Справа № 320/9191/20
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/9191/20 Суддя (судді) першої інстанції: Лисенко В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Грибан І.О., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом звернулося Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 4 940,59 грн вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився з урахуванням термінів його експлуатації.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що після звільнення зі служби поліції, відповідач зобов`язаний відшкодувати кошти в сумі 4940,59 грн. Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області "Про відшкодування вартості предметів однострою" затверджено суму вартості однострою, що перебували у відповідача у використанні та строк носіння якого не закінчився, що підлягає відшкодуванню. Зміст вказаного наказу та вимогу про відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився відповідачу доведено під підпис, підтвердженням чому є його розписка. Однак, відповідач не виконав вимоги зазначеного наказу та не здійснив добровільного відшкодування вартості предметів однострою у розмірі 4940,59 грн, що й стало підставою для подачі даного позову до суду.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області 2888 (дві тисячі вісімсот вісімдесят вісім) грн 96 коп. вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився з урахуванням термінів його експлуатації.

Відмовлено у задоволенні решти позовних вимог.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області звернулося до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 30 квітня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції вказане рішення прийнято без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, упереджено по відношенню до позивача, без дотримання принципу рівності перед законом.

Апелнят стверджує, що cудом першої інстанції не взято до уваги те, що в грудня 2019 року відповідач, перебуваючи на посаді начальника Кам`янець-Подільського районного відділення поліції Кам`янець-Подільського відділу поліції, надав усний наказ поліцейському з логістики, обліку та збереження речових доказів і озброєння Кам`янець-Подільського районного відділення поліції сержанту поліції ОСОБА_2 в управлінні логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП в Хмельницькій області отримати його однострій. Сержант поліції ОСОБА_3 володіючи інформацію, що на той час в управлінні логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП в Хмельницькій області перебував начальник сектору логістики матеріально-технічного забезпечення Кам`янець-Подільського відділу поліції майор поліції ОСОБА_4 , попросила останнього забрати однострій відповідача. Майор поліції Марущак Д.А. виконав прохання сержанта поліції ОСОБА_3 та забрав однострій (шапку зимову трикотажну, куртку зимову типу А, погони «полковник»), виданий ОСОБА_1 , про що зробив відповідний запис у видатковій відомості №170 від 23.12.2019. Прибувши до міста Хмельницький майор поліції Марущак Д.А., отриманий в управлінні логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП в Хмельницькій області однострій передав сержанту поліції ОСОБА_3 , яка в подальшому віддала його начальнику Кам`янець-Подільського районного відділення поліції Кам`янець-Подільського відділу поліції Харченку О.М.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції розглянуто справу в порядку письмового провадження без виклику сторін та відмовлено в задоволенні клопотання позивача щодо виклику свідків, позбавивши надати до суду всі наявні у позивача документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Разом із апеляційною скаргою, апелянтом подано клопотання про розгляд справи в судовому засіданні за участю представника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області.

Щодо заявленого представником апелянта клопотання колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядались в порядку спрощеного провадження, введення в України воєнного стану та враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, не вбачає підстав для задоволення клопотання про розгляд за участі представника апелянта.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головне управління Національної поліції в Хмельницькій, встановлено учасникам процесу строк, протягом якого можливо подати відзив на апеляційну скаргу. Іншою ухвалою суду від 12 червня 2025 року призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Від ОСОБА_1 25.06.2025 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що рішенням суду першої інстанції погоджується, вважає його законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, у період з 07.11.2015 по 31.08.2020 ОСОБА_1 проходив службу в Національної поліції України та відповідно до наказу ГУНП в Хмельницькій області № 275 о/с від 28.08.2020 звільнений зі служби в поліції з посади начальника Кам`янець-Подільського районного відділення поліції Кам`янець-Подільського відділу поліції ГУНП згідно пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

Під час проходження відповідачем служби, Головним управлінням Національної поліції в Хмельницькій області, відповідно до Порядку забезпечення поліцейських одностроєм (у мирний час), затвердженого наказом МВС України від 12.09.2017 №772 (далі - Порядок №772), відповідачу згідно видаткових відомостей видавалися елементи однострою поліцейського.

ОСОБА_1 25.08.2020 звернувся до начальника ГУНП в Хмельницькій області з рапортом, у якому просив звільнити його зі служби в Національній поліції за власним бажанням з 31.08.2020.

