Справа № 160/6833/25
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 160/6833/25
(суддя Врона О.В.,м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року у справі №160/6833/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 02 березня 2025 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області згідно з яким просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 31 жовтня 2024 року №59, яким відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати 16 років 8 місяців 29 днів до загального страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періоди роботи та навчання, зазначені у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , а саме:

- 01.09.1984-16.07.1986 - навчання у СПТУ №58 м. Дніпропетровська;

- 01.08.1986 -25.05.1987 робота столяром 2 розряду у вагонозбірковому цеху №2 у Дніпропетровському вагоноремонтному заводі ім. С.М. Кірова;

- 05.06.1987- 08.06.1989 проходження військової служби в рядах радянської армії;

- 11.07.1989- 04.07.1994 робота столяром 2-4 розряду у вагонозбірковому цеху №2 у Дніпропетровському вагоноремонтному заводі ім. С.М. Кірова;

- 04.01.1996 -16.09.1996 робота столяром 4 розряду у вагонозбірковому цеху №2 у Дніпропетровському вагоноремонтному заводі ім. С.М. Кірова;

- 18.10.2002 -31.07.2003 робота вантажником складського комплексу ТОВ «Альфа медика»;

- 01.04.2008 - 04.01.2011 робота столяром ПП «Рубіж»;

- 23.05.2012- 27.02.2015 робота комірником у ФОП ОСОБА_2 ;

- 04.05.2016- 20.05.2016 робота вахтером у ФОП ОСОБА_3 ;

- 23.08.2016- 26.08.2016 - робота експедитором у підрозділі Відділ транскордонної логістики Управління логістики ТОВ «М`ясна фабрика «Фаворит плюс»;

- 20.07.2021 -19.08.2022 робота столяром на виробництві шаф-купе ТОВ «Матролюкс»;

- 29.08.2022 - 26.01.2023 проведення виплати допомоги по безробіттю;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію по інвалідності з 25.10.2024 року, з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно не враховано спірні періоди роботи до страхового стажу позивача та як наслідок прийнято протиправне рішення №59. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року позов задоволено частково.

Суд, визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 31 жовтня 2024 року №59, яким відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, буд. 15, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018, ) зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , періоди роботи зазначені у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , а саме:

- 01.08.1986 -25.05.1987 робота столяром 2 розряду у вагонозбірковому цеху №2 у Дніпропетровському вагоноремонтному заводі ім. С.М. Кірова;

- 11.07.1989-04.07.1994 робота столяром 2-4 розряду у вагонозбірковому цеху №2 у Дніпропетровському вагоноремонтному заводі ім. С.М. Кірова;

- 04.01.1996 -16.09.1996 робота столяром 4 розряду у вагонозбірковому цеху №2 у Дніпропетровському вагоноремонтному заводі ім. С.М. Кірова;

- 18.10.2002 -31.07.2003 робота вантажником складеного комплекту ТОВ «Альфа медика»;

- 01.04.2008 - 04.01.2011 робота столяром ПП «Рубіж»;

- 23.05.2012- 27.02.2015 робота комірником у ФОП ОСОБА_2 ;

- 04.05.2016- 20.05.2016 робота вахтером у ФОП ОСОБА_3 ;

- 23.08.2016- 26.08.2016 - робота експедитором у підрозділі Відділ транскордонної логістики Управління логістики ТОВ «М`ясна фабрика «Фаворит плюс»;

- 20.07.2021 -19.08.2022 робота столяром на виробництві шаф-купе ТОВ «Матролюкс»;

- 29.08.2022 - 26.01.2023 проведення виплати допомоги по безробіттю.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії по інвалідності з 25.10.2024 року, з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду. У задоволенні іншої частини позову - відмовив.

Рішення суду мотивовано тим, що на працівника не може бути покладена відповідальність за ведення трудової книжки.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржило його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що згідно з наданими документами страховий стаж позивача становить 10 років 1 місяць 7 днів, що є недостатнім для призначення пенсії по інвалідності відповідно до ст. 32 Закону 1058. Не зараховано до страхового стажу періоди роботи з 01.08.1986 по 25.05.1987; з 11.07.1989 по 04.07.1994; з 04.01.1996 по 16.09.1996, оскільки записи про роботу внесені до дати заповнення трудової книжки від 19.09.1996 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності.

За принципом екстериторіальності заява позивача була розглянута Головним управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, яким 31.10.2024 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №59 (а.с.8).

Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області при прийнятті рішення виходило з наступного.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності та за наявності необхідного страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією. Зокрема, для осіб з інвалідністю ІІ та ІІІ груп, віком від 56 років до досягнення особою 59 років включно необхідний стаж становить 14 років.

Згідно з наданими документами страховий стаж заявника становить 10 років 1 місяць 7 днів.

