Справа № 826/9643/17
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2025-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9643/17 Суддя (судді) першої інстанції: Димарчук Тетяна Миколаївна
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Епель О.В., Файдюка В.В., при секретарі Присяжній Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Діджітал Скрінз" та Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Діджітал Скрінз" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Діджітал Скрінз" звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.06.2017 №, № та №.

На виконання положень Закону України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року № 399 цю справу передано на розгляд до Волинського окружного адміністративного суду.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року адміністративний позов задоволено частково, а саме визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 20.06.2017 №; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 20.06.2017 № в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковим зобов`язанням в сумі 3 395 539 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 848 884,75 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача до судового засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечував, просив відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу від 03.03.2017 №1607 та відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання на І квартал 2017 року ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Діджітал Скрінз» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, про що складено акт від 17.05.2017 №181/26-15-14-02-02/37833282 (а.с.24-86, т.1).

В акті перевірки контролюючим органом зроблено висновок про порушення позивачем:

- пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134 статті 134 ПК України, пункту 2.4 Положення №88 та статті 9 Закону №996-XIV (в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 на загальну суму 1 152 868,00 грн, в тому числі по періодах: 2015 рік - 627 150,00 грн; 2016 рік - 525 718,00 грн;

- пунктів 7, 8, 18 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку «Витрати» 16, затвердженого Міністерством фінансів України (із змінами) від 31.12.1999 №318 та пункту 44.6 статті 44, пункту 188.1 статті 188, пункту 198.1, 198.9 статті 198, пункту 201.6 статті 201 ПК України та пункту 5 Порядку заповнення податкової декларації з податку на додану вартість , затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 28.01.2016 №21, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету, на загальну суму 3 432 324,00 грн, в тому числі по періодах: січень 2016 - 260 140,00 грн; лютий 2016 - 1 136 556,00 грн; квітень 2016- 558 612,00 грн; травень 2016 - 169 446,00 грн; червень 2016 - 162 033,00 грн; липень 2016 - 168 854,00 грн; серпень 2016 - 160 602,00 грн; вересень 2016 - 163 730,00 грн; жовтень 2016 - 161 833,00 грн; листопад 2016 - 159 486,00 грн; грудень 2016 - 164 472,00 грн;

- пункту 201.10 статті 201 ПК України, в результаті чого порушено терміни реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям-платникам податку на додану вартість за травень 2016 року, липень 2016 року, серпень 2016 року , грудень 2016 року;

- пункту 103.9 статті 103, підпунктів 141.4.1, 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 ПК України, в результаті чого встановлено заниження задекларованого податку на прибуток іноземних юридичних осіб за 2015 рік на суму 2681 грн, за 2016 рік на суму 89,00 грн та несвоєчасну сплату до бюджету податку на прибуток іноземних юридичних осіб у розмірі 16208,72 грн;

- пункту 103.2. статті 103, підпунктів 141.4.1, 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 ПК України, в результаті чого встановлено не утримано та не сплачено податок з доходу нерезидента «RCI ENTERPRISES LIMITED» (Сполучене Королівство Великобританії) за ставкою 15%: - за 2015 рік - 925 405 грн.

На підставі вищевказаного акта перевірки ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення:

- від 20.06.2017 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 4 290 405,00 грн, в тому числі за податковими зобов`язаннями в сумі 3 432 324 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 143075,80 грн (а.с.21, т.1);

- від 20.06.2017 №, яким встановлено завищення позивачем від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 1 152 868 грн (а.с.22, т.1);

- від 20.06.2017 №, яким товариству збільшено суму грошового зобов`язання з податку прибуток іноземних юридичних осіб в розмірі 928 419,31 грн, в тому числі за податковими зобов`язаннями в сумі 928 115,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 304,31 грн (а.с.23, т.1);

Вважаючи вищевказані податкові повідомлення-рішення протиправними позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1 статті 75 ПК України ).

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка..