У зв`язку з погодженням керівництвом ГУНП в Хмельницькій області рапорту ОСОБА_1 про його звільнення за власним бажанням, посадовою особою Управління логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП, яка відповідає за облік однострою, проведено розрахунок вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, шляхом оформлення довідки №32 відповідно до якої у відповідача на момент звільнення залишалося у використані 9 (дев`ять) предметів однострою, залишкова вартість яких підлягала відшкодуванню, а саме: шапка зимова трикотажна, куртка зимова типу А, напівкомбінезон зимовий, кепі темно синього кольору, костюм (сорочка брюки), фуфайка з короткими рукавами, сорочка трикотажна з короткими рукавами, черевики типу А, поясне спорядження на загальну суму 4940,50 грн.

У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості за відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився у сумі 4940,50 грн, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Оскільки позивач у своїй апеляційній скарзі оскаржує судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог, то саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначено Законом України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію".

Правила носіння та норми належності однострою поліцейських затверджує Міністр внутрішніх справ України (ч. 4 ст. 20 Закону № 580-VIII).

Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України (ч. 3 ст. 59 Закону № 580-VIII).

Опис і зразки предметів однострою поліцейських затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 823 «Про однострій поліцейських».

Механізм забезпечення поліцейських одностроєм згідно з нормами належності однострою поліцейських (у мирний час), організацію його використання та обліку визначено Порядком забезпечення поліцейських одностроєм (у мирний час), затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України 12 вересня 2017 року № 772 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 24 грудня 2019 року № 1100), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03 жовтня 2017 року за № 1224/31092 (далі - Порядок № 772).

Відповідно до пункту 2 Розділу І Порядку № 772, однострій загальна назва форменого одягу поліцейського, що складається з предметів, які видаються в тимчасове користування для виконання службових завдань, тренувань, навчань, занять тощо (інвентарне майно), та предметів особистого користування, які видаються в постійне користування і не використовуються як інвентарне майно; строк носіння (експлуатації) предметів однострою - час, установлений нормами належності, протягом якого предмет має носитися або перебувати в експлуатації.

Згідно з пунктом 3 Розділу І Порядку № 772, одностроєм на підставі Порядку забезпечуються поліцейські, зокрема, які проходять службу на відповідних посадах у Національній поліції України.

За пунктом 4 Розділу І Порядку № 772, використання предметів однострою, які не відповідають описам та зразкам, затвердженим Кабінетом Міністрів України, забороняється. Рішення щодо подальшого обліку, використання або списання таких предметів однострою приймається керівником відповідного органу поліції, ЗВО, інших державних органів, установ та організацій у встановленому законодавством порядку.

Строк носіння (експлуатації) предметів однострою починає обчислюватися з дня фактичної видачі їх у користування (експлуатацію). Час зберігання предметів однострою на складі не зараховується до строку їх носіння (експлуатації). На кожного поліцейського для здійснення контролю за станом використання ним предметів однострою згідно з нормами належності та за строками їх носіння (експлуатації) оформлюється арматурна картка. Облік предметів однострою в арматурній картці ведеться з дати призначення поліцейського на відповідну посаду або зарахування на навчання до ЗВО згідно з наказом по особовому складу (пункти 1, 2, 3 Розділу IV Порядку № 772).

Предмети однострою особистого користування передаються поліцейським безоплатно. Предметами однострою особистого користування забезпечуються поліцейські, визначені в пункті 3 розділу I цього Порядку, із дня призначення на посаду або зарахування на навчання до ЗВО. Предмети однострою особистого користування видаються поліцейським на майбутній термін служби або з урахуванням навчання у ЗВО та на строк, що передбачений нормами належності. Чергова видача поліцейським однострою особистого користування проводиться після закінчення строків його експлуатації (носіння). Дострокова видача предметів однострою дозволяється тільки у випадках, передбачених цим Порядком. Предмети однострою, що належать до видачі поліцейським за декількома нормами, видаються за тією, строк носіння (експлуатації) за якою менший (пункти 1, 2, 3, 4 Розділу V Порядку № 772).

Однострій, що знаходиться в органах (закладах, установах) поліції, ЗВО, підлягає обов`язковому обліку. Облік здійснюється шляхом оформлення відповідних документів, правильного та своєчасного занесення записів до книг, карток та інших облікових документів усіх операцій з руху та змін якісного стану предметів однострою (абзац перший пункту 2 Розділу VII Порядку № 772).

Книги та інші документи з обліку однострою оформлюються та ведуться згідно з вимогами цього Порядку і зберігаються згідно з вимогами законодавства. Упровадження облікових документів невстановленої форми заборонено (пункт 3 Розділу VII Порядку № 772).

