Справа № 320/6477/25
Суддя: Жукова Є.О.
Дата ухвалення: 2025-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2025 року м. Київ справа №320/6477/25

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Жукової Є.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу,

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства економіки України

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (позивач/ ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства економіки України (відповідач/ Мінекономіки), в якому просить суд:

визнати протиправною дію Міністерства економіки України видачу попередження про наступне звільнення, з яким 22.01.2025 відповідач ознайомив ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати попередження Міністерства економіки України про наступне звільнення директора департаменту праці та зайнятості ОСОБА_1 , з яким 22.01.2025 відповідач ознайомив ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуване попередження не містить пропозиції позивачу іншої рівнозначної посади державної служби або, як виняток, нижчої посади державної служби, що відповідала б його професійній підготовці та професійним компетентностям (при цьому повинно враховуватися переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю), що суперечить частині третій статті 87 Закону України № 889 та порушує трудові права й законні інтереси позивача.

Позивач вказує про недотримання імперативної норми частини третьої статті 87 Закону №889, безпідставне посилання відповідача на частину 5 статті 10 Закону № 389, дискримінаційний підхід відповідача щодо державних службовців, призначених на посаду без конкурсу в умовах воєнного стану.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 лютого 2025 року позовну заяву передано судді Жуковій Є.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року відкрито провадження у справі № 320/6477/25, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, витребувано від відповідача завірену належним чином копії матеріалів особової справи позивача; всі матеріали, що були або мали бути взяті до уваги при прийнятті спірного рішення, вчинення бездіяльності/дій, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Відповідно до довідки про доставку електронного листа, документ в електронному вигляді «Ухвала про відкриття спрощеного провадження без проведення судового засідання» від 10.02.2025 по справі № 320/6477/25 доставлено до електронного кабінету Мінекономіки 11.02.2025 о 11:21.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову було відмовлено.

Ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року залишено без задоволення заяву представника Міністерства економіки України про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін, а також відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про залучення до участі у справі третіх осіб.

24 лютого 2025 року через систему «Електронний суд» до Київського окружного адміністративного суду від представника Міністерства економіки України надійшов відзив на позовну заяву.

Відповідач не погоджується з позовними вимогами та обґрунтуванням таких вимог і вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, посилаючись на ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» вказує, що державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування, призначені відповідно до абзацу першого цієї частини, не можуть бути переведені на інші посади державної служби або посади в органах місцевого самоврядування. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю, законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», інших законодавчих актів, що регулюють діяльність державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Оскільки ОСОБА_1 наказом Мінекономіки від 29.03.2023 № 435-К був призначений на посаду директора департаменту праці та зайнятості до призначення на цю посаду переможця конкурсу, але не більше ніж 12 місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» у період дії воєнного стану без проведення конкурсного відбору, переведення позивача на іншу посаду не можливо реалізувати у зв`язку з викладеним вище.

25 лютого 2025 року через систему «Електронний суд» до Київського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що Законом № 389 не врегульований порядок звільнення державних службовців, призначених на посади відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 10 Закону № 389, за ініціативою суб`єкта призначення на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону № 889. Наполягає, що на дату попередження про наступне звільнення позивача з посади діяла норма, яка передбачала, що з попередженням про наступне звільнення роботодавець одночасно повинен пропонувати державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей».

03 березня 2025 року через систему «Електронний суд» до Київського окружного адміністративного суду від представника Мінекономіки надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідач вважає, що доводи на які посилається позивач у своєму запереченні на відзив на позовну заяву є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не можуть бути враховані судом при прийнятті судового рішення у даній справі.

В подальшому до суду також надходили заперечення позивача та його додаткові пояснення. В останніх позивач, зокрема, посилався на те, що Верховним Судом у справі №320/13326/23 від 13.03.2025 року сформульовано принципово важливі для даної справи висновки щодо обов`язковості дотримання суб`єктом призначення гарантій, передбачених частиною третьою статті 87 Закону України «Про державну службу», незалежно від дії воєнного стану, та неприпустимості скорочення посад без пропозиції рівнозначної або нижчої посади державної служби.