Відповідно до пункту 77.1 статті 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Як вбачається із матеріалів справи документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Діджітал Скрінз» була проведена на підставі наказу ГУ ДФС у м. Києві від 03.03.2017 №1607 та відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання на І квартал 2017 року з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2016.

У той же час, вирішуючи питання щодо правомірності прийнятих відповідачем за результатами проведених перевірок податкових повідомлень-рішень від 20.06.2017 №, № та № суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 44.1. статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно із підпунктом 134.1. пункту 134.1 статті 134 об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Згідно з частинами першою - третьою статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 №996-XIV з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон №996-XIV, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена пунктами 1.2, 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (далі - Положення №88, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), згідно з якими господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення. Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до пункту 2.4 Положення №88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

При цьому, податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, які повинні складатися за наслідками тієї чи іншої господарської операції. Таким чином, будь-які документи (у тому числі, договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Тобто для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Як вбачається із пункту 3.1.2 акта перевіркою відображених у рядку 2180 фінансових звітів суб`єкта малого підприємництва «Інші операційні витрати» за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 на суму 196 134 600 грн встановлено, що суб`єкт господарювання відобразив операції за отримані послуги з абонплати за користування каналом зв`язку, технічні послуги по передачі сигналу прямої трансляції та запису футбольних матчів, послуги з постійного IP - доступу до мережі інтернет, абонплата за розміщення обладнання, рекламні послуги (проведення рекламно - інформаційної акції про надання послуг торгівельною маркою «OLL.TV»), розміщення інформаційно - рекламних матеріалів ТМ «OLL.TV» на різноманітних інтернет - сайтах, розміщення продукту «OLL.TV» на телеканалах, виготовлення постерів, послуги з дизайну сайту «OLL.TV», ремонт основних засобів, суб`єкт господарювання відображав операції з виплати заробітної плати, єдиний соціальний внесок на заробітну плату, консультаційні, юридичні послуги, послуги з оренди приміщення, послуги перекладу, амортизація нематеріальних активів.

За даними звіту про фінансові результати з 01.01.2015 по 31.12.2016 задекларовані витрати у загальній сумі 400 029 800 грн.

Проведеною перевіркою відображеного показника за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 в сумі 196 134 600 грн встановлено завищення задекларованих ТОВ «Діджітал Скрінз» показників у рядку 2180 фінансових звітів суб`єкта малого підприємництва «Інші операційні витрати» на загальну суму 1 148 858 грн., в тому числі по періодах: 2015 рік - 623 140 грн.; 2016 рік - 525 718 грн.

Так, за змістом акта перевірки позивачем було віднесено до складу витрат вартість послуг придбаних у ФОП ОСОБА_1 на загальну суму 706 774,00 грн, у т.ч: за 2015 на суму 362 302,00 грн, за 2016 - 344 472,00 грн; вартість послуг придбаних у ФОП ОСОБА_2 на загальну суму 293 157,00 грн, у т.ч. за 2015 на суму 228 080,00 грн, за 2016 - 65 077,00 грн, а також вартість придбаних робіт (послуг) у ТОВ «Старт-98» на загальну суму 148 927,00 грн, у т.ч. за 2015 у сумі 32 758,00 грн, за 2016 - 116 169,00 грн.

Згідно із доводами податкового органу ТОВ «Діджітал Скрінз» перераховувались кошти без мети реального настання правових наслідків, з метою заниження об`єкту оподаткування, несплати податків, у зв`язку з чим дії підприємства призвели до втрат дохідної частини Державного бюджету України. Внаслідок не підтвердження реальності здійснення господарських відносин між ТОВ «Діджітал Скрінз» та ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_3 , ТОВ «Старт-98» у позивача відсутнє право на формування витрат.

З урахуванням зазначеного, відповідно до висновків акту перевірки в порушення пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134 статті 134 ПК України, пункту 2.4 Положення №88 та статті 9 Закону №996-XIV позивачем завищено витрати на загальну суму 1 148 858 грн., в тому числі по періодах: 2015 рік - 623 140 грн; 2016 рік - 525 718 грн, у зв`язку із чим було винесено оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 20.06.2017 № (а.с.22, т.1);

Досліджуючи обставини щодо фактичного здійснення позивачем господарських операцій із вищезазначеними контрагентами, суд зазначає наступне.

