

Також, ПП «Інтервід» виставлено позивачу рахунок на оплату від 04.10.2024 на суму 184 556,36 грн за надання наступних послуг:

компенсація послуг з організації розвантажувальних робіт, портових витрат за межами митної території України 101 416,41 грн;

компенсація витрат агентських послуг на території України 3 309,95 грн;

компенсація витрат страхування контейнерного обладнання на території України 1 950,00 грн;

міжнародне автоперевезення вантажу а/м DAF XF460 ВН 9458 РР н/п НОМЕР_1 за маршрутом Констанца, Румунія м/п Орлівка, Україна 77 880,00 грн з ПДВ, 46 728,00 грн без ПДВ;

міжнародне автоперевезення вантажу а/м DAF XF460 ВН 9458 РР н/п НОМЕР_2 за маршрутом м/п Орлівка, Україна м. Харків, Україна 77 880,00 грн з ПДВ, 31 152,00 грн без ПДВ.

Довідкою про пред`явлення в митні органи про транспортні витрати, складеною ПП «Інтервід» від 04.10.2024 підтверджено, що транспортні послуги по перевезенню контейнера SEGU4535490, в якому перевозився придбаний позивачем товар складають:

компенсація послуг з організації розвантажувальних робіт, портових витрат за межами митної території України 101 416,41 грн;

компенсація витрат агентських послуг на території України 3 309,95 грн;

компенсація витрат страхування контейнерного обладнання на території України 1 950,00 грн;

міжнародне автоперевезення вантажу за маршрутом Констанца, Румунія м/п Орлівка, Україна 46 728,00 грн;

міжнародне автоперевезення вантажу за маршрутом м/п Орлівка, Україна м. Харків, Україна 31 152,00 грн.

Всі складові, сторони, пункти призначення та контейнер в повній мірі співпадають та розбіжностей між собою не містять, що дає змогу в повній мірі підтвердити та визначити митну вартість імпортованого товару.

Доводи апелянта щодо не надання декларантом договору №01/01-21 від 01.01.2021, на який міститься посилання у рахунку на оплату від 04.10.2024 колегія суддів оцінює критично, оскільки розмір понесених витрат на транспортування з порту Констанца, Румунія до м/п Орлівка, Україна визначений рахунком від 04.10.2024 та довідкою від 04.10.2024.

Відповідачем ні суду першої, ні апеляційної інстанції не зазначено, яким чином відсутність договору №01/01-21 від 01.01.2021 вплинуло на правильність визначення декларантом митної вартості товару.

Доводи апелянта щодо не надання декларантом до митного оформлення документів на підтвердження залучення перевізників колегія суддів відхиляє, оскільки до митного оформлення надавались інвойс, складений компанією New Origin China Limited від 24.06.2024, рахунок на оплату від 04.10.2024, складений ПП «Інтервід», які були залучені ТОВ «Колотекс» для перевезення придбаного товару.

Доводи апеляційної скарги щодо не надання позивачем до митного оформлення банківські/платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг та морського фрахту, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на надання останнім вищевказаних інвойсу, що підтверджує вартість морського перевезення, рахунку на оплату та довідки на транспортування, що підтверджує вартість перевезення товару автотранспортом. Наведені документи містять відомості стосовно контейнеру, в якому перевозився товар, маршруту перевезення та вартості наданих послуг, включаючи послуги на страхування товару.

Колегія суддів зазначає, що надані позивачем документи на підтвердження транспортних витрат є належними документами та містять всі необхідні реквізити для ідентифікації товару, який транспортувався та його маршруту, тобто відповідають вимогам ч. 2 ст. 53 МК України.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність у коносаменті від 24.06.2024 підпису уповноваженої особи перевізника (капітана, судноплавного агента) колегія суддів зазначає, що такий документ сформований електронному вигляді, тому не може мати фізичного підпису особи перевізника, як наслідок, наявність особистого підпису осіб спірний коносамент не вимагає.

Доводи скаржника про відсутність у CMR дати навантаження та підпису перевізника колегія суддів відхиляє, оскільки зазначені обставини не слугували підставами для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Доводи апелянта щодо розбіжностей у номері коносаменту, зазначеного у довідці про транспортні витрати №01 від 04.10.2024 та номері коносаменту, наданому до митного оформлення спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Так, у довідці від 04.10.2024 зазначено, що контейнер перевозився, зокрема, за коносаментом MWNBIST24060809FDA. В свою чергу, декларантом до митного оформлення надано коносамент № MWNBIST24060809FDA, посилання на який міститься і у довідці від 04.10.2024, що свідчить про відсутність зазначених митним органом розбіжностей.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів , що подані позивачем до митного оформлення документи на підтвердження транспортних витрат є достатніми для здійснення перевірки митним органом такої складової митної вартості як витрати на транспортування товару до кордону.

