Справа № 620/14045/24
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2025-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Ключковича В.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - Головне управління), в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 58 % від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 66 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до наявного стажу та згідно довідки Чернігівського апеляційного суду №7-09/41 від 06.03.2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 58% суддівської винагороди, який працює на відповідній посаді. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 66% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до наявного стажу у 28 років 06 місяців та 11 днів, згідно з довідкою Чернігівського апеляційного суду №7-09/41 від 06.03. 2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт вказує, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2024 року у справі № 620/23/21, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.08.2020 у справі № 620/2639/20, зарахувавши до загального стажу роботи судді, крім роботи на посаді судді, також: половину строку навчання за денною формою навчання за спеціальністю "правознавство" в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечнікова з 01.09.1984 по 01.07.1989 (2 роки 5 міс.), строкову військову службу в Радянській армії з 30.10.1978 по 10.11.1980 (2 роки 10 днів), а разом - 28 років 06 місяців 11 днів. Разом з тим, апелянт звертає увагу на те, що інші зобов`язання в постанові суду по справі № 620/23/21 відсутні. Апелянт зазначає, що, на виконання вищевказаної постанови суду, позивачу проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці з 19.02.2020. Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 становить 107286,08 грн (184976,00 грн х 58%). Отже, апелянт вважає, що рішення суду Головним управлінням виконано добровільно в межах покладених судом зобов`язань, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року у справі № 620/2639/20 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, оформлене протоколом від 13.03.2020, про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно заяви від 06.03.2020. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки Чернігівського апеляційного суду від 06.03.2020 № 7-09/41, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020. В решті позову відмовлено.

На виконання вказаного рішення суду, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснено ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та встановлено його в розмірі 58% винагороди судді, який працює на відповідній посаді, про що повідомлено позивача листом від 10.12.2020.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року у справі №620/23/21 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в частині перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зі зменшенням розміру відсотків щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 90% до 58% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Зобов`язано відповідача здійснити з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , виходячи із 90 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2021 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - задоволено. Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року в частині задоволення позовних вимог - скасовано та ухвалено постанову, якою в задоволенні таких позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 21 вересня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.11.2021 скасовано, а справу направлено до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року у справі №620/23/21 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року задоволено частково. Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області при проведенні 05 жовтня 2020 року перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в частині не зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , згідно з рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.08.2020 у справі № 620/2639/20, зарахувавши до загального стажу роботи судді, крім роботи на посаді судді, також: половину строку навчання за денною формою навчання за спеціальністю «правознавство» в Одеському державному університеті ім. І.І Мечнікова з 01.09.1984 по 01.07.1989 (2 роки 5 міс.), строкову військову службу в Радянській армії з 30.10.1978 по 10.11.1980 (2 роки 10 днів), а разом - 28 років 06 місяців 11 днів. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці, виданого Апеляційним судом Чернігівської області №001, загальний стаж роботи ОСОБА_1 станом на 16.02.2017 становить 28 років 06 місяців та 11 днів.

12 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою щодо здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 66% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, виходячи із 28 років стажу роботи на посаді судді та згідно з довідкою Чернігівського апеляційного суду від 06.03.2020 №7-09/41.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області листом від 08 жовтня 2024 року №14285-13081/Ш-02/8-2500/24 повідомило, що судове рішення у справі № 620/2639/20 виконано Головним управлінням в межах покладених зобов`язань з дотриманням вимог чинного законодавства: з 19.02.2020 проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розмір якого обчислено з урахуванням норм статті 142 Закону № 1402 в розмірі 58% (за 24 роки роботи на посаді судді) суддівської винагороди 184976,00 грн, зазначеної в довідці Чернігівського апеляційного суду від 06.03.2020 за № 7-09/41.

Також, Головним управлінням повідомлено, що, на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2024 року у справі № 620/23/21, ОСОБА_1 проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці з 19.02.2020. Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 становить 107286,08 грн (184976,00 грн х 58%).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII).

За приписами ч. 1 ст. 142 Закону № 1402-VIII, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Згідно частини третьої статті 142 Закону № 1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною 4 статті 142 Закону № 1402-VIII передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Однак, розділом ХІІ «Прикінцеві та перехідні положенням» Закону №1402-VIII передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Пунктом 2 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положенням» Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами), крім положень, зазначених у пункті 7 цього розділу.

Відповідно до пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1402-VIII, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 р. № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року № 2-р/2020 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідних положень» Закону № 1402-VIII зі змінами.

Конституційний Суд у вказаному Рішенні зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Згідно абзацу 4 пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Отже, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді.

Згідно положень частини 1-2 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року №2453-VI (далі - Закон №2453-VI), до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

При цьому, пунктом 11 Перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року №2453-VI, в редакції чинній до 28 березня 2015 року, було передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ.

Частиною першою статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ закріплено, що кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

У відповідності до абз. 2 ч. 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно п. 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Також, відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

За приписами частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до стажу, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає зарахуванню не тільки стаж безпосередньо перебування на посаді судді, а й половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, та період проходження строкової військової служби.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 22 січня 2025 року у справі №540/5794/21.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року у справі №620/2223/21, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , згідно з рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.08.2020 у справі № 620/2639/20, зарахувавши до загального стажу роботи судді, крім роботи на посаді судді, також: половину строку навчання за денною формою навчання за спеціальністю «правознавство» в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечнікова з 01.09.1984 по 01.07.1989 (2 роки 5 міс.), строкову військову службу в Радянській армії з 30.10.1978 по 10.11.1980 (2 роки 10 днів), а разом - 28 років 06 місяців 11 днів (а.с. 24-28).

Дана постанова суду апеляційної інстанції Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області в касаційному порядку не оскаржувалась.

Водночас, у відповідь на заяву ОСОБА_1 від 12.09.2024, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області листом від 08 жовтня 2024 року №14285-13081/Ш-02/8-2500/24 повідомило позивача про те, що, на виконання вищевказаної постанови суду, йому проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці з 19.02.2020. Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 становить 107286,08 грн (184976,00 грн х 58%) (а.с. 33-35).

Отже, з наведеного слідує, що відповідачем зараховано до стажу позивача, який дає право відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці службу в Радянській армії, половину строку навчання у Одеському державному університеті, роботу на посаді судді Прилуцького міського народного суду Чернігівської області, роботу на посаді судді Чернігівського обласного суду та Апеляційного суду Чернігівської області.

Разом з тим, відповідачем визначено відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 58% суддівської винагороди.

Тобто, суд першої інстанції вірно встановив, що спірним в даній справі є право позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у відсотковому розмірі 66%% суддівської винагороди, додатково по 2% грошового утримання за кожен повний рік роботи на посаді судді понад 20 років.

Як було вищезазначено, в силу вимог частини 3 статті 142 Закону №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшуєтеся на два відсотки грошового утримання судді.

Згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці, виданого Апеляційним судом Чернігівської області №001, що також узгоджується з резолютивною частиною постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2024 у справі №620/2223/21, загальний стаж роботи ОСОБА_1 станом на 16.02.2017 становить 28 років 06 місяців та 11 днів (а.с. 29).

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що, з урахуванням приписів частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці, має виплачуватись в розмірі 66 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді: 50 відсотків як базовий рівень та 16 відсотків за 8 повних років понад 20 років стажу на посаді судді.

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 58% суддівської винагороди, який працює на відповідній посаді та наявність підстав для зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 66% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до наявного стажу у 28 років 06 місяців та 11 днів, згідно з довідкою Чернігівського апеляційного суду №7-09/41 від 06.03. 2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Ключкович В.Ю.