Між ТОВ «Діджітал Скрінз» (замовник) та ФОП ОСОБА_1 (виконавець) було укладено договір про надання послуг №4/2015 від 01.01.2015 (а.с.103-105, т.1), за умовами якого виконавець зобов`язується за завданням замовника: надавати за плату послуги з консультування щодо аналізу тенденцій на ринку інтернет послуг (далі - "послуги"); здійснювати моніторинг преси щодо тенденцій розетку українського інтернет/ медіа/ телекомунікаційного середовища; надавати замовнику аналітичні матеріали та результати досліджень; надавати інформацію та допомогу з певних питань стосовно інтернет/медіа та телекомунікаційних проектів у відповідності до вимог замовника; надавати допомогу в організації та проведенні заходів за участю засобів масової інформації, а також інших публічних заходів замовника, а замовник зобов`язується оплачувати належним чином надані послуги на умовах даного договору та додатках до нього.

Відповідно до пункту 1.2. договору період надання послуг - до 31.12.2015 включно.

Згідно із пунктом 1.3. договору детальна інформація щодо наданих послуг, їх вартість та інші умови надання послуг погоджуються сторонами у додатках до договору, що є його невід`ємною частиною.

Нормами пункту 3.1 договору визначено, що вартість послуг погоджується сторонами у додатках до договору . Вартість всіх послуг прийнятих замовником за даним договором становить ціну договору.

Відповідно до пункту 3.3. договору протягом 10 робочих днів після закінчення кожного звітного місяця, в якому надавалися послуги, виконавець готує та направляє замовнику два примірники акту наданих послуг (далі -"Акт") підписаних зі своєї сторони. У разі відсутності претензій та зауважень у замовника до наданих виконавцем послуг до звітний місяць, замовник підписує акт протягом 10 робочих днів та направляє один примірник акту виконавцю.

На виконання умов договору про надання послуг №4/2015 від 01.01.2015, між ТОВ «Діджітал Скрінз» (замовник) та ФОП ОСОБА_1 (виконавець) були підписані додатки до вказаного договору, в яких сторони погодили вартість послуг з здійснення моніторингу преси щодо тенденцій розвитку українського інтернет/медіа/телекомунікаційного середовища, а саме: згідно із додатком від 01.01.2015 №1 (а.с.106, т.1) в період з 01.01.2015 по 31.01.2015 в сумі 37 763, 16 грн; згідно із додатком від 01.02.2015 №2 (а.с.107, т.1) в період з 01.02.2015 по 28.02.2015 в сумі 21 889,47 грн; згідно із додатком від 01.03.2015 №3 (а.с.108, т.1) в період з 01.03.2015 по 31.03.2015 в сумі 30 033,77 грн; згідно із додатком від 01.04.2015 №4 (а.с.109, т.1) в період з 01.04.2015 по 30.04.2015 в сумі 30009,77 грн; згідно із додатком від 01.05.2015 №5 (а.с.110, т.1) в період з 01.05.2015 по 31.05.2015 в сумі 28 556,88 грн; згідно із додатком від 01.06.2015 №6 (а.с.111, т.1) в період з 01.06.2015 по 30.06.2015 в сумі 35 047,38 грн; згідно із додатком від 01.04.2015 №7 (а.с.112, т.1) в період з 01.07.2015 по 31.07.2015 в сумі 25 801,44 грн; згідно із додатком від 01.08.2015 №8 (а.с.113, т.1) в період з 01.08.2015 по 31.08.2015 в сумі 23 963,63 грн; згідно із додатком від 01.09.2015 №9 (а.с.109, т.1) в період з 01.09.2015 по 30.09.2015 в сумі 26 883,38 грн; згідно із додатком від 01.10.2015 №10 (а.с.115, т.1) в період з 01.10.2015 по 31.10.2015 в сумі 27 044,18 грн; згідно із додатком від 01.11.2015 №11 (а.с.116, т.1) в період з 01.11.2015 по 30.11.2015 в сумі 27 043,22 грн; згідно із додатком від 01.12.2015 №12 (а.с.117, т.1) в період з 01.12.2015 по 31.12.2015 в сумі 28 410,57 грн.

Детальний перелік наданих послуг міститься у звітах про надання послуг за договором №4/2015 від 01.01.2015, які підписувалися ТОВ «Діджітал Скрінз» та ФОП ОСОБА_1 щомісячно в останній календарний день місяця (а.с.118-130, т.1).

Після розгляду звітів сторони дійшли згоди щодо підписання актів наданих послуг від 31.01.2015, від 28.02.2015, від 31.03.2015, від 30.04.2015, від 31.05.2015, від 30.06.2015, від 31.07.2015, від 31.08.2015, від 30.09.2015, від 31.10.2015, від 30.11.2015, від 31.12.2015, згідно із якими виконавець надав послуги з консультування щодо аналізу тенденцій на ринку інтернет послуг (надалі - послуги) протягом відповідного строку надання послуг, сторони не мають одна до одної претензій. Вартість послуг вказана у таких актах відповідає вартості узгодженій сторонами у вищезазначених додатках до договору (а.с.132-144, т.1).

На аналогічних умовах між ТОВ «Діджітал Скрінз» (замовник) та ФОП ОСОБА_1 (виконавець) було укладено договір про надання послуг №5/2016 від 01.01.2016 (а.с.26-28, т.2), яким було визначено період надання - до 31.12.2016 включно.

На виконання умов вказаного договору та за фактом надання відповідних послуг, між ТОВ «Діджітал Скрінз» та ФОП ОСОБА_1 щомісячно підписувалися акти про надання послуг за договором №5/2016 від 01.01.2016, а саме: від 31.01.2016, від 29.02.2016, від 31.03.2016, від 30.04.2016, від 31.05.2016, від 30.06.2016, від 31.07.2016, від 31.08.2016, від 30.09.2016, від 31.10.2016, від 30.11.2016, від 31.12.2016 (а.с.145-156, т.1).

Також судом встановлено, що між ТОВ «Діджітал Скрінз» (замовник) та ФОП ОСОБА_2 (виконавець) було укладено договір про надання послуг №3/2015 від 01.01.2015 (а.с.157-159, т.1), за умовами якого виконавець зобов`язується за завданням замовника надавати за плату послуги з планування та проектування інтегрованих комп`ютерних систем та налаштування програмного забезпечення відео сервісу OLLTV (далі - "послуги"), а Замовник зобов`язується оплачувати належним чином надані послуги на умовах даного договору та додатках до нього.

Згідно із пунктом 1.2 договору період надання послуг - до 31.12.2015 включно.

Відповідно до пункту 1.3 договору детальна інформація щодо наданих послуг, їх вартість та інші умови надання послуг погоджуються сторонами у додатках до договору, що є його невід`ємною частиною.

Нормами пункту 3.1 договору визначено, що вартість послуг погоджується сторонами у додатках до договору . Вартість всіх послуг прийнятих замовником за даним договором становить ціну договору.

Відповідно до пункту 3.3. договору протягом 10 робочих днів після закінчення кожного звітного місяця, в якому надавалися послуги, виконавець готує на направляє замовнику два примірники акту наданих послуг (далі -"Акт") підписаних зі своєї сторони. У разі відсутності претензій та зауважень у замовника до наданих виконавцем послуг до звітний місяць, замовник підписує акт протягом 10 робочих днів та направляє один примірник акту виконавцю.

На виконання умов договору про надання послуг №3/2015 від 01.01.2015, між ТОВ «Діджітал Скрінз» (замовник) та ФОП ОСОБА_2 (виконавець) були підписані додатки до вказаного договору, в яких сторони погодили вартість послуг з планування та проектування інтегрованих комп`ютерних систем та налаштування програмного забезпечення відео сервісу OLLTV , а саме: згідно із додатком від 01.01.2015 №1 (а.с.160, т.1) в період з 01.01.2015 по 31.01.2015 в сумі 15 004,04 грн; згідно із додатком від 01.02.2015 №2 (а.с.163, т.1) в період з 01.02.2015 по 28.02.2015 в сумі 14 464,46 грн; згідно із додатком від 01.03.2015 №3 (а.с.166, т.1) в період з 01.03.2015 по 31.03.2015 в сумі 18 310,56 грн; згідно із додатком від 01.04.2015 №4 (а.с.169, т.1) в період з 01.04.2015 по 30.04.2015 в сумі 14 646,46 грн; згідно із додатком від 01.05.2015 №5 (а.с.172, т.1) в період з 01.05.2015 по 31.05.2015 в сумі 14 646,46 грн; згідно із додатком від 01.06.2015 №6 (а.с.175, т.1) в період з 01.06.2015 по 30.06.2015 в сумі 17 286,46 грн; згідно із додатком від 01.04.2015 №7 (а.с.178, т.1) в період з 01.07.2015 по 31.07.2015 в сумі 17 575,76 грн; згідно із додатком від 01.08.2015 №8 (а.с.180, т.1) в період з 01.08.2015 по 31.08.2015 в сумі 17 575,76 грн; згідно із додатком від 01.09.2015 №9 (а.с.183, т.1) в період з 01.09.2015 по 30.09.2015 в сумі 21 096,76 грн; згідно із додатком від 01.10.2015 №10 (а.с.186, т.1) в період з 01.10.2015 по 31.10.2015 в сумі 17 575,76 грн; згідно із додатком від 01.11.2015 №11 (а.с.189, т.1) в період з 01.11.2015 по 30.11.2015 в сумі 20 202,02 грн; згідно із додатком від 01.12.2015 №12 (а.с.192, т.1) в період з 01.12.2015 по 31.12.2015 в сумі 24 828,02 грн.

Детальний перелік наданих послуг міститься у звітах про надання послуг за договором №3/2015 від 01.01.2015, які підписувалися між ТОВ «Діджітал Скрінз» та ФОП ОСОБА_2 щомісячно в останній календарний день місяця (а.с.161, 164, 167, 170, 173, 176, 179, 182, 184, 187, 190, 193, т.1).

Після розгляду звітів сторони дійшли згоди щодо підписання актів наданих послуг від 31.01.2015, від 28.02.2015, від 31.03.2015, від 30.04.2015, від 31.05.2015, від 30.06.2015, від 31.07.2015, від 31.08.2015, від 30.09.2015, від 31.10.2015, від 30.11.2015, від 31.12.2015, згідно із якими виконавець надав послуги з планування та проектування інтегрованих комп`ютерних систем та налаштування програмного забезпечення відео сервісу OLLTV протягом відповідного строку надання послуг, сторони не мають одна до одної претензій. Вартість послуг вказана у таких актах відповідає вартості узгодженій сторонами у вищезазначених додатках до договору (а.с.162, 165, 168, 171, 174, 177, 180, 182, 185, 188, 191, 194, т.1).

На аналогічних умовах між ТОВ «Діджітал Скрінз» (замовник) та ФОП ОСОБА_2 (виконавець) було укладено договір про надання послуг №4/2016 від 01.01.2016 (а.с.195-197, т.1, а.с.29-31, т.2), період надання послуг за яким до 31.12.2016 включно.

До вказаного договору між позивачем та ФОП ОСОБА_2 (виконавець) були підписані додатки, в яких сторони погодили вартість послуг з планування та проектування інтегрованих комп`ютерних систем та налаштування програмного забезпечення відео сервісу OLLTV , а саме: згідно із додатком від 01.01.2016 №1 (а.с.198, т.1) в період з 01.01.2016 по 31.01.2016 в сумі 20 202,02 грн; згідно із додатком від 01.02.2016 №2 (а.с.204, т.1) в період з 01.02.2016 по 29.02.2016 в сумі 20 525,25 грн; згідно із додатком від 01.03.2016 №3 (а.с.201, т.1) в період з 01.03.2016 по 31.03.2016 в сумі 24 350,02 грн;

Детальний перелік наданих послуг міститься у звітах про надання послуг за договором №4/2016 від 01.01.2016, які були підписані між ТОВ «Діджітал Скрінз» та ФОП ОСОБА_2 31.01.2016, 29.02.2016 та 31.03.2016, тобто в останній календарний день місяця (а.с.200, 203, 206, т.1).

