Справа № 160/1239/25
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 160/1239/25
(суддя Коренев А.О.,м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року у справі №160/1239/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 17 січня 2025 року звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , згідно з яким, просить:

визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті позивачу, додаткової винагороди до 100 000 (сто тисяч) грн., за період перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення позивача з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, за період з 25 травня 2023 року по 13 березня 2024 року включно; за період з 14.03.2024 по 17.04.2024 (34 дні) включно та 30 днів календарних діб відпустки за станом здоров`я;

зобов`язати суб`єкта владних повноважень військову частину НОМЕР_1 Збройних Сил України, нарахувати та виплатити позивачу, вищезазначену додаткову винагороду у 100000 (сто тисяч) гривень, за період з 25 травня 2023 року по 13 березня 2024 року включно; за період з 14.03.2024 по 17.04.2024 (34 дні) включно та 30 днів календарних діб відпустки за станом здоров`я.

Позовна заява фактично обґрунтована тим, що відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду у 100000 гривень за період перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення позивача з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а саме за період з 25.05.2023 року по 13.03.2024 року та за період з 14.03.2024 року по 17.04.2024 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що поранення (контузія, травма, каліцтво) «ТАК, пов`язано з проходженням військової служби» не дає підстав для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, або перебування у відпустці для лікування після поранення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, судом першої інстанції не повно встановлено обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, відповідач зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаді навідника 1 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 4 мотопіхотної роти НОМЕР_2 мотопіхотного батальйону.

Згідно з довідкою № 11512 військової частини НОМЕР_1 від 23.06.2023 року про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) солдат ОСОБА_2 , 22 лютого 2023 року отримав забій спини, перелом правої нижньої кінцівки. Травмування/Поранення отримане військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби при захисті Батьківщини (а.с. 57).

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.03.2023 року № 176 ОСОБА_2 уважається таким, що прибув з лікування з КНП Криворізької міської ради «Криворізької міської лікарні № 5» Дніпропетровської області та приступив до виконання службових у пункті постійної дислокації з 23 березня 2023 року (а.с. 99).

15 травня 2024 року військовою частиною НОМЕР_3 видана довідка військово-лікарської комісії №3889 позивачу, згідно якою військово-лікарською комісією при в/ч НОМЕР_3 25 квітня 2024 року проведено медичний огляд та встановлено діагноз: ВДТБ (23.02.2024) легень (десемінований) Дестр «-» МТБ «-» М «-» МГ «-» К «-» Ког.1(2024), з тимчасовим порушенням функцій. Захворювання: ТАК, пов`язані з проходженням військової служби. На підставі статті 7 графи II Розкладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних діб.

Згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 416 від 17.05.2024 м. Костянтинівка ОСОБА_2 вибув у відпустку за станом здоров`я на 30 діб з 18 травня 2024 року по 16 червня 2024 року.

Правомірність дій відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу у період з 25.05.2023 року по 13.03.2024 року, з 14.03.2024 року по 17.04.2024 року додаткової винагороди у 100000 грн, як за період перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення позивача з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022 року, який неодноразово продовжувався Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022 року, №259/2022 від 18.04.2022 року, №341/2022 від 17.05.2022 року, №573/2022 від 12.08.2022 року, №757/2022 від 07.11.2022 року, №58/2023 від 06.02.2023 року та триває до теперішнього часу.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 Про введення воєнного стану в Україні та №69 Про загальну мобілізацію Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (надалі, також - Постанова №168), яка набрала чинності 28.02.2022 року та застосовується з 24.02.2022 року.

Пунктом 1 Постанови №168 (в редакції, що діяла на час виникнення спірних відносин), зокрема, встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які, зокрема у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що Постанова №168 передбачає дві підстави для проведення нарахування і виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 такої Постанови, у розмірі 100000 грн, а саме:

1) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;

2) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

В підтвердження наявності у позивача права на отримання додаткової винагороди збільшеної до 100000 грн позивачем надано до суду довідку військово-лікарської комісії № 3889 від 15 травня 2024 року, згідно з якою позивачу проведено медичний огляд військово-лікарської комісії при військовій частині НОМЕР_3 25 квітня 2024 року, за результатами якого встановлено, що «Захварювання, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби» (а.с. 16).

Проте, ця довідка не є документом, що підтверджує отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), яке б було пов`язаним із захистом Батьківщини, що є умовою для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень в період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

При цьому, як правильно звернув увагу суд першої інстанції, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували те, що ОСОБА_1 отримував поранення (контузію, травму, каліцтво), що пов`язане із захистом Батьківщини у спірний період, що виключає можливість виплати йому за період стаціонарного лікування додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100000 грн.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підстави для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови №168 за період з 25 травня 2023 року по 13 березня 2024 року, та з 14.03.2024 по 17.04.2024 (34 дні) на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та 30 днів календарних діб відпустки за станом здоров`я, виходячи з розрахунку 100000 грн. на місяць пропорційно в розрахунку на місяць, відсутні.

Надані позивачем до суду медичні документи свідчать про отримання позивачем поранення (контузії, травми, каліцтва), проте не підтверджують того, що таке поранення пов`язано саме із захистом Батьківщини.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що документом, який би міг підтвердити факт того, що позивач у спірний період перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним саме із захистом Батьківщини може бути довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) в якій би містилася така інформація або акт проведення службового розслідування в якому б містилася така інформація.

Натомість, позивачем таких документів до суду не надано.

Відносно інших доводів скаржника, які викладені в апеляційній скарзі та які зводяться до незгоди з судовим рішенням слід зазначити, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду.

Всі інші аргументи апеляційної скарги не є доречними і важливими аргументами, оскільки не спростовують висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року у справі №160/1239/25 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 23 вересня 2025 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.А. Шальєва