Підставою для оформлення арматурної картки є наказ про призначення на посаду (зарахування на навчання) в орган (заклад, установу) поліції, ЗВО, а на поліцейського, якого переведено з іншого органу (закладу, установи), ЗВО, крім наказу, - атестат на предмети однострою (абзац перший пункту 11 Розділу VII Порядку № 772).

Арматурні картки обліковуються в реєстрі арматурних карток. Реєстр арматурних карток нумерується, прошнуровується, скріплюється печаткою, підписується керівником підрозділу забезпечення та реєструється згідно з вимогами діловодства (пункт 13 Розділу VII Порядку № 772).

Для видачі однострою поліцейським на підставі облікових даних арматурних карток оформлюється в одному примірнику роздавальна відомість на предмети однострою (додаток 12). З метою уникнення безпідставної видачі предметів однострою зазначений у роздавальній відомості на предмети однострою список поліцейських перевіряється посадовою особою підрозділу кадрового забезпечення. Роздавальна відомість на предмети однострою вважається виконаною, якщо згідно з нею здійснено видачу предметів однострою вказаним у ній поліцейським, повністю або частково відповідно до зазначеної кількості, її підписано всіма передбаченими посадовими особами, а дані про видачу внесено до арматурних карток поліцейських, яким було видано предмети однострою. Виконана роздавальна відомість на предмети однострою має бути передана до бухгалтерської служби органу (закладу, установи) поліції, ЗВО у строк не більше 30 днів з моменту здійснення в ній первинного запису про видачу предметів однострою поліцейським, але не пізніше останнього дня звітного місяця. Роздавальна відомість на предмети однострою, оформлена під час видачі поліцейським предметів однострою особистого користування, є підставою для складання акта списання встановленої форми та відображення інформації про проведену господарську операцію в бухгалтерському обліку відповідного органу (закладу, установи) поліції, ЗВО. Після видачі предметів однострою особистого користування забезпечується їх управлінський облік. Виконана роздавальна відомість на предмети однострою є підставою для складання акта введення в експлуатацію предметів однострою, що використовуються як інвентарне майно. В акті за потреби зазначається зведена інформація з однієї або декількох роздавальних відомостей на предмети однострою з посиланням на тотожну інформацію, що відображена в роздавальній(их) відомості(ях) на предмети однострою (пункт 16 Розділу VII Порядку № 772).

Згідно із пунктом 10 розділу 5 Порядку № 722, відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, здійснюється з урахуванням термінів його експлуатації та у випадку втрати, пошкодження та/або звільнення поліцейського зі служби з таких підстав: у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; за власним бажанням; у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави; через службову невідповідність.

Керівник відповідного органу поліції не пізніше ніж за 5 робочих днів до звільнення поліцейського зі служби видає наказ про відшкодування особою вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився.

Тож, з наведеного слідує обов`язок керівництва поліції забезпечити поліцейського предметами однострою, чому кореспондує обов`язок поліцейського у разі звільнення зі служби в поліції (за власним бажанням) відшкодувати вартість предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився.

Поліцейському видається під розписку належно завірена копія наказу про відшкодування вартості предметів однострою особистого користування.

Відрахування з грошового забезпечення поліцейського здійснюються виключно за його письмової згоди або в судовому порядку.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач 26.08.2020 відповідно до пункту 10 розділу V Порядку забезпечення поліцейських одностроєм (у мирний час), затвердженого наказом МВС України від12.09.2017 №772 (у редакції наказу МВС України від 24.12.2019 №1100) виніс наказ №1219 «Про відшкодування вартості предметів однострою».

Відповідно до п.1 вищевказаного наказу затверджено суму вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, що підлягають відшкодуванню у зв`язку із звільненням поліцейського зі служби полковнику поліції ОСОБА_1 , начальнику Кам`янець-Подільського районного відділення поліції Кам`янець-Подільського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області в розмірі 4940,59 грн.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції досліджено, що позивачем оформлена довідка №32 про визначення суми вартості однострою, що перебував у відповідача у використанні та строк носіння якого не закінчився, що підлягає відшкодуванню у розмірі 4940,59 грн.

Згідно довідки №32 відповідачем отримано предмети однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, а саме: шапка зимова, куртка зимова типу А, напівкомбінезон зимовий, кепі темно синього кольору, костюм (сорочка брюки), фуфайка з короткими рукавами, сорочка трикотажна з короткими рукавами, черевику типу А, поясне спорядження.

Довідка №32 складена позивачем на підставі:

- видаткової відомості від 23.12.2019 №170 про отримання шапки вушанки, куртки зимової типу А, погонів "полковник" (3 шт.);

- видаткової відомості від 09.12.2019 №168 про отримання поясного спорядження (1 шт.);

- видаткової відомості від 04.12.2019 №165 про отримання сорочки поло, кепі, н/комбінезону зимового, костюму (сорочка) брюки типу А, фуфайки з кор.рукавами, черевиків хром.з в/берц. (6 шт.).

З матеріалів справи вбачається, що видаткова відомість від 23.12.2019 №170 (про видачу шапки вушанки, куртки зимової типу А, погонів "полковник" (3 шт.) містить запис про отримання вказаних предметів у кількості три штуки іншою особою - ОСОБА_4 (а.с.3).

З цього приводу позивач в позовній заяві та апеляційній скарзі зазначає, що в грудні 2019 року відповідач надав усний наказ поліцейському з логістики, обліку та збереження речових доказів і озброєння Кам`янець-Подільського районного відділення поліції сержанту поліції ОСОБА_2 в управлінні логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП в Хмельницькій області отримати його однострій. Сержант поліції ОСОБА_3 володіючи інформацію, що на той час в управлінні логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП в Хмельницькій області перебував начальник сектору логістики матеріально-технічного забезпечення Кам`янець-Подільського відділу поліції майор поліції ОСОБА_4 , попросила останнього забрати однострій відповідача.

Однак, проаналізувавши норми наказу МВС України № 772 від 12.09.2017 «Про затвердження Порядку забезпечення поліцейських одностроєм у мирний час», колегія суддів дійшла висновку, що предмети однострою надаються поліцейським особисто під підпис, а підпис іншої особи не допускається.

Апелянтом вищевказані обставини не спростовані жодними доказами, а надані до суду докази та пояснення не підтверджують факт отримання саме ОСОБА_1 шапки вушанки, куртки зимової типу А, погонів "полковник" (3 шт.)

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що матеріалами справи підтверджено отримання відповідачем предметів однострою згідно з видатковою відомістю від 09.12.2019 №168 про отримання поясного спорядження (1 шт.); видатковою відомістю від 04.12.2019 №165 про отримання сорочки поло, кепі, н/комбінезону зимового, костюму (сорочка) брюки типу А, фуфайки з кор.рукавами, черевиків хром.з в/берц. (6 шт.), загальна вартість яких згідно довідки №32 становить 2888,96 грн.

Доказів добровільного відшкодування вказаної суми відповідачем не надано ані до суду першої, ані апеляційної інстанцій, та не наведено обставин, які б унеможливлювали здійснення такого відшкодування, як до, так і після початку розгляду даної справи в суді.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Стосовно процесуальних порушень, на які покликається представник позивача апеляційній скарзі, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з статтею 12 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Частиною четвертою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено випадки, коли розгляд справи здійснюється виключно за правилами загального позовного провадження.

У свою чергу дана справа не належить до категорії справ, розгляд яких, відповідно до цієї норми, здійснюється виключно за правилами загального позовного провадження.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Приписами статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. При цьому, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з частиною третьою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Аналізуючи наведені положення процесуального закону, колегія суддів дійшла висновку, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності (ч. 6 ст. 12 КАС України), а також інші адміністративні справи, щодо яких процесуальний закон не містить імперативних норм про їхній розгляд за правилами загального позовного провадження (ч. 4 ст. 12 КАС України) або ж про заборону розглядати їх за правилами спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 257 КАС України).

З огляду на приписи вказаних норм Кодексу адміністративного судочинства України і з урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, суд першої інстанції скористався своїм дискреційним повноваженням на віднесення справи до категорії справ незначної складності, оскільки позовні вимоги не належать до вичерпного переліку справ, які повинні розглядатися винятково за правилами загального позовного провадження.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 166 Кодексу адміністративного судочинства України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Учасники справи мають право, у тому числі, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Водночас, приписами статті 92 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити. Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання у справі.

Отже, процесуальним законодавством визначено чіткі вимоги до заяви про виклик свідків, які є обов`язковими для врахування сторонами. При цьому, з аналізу наведеної статті слідує, що така заява може бути подана у випадку розгляду справи з викликом сторін за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Провадження у даній справі відкрито та призначено до розгляду, з врахуванням приписів статей 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, що, як наслідок, виключає можливість виклику та допиту свідків, вказаних у позовній заяві.

Оцінюючи наведені апелянтом доводи, колегія суддів виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

За таких обставин, відповідні доводи представника апелянта щодо допущення судом першої інстанції порушень процесуального права не знайшли свого підтвердження письмовими доказами, долученими до матеріалів справи та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми процесуального права.

Згідно зі статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною першою статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року у справі №320/9191/20 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді І.О. Грибан

О.В.Карпушова