Після розгляду звітів сторони дійшли згоди щодо підписання актів наданих послуг від 31.01.2016, від 29.02.2016 та від 31.03.2016, згідно із якими виконавець надав послуги з планування та проектування інтегрованих комп`ютерних систем та налаштування програмного забезпечення відео сервісу OLLTV протягом відповідного строку надання послуг, сторони не мають одна до одної претензій. Вартість послуг вказана у таких актах відповідає вартості узгодженій сторонами у вищезазначених додатках до договору (а.с.199, 202, 205 т.1).

Про той факт, що ФОП ОСОБА_2 надавав позивачу послуги із налаштування програмного забезпечення свідчать також наявні в матеріалах справи документи, які містять інформацію про помилки в роботі комп`ютерної системи та надання технічної підтримки (а.с.32 - 208, т.2).

Матеріалами справи також підтверджується, що 01.06.2012 між ТОВ «Діджітал Скрінз» (замовник) та ТОВ «Старт-98» (виконавець) було укладено договір доставки SMS №К-132 (а.с.207-212, т.1), за змістом якого вбачається, що сторони висловили взаємний інтерес до укладання ділових відносин. Цей Договір викладає взаєморозуміння сторін, у тому числі обов`язки кожної сторони, зобов`язання та комерційні і правові умови, які регулюватимуть відносини сторін.

Оскільки Замовник має потребу надсилати мобільні дані (далі за текстом SMS) для своїх клієнтів.

Для цілей цього Договору термін "Мережа Замовника" означає комбінацію Сайту Замовника та всього обладнання, програмного забезпечення, технології, інформації, інтелектуальної власності і пов`язаних продуктів і послуг, які пропонуються Замовником.

Оскільки виконавець працює в галузі надання послуг операторів, перелічених у Додатку до цього Договору, мереж мобільного з передачі мобільних даних (SMS) абонентам, операторів, перелічених у додатку до цього договору, мереж мобільного зв?язку та вказана діяльність не потребує отримання Виконавцем ліцензії відповідно до Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» №1775- ІІІ від 01.06.2000.

Відповідно до пункту 6.1 договору ціна доставки SMS замовник сплачує виконавцю за кожне доставлене SMS. Ціна одного SMS наведена у додатку до цього договору. Ця ціна є дійсною для всіх Операторів, перелічених у додатку до цього договору. Ціна Договору включає вартість послуг (доставка SMS) та вартість обслуговування Альфанумеричного імені.

Додатковою угодою №1 від 03.03.2014 (а.с.219-220, т.1) до договору доставки SMS №К-132 від 01.06.2012 визначено що цей договір починається з дня набрання чинності, зазначеного вище, і залишається чинним протягом одного року. Цей Договір автоматично продовжуватиметься на додаткові наступні однорічні періоди, поки одна із сторін не направить іншій Стороні письмове повідомлення про намір припинити дію Договору не менше ніж за тридцять календарних днів до закінчення дії початкового або продовження строку дії договору.