Також позивач вказав 13.05.2025 та 05.08.2025 позивач був ознайомлений з новими попередженнями про наступне звільнення з тих самих підстав попередження про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису без скорочення чисельності або штату державних службовців, але не раніше ніж через 30 календарних днів з дня попередження. Обидва документи містять формулювання, що прямо визнають обов`язковість пропозиції вакантних посад, сформоване саме на підставі висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, які є ключовими для цієї справи, а саме: «З урахування положень частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу», частини п`ятої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та висновків Верховного Суду у постановах від 13.03.2025 у справі № 320/13326/23 та від 27.03.2025 у справі № 440/12540/23 пропонуємо Вам усі вакантні посади у Мінекономіки станом на дату попередження».

З метою додержання розумного строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд визнав за можливе розгляд справи здійснювати за наявними матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, відповідь на відзив та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 працює на різних посадах державної служби в Міністерстві економіки України з 17.01.2020 року, що підтверджується копією трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 .

Наказом Міністерства економіки України від 29.03.2023 № 435-к з 29.03.2023 ОСОБА_1 був призначений на посаду директора департаменту праці та зайнятості Міністерства економіки України.

22.01.2025 відповідач ознайомив позивача з попередженням про наступне звільнення, в якому позивача попереджено про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 87 Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису без скорочення чисельності або штату державних службовців, але не раніше ніж через 30 календарних днів з дня попередження.

Також з посиланням на абзац перший частини п`ятої статті 10 Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» повідомлено, що у зв`язку з призначенням позивача без конкурсного відбору на посаду директора департаменту праці та зайнятості до призначення на цю посаду переможця конкурсу, але не більше ніж 12 місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану позивач не може бути переведений на іншу посаду державної служби. З посиланням на абзац другий частини п`ятої статті 10 Закону № 389-VIII та особливості призначення на посаду (без конкурсного відбору) вказано, що немає можливості запропонувати позивачу іншу рівнозначну або нижчу посаду державної служби.

Не погодившись із попередженням про наступне звільнення, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом, який регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, є Закон №889-VIII (далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Цим Законом визначено принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Приписами частин першої-третьої статті 5 Закону №889-VIII закріплено, що правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 83 Закону №889-VIII державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону №889-VIII підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

За приписами частини третьої статті 87 Закону №889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю. Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Згідно із частиною першою статті 41 Закону №889-VIII державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійних компетентностей може бути переведений без обов`язкового проведення конкурсу: 1) на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби або суб`єкта призначення; 2) на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець. Державний службовець, призначений на посаду без конкурсу, не може бути переведений на вищу посаду державної служби без проведення конкурсу.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався та який діє до цього часу.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначає Закон №389-VIII (далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 2 Закону №389-VIII правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України.

За приписами частини п`ятої статті 10 Закону №389-VIII у період дії воєнного стану особи призначаються на посади державної служби, посади в органах місцевого самоврядування, посади керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, комунальних підприємств, установ, організацій керівником державної служби або суб`єктом призначення, сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради, начальником відповідної військової адміністрації без конкурсного відбору, обов`язковість якого передбачена законом, на підставі поданої заяви, заповненої особової картки встановленого зразка та документів, що підтверджують наявність у таких осіб громадянства України, освіти та досвіду роботи згідно з вимогами законодавства, встановленими щодо відповідних посад. Державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування, призначені відповідно до абзацу першого цієї частини, не можуть бути переведені на інші посади державної служби або посади в органах місцевого самоврядування. Дія цієї частини не застосовується при призначенні на посади державної служби, за якими спеціальним законом встановлено порядок виконання обов`язків у разі відсутності керівника державного органу (у тому числі у разі припинення його повноважень чи звільнення з посади), крім випадків, якщо встановлений спеціальним законом порядок неможливо застосувати через відсутність осіб, на яких може бути покладено виконання обов`язків керівника державного органу.

Особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», визначає Закон України від 15 березня 2022 року №2136-IX «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (частина перша статті 1 цього Закону; далі - Закон №2136-IX, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За приписами частини третьої статті 1 Закону №2136-IX у період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю, законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», інших законодавчих актів, що регулюють діяльність державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування у частині відносин, врегульованих цим Законом.

У контексті спору, що розглядається, суд констатує, що нормами Конституції України, як і Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

У справі, що розглядається, спір пов`язаний з незгодою позивача з попередження про його подальше звільнення.