Щодо доводів апелянта про те, що задекларований ТОВ «Колотекс» рівень митної вартості товарів нижче, ніж рівень митної вартості на ідентичні, подібні (аналогічні) товари, оформлені в митному відношенні іншими митницями раніше колегія суддів зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування митницею методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом та не може бути безумовною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом, визначеним у декларації.

Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 05 вересня 2019 року у справі за № 819/1020/17.

Колегія суддів погоджується з доводами скаржника про те, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларантові, разом з тим, зауважує, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у ч.2 ст.53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленій у постанові від 08.10.2019 по справі №803/776/17.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів, оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару та додатково під час оскарження спірного рішення, вважає, що останні кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Доводи апелянта про те, що при виконанні митних формальностей за спірною митною декларацією спрацювала форма контролю системи управління ризиками щодо необхідності здійснити посилений контроль правильності визначення митної вартості товарів, витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів, колегія суддів вважає такими, що не стосуються обставин, які мають виключне значення для коригування задекларованої позивачем митної вартості товару.

Спрацювання системи управління ризиками є підставою для контролюючого органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції і не може бути безумовною підставою для відмови в митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю. Різниця між митною вартістю товару, задекларованого особою, та митною вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про заниження митної вартості декларантом і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 57 МК Верховний Суд зробив у постанові від 19.02.2019 у справі № 805/2713/16-а.

Колегія суддів також враховує, що цінова інформація викладена у Єдиній автоматизованій інформаційній системі Державної фіскальної служби України (ЄАІС) не може бути обґрунтованою підставою для коригування показників митної вартості товару, зазначених в митній декларації позивача, оскільки автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не містить усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, відтак такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.

Саме такий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 19.03.2021 по справі № 820/5525/16.

Крім того, колегія суддів зауважує, що спірне рішення про коригування митної вартості не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованого митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування, зокрема, пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідач обмежився лише посиланням на номер митної декларації, яка була взята за основу для коригування митної вартості оцінюваних товарів, не навівши при цьому жодних пояснень зроблених коригувань, зокрема, не зазначивши митна вартість якого товару (назва, характеристики, код за УКТ ЗЕД) бралася за основу, торгову марку, фактурну вартість, країну експорту цього товару в Україну, виробника, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.

Водночас, Верховний Суд у постановах від 9 вересня 2020 року (справа №400/3133/18), від 8 лютого 2019 року (справа № 825/648/17) вказував, що Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, передбачають, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити, окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що Митниця не надала доказів на підтвердження обставин, що позивачем у митній декларації було зазначено не всі складові числового значення задекларованої митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.

В свою чергу, позивач надав необхідні та достатні документи для підтвердження задекларованої митної вартості, проте митний орган не навів переконливих аргументів, що надані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар, та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не довів наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням другорядного (резервного) методу визначення митної вартості.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що спірне рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів прийняте відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для їх прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Як наслідок, підлягає скасуванню і спірна картка відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, прийнята відповідачем на підставі рішення про коригування митної вартості.

Доводи апеляційної скарги про неможливість підприємства звертатись до суду із вимогою про скасування карток відмови з огляду на те, що останні вичерпали свою дію колегія суддів вважає помилковими зважаючи на наступне.

Положеннями ч. 1 та 2 ст. 256 МК України визначено, що відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Відповідно до ч. 9-10 ст1 264 МК України митний орган не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.

Відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Частиною 12 ст. 264 МК України передбачено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику..

Таким чином, картка відмови у прийнятті митної декларації та у митному оформленні (випуску) товарів є документом, що формалізує негативне для декларанта рішення посадової особи органу доходів і зборів про завершення процедури декларування товарів, заявлених до митного оформлення на підставі конкретної митної декларації.

Стаття 24 МК України гарантує кожній особі право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Таким чином, картка відмови у митному оформленні є рішенням митного органу, яке впливає на права та обов`язки декларанта та яке може бути оскаржене в порядку адміністративного судочинства.

Такі висновки відповідають практиці Верховного Суду викладену у постановах від 18 червня 2020 року у справі №813/2657/16, від 04 вересня 2020 року у справі № 825/573/17.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 по справі № 520/31393/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді В.А. Калиновський О.В. Присяжнюк