Справа № 120/13594/24
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2025-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/13594/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Альчук М.П.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

22 вересня 2025 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Ватаманюка Р.В. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішень.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач звернувся до головного управління ДПС України у Вінницькій області з метою з`ясування обставин щодо наявного у нього податкового боргу.

Листом відповідача від 22.08.2024 року повідомлено, що за інформаційними базами ГУ ДПС у Вінницькій області у власності позивача перебуває, зокрема, з 27.07.2012 року квартира (реєстраційний номер 37069146) загальною площею 73,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Так, позивачеві за 2020-2023 рік нараховувався податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, зокрема за вищезазначений об`єкт нежитлової нерухомості: за 2020 рік винесено податкове повідомлення-рішення № 0-0212 від 04.05.2020 року на суму 1241,02 грн та за 2021 рік - податкове повідомлення-рішення № 0-0212 від 04.05.2020 року на суму 1404,59 грн.

Не погоджуючись з вказаним податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки регламентується ст. 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Відповідно до п. п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п. п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

Відповідно до п.п. 266.3.2. п.266.3 ст.266 ПК України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

За приписами п. 266.4.1 п.266.4 ст.266 ПК України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів. Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Матеріалами справи підтверджено, що підставою для розрахунку контролюючим органом суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що належить позивачу, стали інформаційні дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Так, відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві власності позивача з 27.07.2012 року перебуває, зокрема квартира (реєстраційний номер 37069146) загальною площею 73,50 кв.м за адресою: АДРЕСА_1

Водночас, позивачем до матеріалів справи надано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухоме майна, у якому містяться відомості щодо іншого власника цієї квартири ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу.

З метою з`ясування обставин справи, судом першої інстанції було отримано актуальну інформацію з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якої власником цієї квартири є позивач. Відомості щодо відчуження цієї квартири відсутні.

Суд зауважує, що позбавлений можливості надавати оцінку наявності у витягу з Реєстру, наданого позивачем, відомостей про відчуження цієї квартири та, відповідно, встановити підстави наявності різних даних у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відтак, суд констатує, що відповідачем надано відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з яких вбачається належність позивачеві за правом власності нерухомого майна, на яке контролюючим органом нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Принагідно суд зауважує, що у разі виявлення розбіжностей між даними контролюючого органу та даними, що можуть бути підтверджені платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку проводить перерахунок суми податку.

Суд зауважує, що нормами пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України передбачено обчислення бази оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, саме на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а, отже, контролюючий орган під час винесення вищевказаних податкових повідомлень-рішень діяв в межах чинного законодавства.

Крім того, матеріали справи не містять інших документів, на підтвердження права власності позивача на нерухоме майно, що суперечать інформації, зазначеній в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно. Оригінали відповідних документів до контролюючого органу позивачем не надавались також, зокрема документи на право власності.

При цьому, відповідно до п. п. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПК України платник податку має право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або житлової нерухомості, що перебувають у власності платника податків; права на користування пільгою зі сплати податків; розміру ставки податку; нарахованої суми податку. Зворотного механізму положеннями ПК України не передбачено.

Окремо суд зауважує, що у разі виявлення невідповідності у Реєстрі, позивач не позбавлений можливості внести зміни до запису Держреєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у порядку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Курко О. П.

Судді Ватаманюк Р.В. Боровицький О. А.