Згідно частини 1 пунктів 1, 2 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Отже, адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб саме у сфері публічно-правових відносин, тобто адміністративний суд повинен установити, що у зв`язку з прийняттям рішення чи вчиненням владно-управлінських дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Міністерства економіки України від 29.03.2023 № 435-к з 29.03.2023 ОСОБА_1 був призначений на посаду директора департаменту праці та зайнятості Міністерства економіки України. Тобто, позивач був призначений на посаду вже під час дії воєнного стану.

22.01.2025 відповідач ознайомив позивача з попередженням про наступне звільнення, в якому позивача попереджено про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 87 Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису без скорочення чисельності або штату державних службовців, але не раніше ніж через 30 календарних днів з дня попередження.

Також з посиланням на абзац перший частини п`ятої статті 10 Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» повідомлено, що у зв`язку з призначенням позивача без конкурсного відбору на посаду директора департаменту праці та зайнятості до призначення на цю посаду переможця конкурсу, але не більше ніж 12 місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану позивач не може бути переведений на іншу посаду державної служби. З посиланням на абзац другий частини п`ятої статті 10 Закону № 389-VIII та особливості призначення на посаду (без конкурсного відбору) вказано, що немає можливості запропонувати позивачу іншу рівнозначну або нижчу посаду державної служби.

З аналізу попередження про наступне звільнення ОСОБА_1 вбачається, що саме попередження не відповідає ознакам акту індивідуальної дії, оскільки само по собі не реалізує правові приписи, на відміну від наказу про звільнення.

Фактично, таке попередження не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій працівника та/або роботодавця; само по собі не породжує певних правових наслідків; його результати не мають обов`язкового характеру для учасників трудових правовідносин; воно не може створювати нових правових норм чи доповнювати нормативне регулювання.

Водночас слід зауважити, що розгляд питання правомірності вручення попередження про наступне вивільнення без аналізу дотримання з боку роботодавця всієї сукупності трудових гарантій не дозволить ефективно захистити та відновити (за наявності порушень) права особи, що не відповідає завданням адміністративного судочинства.

Саме по собі попередження про наступне вивільнення не є рішенням суб`єкта владних повноважень, юридичним фактом, який тягне за собою правові наслідки, може бути лише звільнення позивача та таким, що впливає на його трудові права чи порушує передбачені законом гарантії.

Отже, попередження про звільнення є документом, який має інформативний характер та фіксує певні події. Такий документ не створює юридичних наслідків та не має ознак рішення суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України. В силу вимог чинного законодавства України відповідач, як роботодавець, зобов`язаний видати працівнику попередження про наступне вивільнення, і саме по собі попередження не тягне за собою обов`язкового припинення трудового договору.

У разі, якщо працівник звільняється з роботи з ініціативи роботодавця, і з цим не погоджується, він має право оскаржити таке рішення до суду. Аналіз правомірності звільнення працівника здійснюється саме в межах спору про незаконність звільнення і поновлення на роботі.

З системного аналізу викладеного вище, суд дійшов висновку, що не є належним способом захисту оскарження працівником окремо попередження про наступне звільнення позивача, так і дій щодо видачі такого попередження, оскільки саме попередження не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій працівника та/або роботодавця.

У свою чергу, позивачем не надано обґрунтувань того, що обраний ним спосіб захисту є ефективним та спрямованим на відновлення його порушених прав.

Також, варто зазначити, суд не надає правової оцінки посиланням позивача на недотримання відповідачем процедури попередження про звільнення позивача і зумовлених цим гарантій у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису Міністерства економіки України без скорочення чисельності, штату державних службовців, тобто передбачених Законом №889-VIII гарантій у випадку звільнення державного службовця на підставі пункту 1 частини першої статті 87 цього Закону, оскільки вказане не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними наказу про звільнення.

Отже, суд зазначає про неефективність обраного позивачем способу захисту порушеного права в спорі про поновлення на публічній службі шляхом оскарження попередження про наступне звільнення, яке, як встановлено судом, не є рішенням суб`єкта владних повноважень і скасування якого не призведе до відновлення прав, інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Правом працівника залишається оспорювати власне саме правомірність його звільнення.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі викладеного та системного аналізу положень законодавства України та наданих учасниками справи доказів, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, відшкодуванню підлягають судові витрати сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, виключно у разі задоволення позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову, сплачений позивачем судовий збір відшкодуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

2. Сплачений судовий збір відшкодуванню не підлягає.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жукова Є.О.