Вік заявника на дату звернення 56 років 8 місяців 16 днів.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з записами трудової книжки НОМЕР_3 від 19.08.1996, оскільки записи про роботу внесені до дати заповнення трудової книжки від 19.09.1996.

Законність та обґрунтованість вищезазначеного рішення є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, враховуючи положення частини 1 статті 308 КАС України, згідно з якої суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закону №1058-IV).

Статтею 32 Закону №1058-IV передбачено, що особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, зокрема, для осіб з інвалідністю II та III груп віком від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно із ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

При цьому, статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до записів копії трудової книжки НОМЕР_4 ОСОБА_1 :

01.08.1986 прийнятий столяром 2 розряду у вагонозбірковому цеху №2 відповідно до наказу №640 від 01.08.1986;

25.05.1987 звільнений за ст.3 ст. 36 КЗпП України відповідно до наказу №407 від 25.05.1987;

11.07.1989 прийнятий столяром 2-4 розряду у вагонозбірковому цеху №2 відповідно до наказу №514 від 11.07.1989;

04.07.1994 звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням відповідно до наказу №495 від 04.07.1994;

04.01.1996 прийнятий столяром 4 розряду у вагонозбірковому цеху №2 відповідно до наказу №15 від 04.01.1996;

16.09.1996 звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням відповідно до наказу №733 від 16.09.1996;

18.10.2002 прийнятий вантажником складського комплексу ТОВ «Альфа медика» відповідно до наказу №120-к від 17.10.2002;

31.07.2003 звільнений за власним бажанням відповідно за ст. 38 КЗпП України відповідно до наказу №98 від 31.07.2003;

01.04.2008 прийнятий столяром відповідно до наказу №1-к від 01.04.2008;

04.01.2011 звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України відповідно до наказу №2-к від 04.01.2011;

23.05.2012 прийнятий комірником по трудовому договору №3 від 23.05.2012 у ФОП ОСОБА_2 ;

27.02.2015 звільнений за згодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України.;

04.05.2016 прийнятий вахтером за трудовим договором №56 від 04.05.2016 відповідно до наказу №16-к від 04.05.2016 у ФОП ОСОБА_4 ;

20.05.2016 звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України відповідно до наказу №20-к від 20.05.2016;

23.08.2016-прийнятий експедитором у підрозділі Відділ транскордонної логістики Управління логістики ТОВ «М`ясна фабрика «Фаворит плюс» відповідно до наказу №158 ;

26.08.2016 звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України відповідно до наказу від 26.08.2016;

20.07.2021 прийнятий столяром на виробництво шаф-купе ТОВ «Матролюкс» відповідно до наказу №579/к від 19.07.2021;

19.08.2022 звільнений за згодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України відповідно до наказу №271к від 19.08.2022;

29.08.2022 розпочата виплата допомоги по безробіттю згідно ст. 22, 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття відповідно до наказу від 29.08.2022;

26.01.2023 припинена виплата допомоги по безробіттю від 27.01.2023 року (а.с.13-15). Наказом Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110; далі - Інструкція) затверджено Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція №58).

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58 записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача записи трудової книжки позивача містять інформацію щодо: періодів роботи, професії або посади, що обіймалися позивачем у спірний період. Записи зроблені чітко та послідовно.

Пунктом 18 постанови Ради Міністрів Української РСР і Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок «Про трудові книжки робітників і службовців» від 06.09.1973 № 656 передбачено, що відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Враховуючи те, що відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, суд апеляційної інстанції вважає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Також, Верховний Суд у постанові від 19.12.2019 у справі №307/541/17 (адміністративне провадження №К/9901/18274/18) зазначив, що підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення повноти та чіткості даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи позивача відповідачем суду не надано, а тому його безпідставно не взято до уваги при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії.

За умовами частини 3 статті 44 Закону України № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Тобто, у разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

За наведених обставин, суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права перевірити інформацію, яка зазначена у трудовій книжці та інших документах позивача, як того вимагає частина 3 статті 44 Закону №1058-IV.

Враховуючи те, що записи трудової книжки позивача містять інформацію щодо періодів роботи, професії або посади, що обіймалися позивачем у спірний період, зроблені чітко та послідовно, при цьому відповідач за наявності у нього права визначеного статтею 44 Закону №1058-IV не надав доказів того, що записи трудової книжки позивача є недостовірними, колегія суддів вважає, що зазначення роботодавцем на титульній сторінці трудової книжки позивача дати початку її заповнення « 19.09.1996» в той час як фактично заповнення трудової книжки розпочато « 01.09.1984» не може бути підставою для відмови у реалізації

позивачем права на призначення пенсії.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року у справі №160/6833/25 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 23 вересня 2025 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов