Справа № 160/1341/25
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 160/1341/25
(суддя Сластьон А.О.,м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року у справі №160/1341/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 16 січня 2025 року звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області згідно з яким просить:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області від 08.01.2025 №1294-52786/Д-01/8-0400/25 щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу судді період роботи на посаді помічника голови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з 04.08.1992 до 06.05.1997;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу судді період роботи на посаді помічника голови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з 04.08.1992 до 06.05.1997 з моменту звернення за призначенням пенсії, тобто з 08.10.2024 та виплатити різницю між фактично отриманими та належними до сплати сумами пенсії.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем при призначенні довідного утримання позивачу було протиправно зменшено необхідний стаж роботи на посаді судді з 30 років 5 місяців 15 днів до 27 років 05 місяців внаслідок неврахування стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року позов задоволено частково.

Суд, визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді 3 (трьох) років роботи на посаді помічника голови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з 04.08.1992 до 06.05.1997.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області здійснити з 08.10.2024 зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді 3 (три роки) роботи на посаді помічника голови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з 04.08.1992 до 06.05.1997. У задоволенні іншої частини позову відмовив.

Рішення суду мотивовано тим, що три роки роботи позивача на посаді помічника голови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області підлягають зарахуванню, як стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що підстави для врахування до стажу роботи на посаді судді, що враховується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоду роботи на посаді помічника голови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з 04.08.1992 по 06.05.1997, як стаж (досвід) роботи (професійної діяльності)) були відсутні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що Позивач ОСОБА_1 є суддею у відставці, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Судом встановлено, що позивач з 06.05.1997 до 31.03.2008 займала посаду судді районного суду Дніпропетровської області, з 01.04.2008 до 01.10.2018 - судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, з 02.10.2018 до 04.10.2024 - посаду судді Дніпровського апеляційного суду.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 03 жовтня 2024 року №2927/о/15-24 від 03.10.2024, встановлено, що загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає право на звільнення у відставку, становить понад 30 років 05 місяців 15 днів. Стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право на призначення на посаду судді - 3 роки (а.с.9-10).

В листі від 08.01.2025 №1294-52786/Д-01/8-0400/25 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зазначило, що на підставі поданої позивачем заяви від 01.07.2024 їй призначено довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (надалі - Закон №402- VIII).

Згідно з частиною 3 статті 142 Закону №402-VIIІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

До стажу судді зараховано період роботи з 06.05.1997 до 31.03.2008 на посаді судді районного суду Дніпропетровської області, з 01.04.2008 до 01.10.2018 на посаді судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, з 02.10.2018 до 04.10.2024 на посаді судді Дніпровського апеляційного суду.

Загальний страховий стаж позивача становить 47 років 27 днів, в тому числі стаж роботи на посаді судді - 27 років 05 місяців 15 днів (а.с.11).

Правомірність дій відповідача щодо не зарахування до стажу судді періоду роботи позивача на посаді помічника голові Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з 04.08.1992 до 06.05.1997 є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, враховуючи положення частини 1 статті 308 КАС України, згідно з якої суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною третьою статті 142 Закону України «Про судоустрій статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною першою статті 137 Закону №1402-VIII установлено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 12 липня 2018 року №2509-VIII статтю 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» доповнено частиною другою, згідно з якою до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Згідно з абзацом четвертим пункту 34 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII судді, призначенні чи обранні на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Отже, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді.

Системний аналіз вказаної норми у її взаємозв`язку з абзацом 4 пункту 34 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII дає підстави для висновку, що у зв`язку з набранням чинності Законом України від 07.06.2018 року №2447-VIII "Про Вищий антикорупційний суд", яким внесено зміни до статті 137 Закону №1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі №9901/302/19 (провадження № 11-882заі19). Зокрема, у цій постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді.

Необхідність зарахування до суддівського стажу, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, підтверджується також постановами Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2020 у справі №9901/537/19 та постановою Верховного Суду від 21.01.2021 у справі №560/499/19.

Частина 2 статті 137 Закону №1402-VIII прийнята на покращення соціального захисту суддів як висококваліфікованих фахівців та підвищення їх соціального захисту і передбачає додаткову можливість зарахування до стажу роботи на посаді судді стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, а не альтернативну можливість вибору стажу, адже в абзаці 4 пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.05.2019 у справі №9901/805/18 зазначила, що частину другу статті 137 Закону №1402-VIII потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).

Відповідно до частини третьої статті 127 Конституції України (у редакції, чинній на дату призначення позивача на посаду судді) на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи у галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

З розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, вбачається, що ОСОБА_1 з 04.08.1992 до 06.05.1997 працювала на посаді помічника голови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

Отже, як правильно зробив висновок суд першої інстанції, матеріалами справи підтверджений факт наявності у позивача трьох років стажу роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді.

Відтак, три роки роботи позивача на посаді помічника голови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області підлягають зарахуванню до стажу роботи на посаді судді, як стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року у справі №160/1341/25 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 23 вересня 2025 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.А. Шальєва