Актами здачі - прийняття робіт (надання послуг) від 28.02.2015 №00200 (а.с.221, т.1), від 28.02.2015 №00199 (а.с.222, т.1), від 31.01.2015 №00067 (а.с.223, т.1), від 31.01.2015 №00068 (а.с.224, т.1), від 31.07.2015 №00886 (а.с.225, т.1), від 30.06.2015 №00737 (а.с.226, т.1), від 31.05.2015 №00599 (а.с.227, т.1), від 31.04.2015 №00473 (а.с.228, т.1), від 01.01.2016 №00057 (а.с.229, т.1), від 29.02.2016 №00191 (а.с.232, т.1), від 31.03.2016 №00311 (а.с.237, т.1), від 30.04.2016 №00447 (а.с.238, т.1), від 31.05.2016 №00600 (а.с.241, т.1), від 30.06.2016 №00740 (а.с.244, т.1), від 31.08.2016 №К-995 (а.с.247, т.1), від 30.09.2016 №К-1134 (а.с.250, т.1), від 31.10.2016 №К-1273 (а.с.253, т.1), від 30.11.2016 №К01416 (а.с.258, т.1), від 31.12.2016 №К-1561 (а.с.261, т.1) підтверджується, що ТОВ «Старт-98» були надані, а позивачем прийняті відповідні послуги за договором доставки SMS №К-132 від 01.06.2012.

Факт надання позивачу послуг із розсилання SMS також підтверджується наявними в матеріалах справи даними статистики по ТОВ «Діджітал Скрінз», а саме: за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2016 року, а також за січень лютий, березень, квітень, травень, червень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2015 року, які містять детальну інформацію про надані послуги, зокрема: кількість відправлених/отриманих sms, дата відправлення sms, id адресу та назву відповідної розсилки sms (а.с.230-231, 233-236, 239-240, 242-243, 245-246, 248 -249-250, 251-252, 254-257, 259-260, 262-263, т.1, а.с.209-250, т.2, а.с.1-250 т.3, а.с.1-192, т.4).

Відповідач в акті перевірки та впродовж розгляду справи обґрунтовує нереальність здійснення зазначених господарських операцій тим, що в наданих на перевірку актах про надання послуг не вказаний обсяг, зміст господарської операції, одиниця виміру виконаних послуг, а отже не підтверджено реальність здійснення господарських операцій.

В той же час, суд звертає увагу, що надані позивачем додаткові угоди, акти здачі-приймання наданих послуг, звіти про надання послуг та інші вищезазначені документи містять всі обов`язкові реквізити, що передбачені чинним законодавством, у тому числі інформацію про зміст та обсяг господарської операції. При цьому, ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлена. Відсутність максимальної деталізації виду виконаних послуг не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій.

Так, відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 29.03.2018 у справі №825/1391/17 господарські операції повинні бути дослідженні у сукупності всіх документів, які дозволяють встановити реальність господарських операцій. Верховний Суд зазначив, що з метою податкового обліку господарські операції можуть оформлюватися будь-якими первинними документами, зміст яких відповідає вимогам податкового законодавства, та складення яких відповідає законодавчо установленим вимогам щодо оформлення такої операції або звичаєвій практиці. При цьому, ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлена. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені. Власне відсутність максимальної деталізації виду виконаних послуг та окремих позицій у первинних облікових документах, які не впливають на зміст господарської операції, не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій. Окрім того, за своїм економіко-юридичним змістом послуга являє собою діяльність, результати якої не мають матеріального виразу, а реалізуються та споживаються у процесі її здійснення. Виходячи зі специфіки послуги як предмета господарської операції, акт наданих послуг з переліком фактично поставлених послуг за напрямами, вказаним в договорі, є достатнім доказом, що підтверджує факт виконання такої господарської операції.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суд від 29.04.2025 у справі №620/5134/24, від 25.02.2021 у справі №640/3515/19, від 04.06.2021 у справі №824/1007/19-а, від 17.05.2021 у справі № 520/1104/19, від 11.05.2021 року у справі №808/1406/17.

Окрім того, як вбачається із пункту 2.9 акту перевірки фактично в період з 01.01.2015 по 31.12.2016 підприємство ТОВ «Діджітал Скрінз» надавало послуги з розповсюдження кіно - та відеофільмів, телевізійних програм, радіосигналу (трансляція кінофільмів, серіалів, шоу, прямі футбольні трансляції на екранах ТВ всіх моделей при підключенні через ТВ приставку). Доставка радіо - та телевізійного сигналу здійснюється через мережу Інтернет. Власний інтернет - сайт «OLL.TV».

За період з 01.10.2012 по 31.12.2014 позивач надавав послуги провайдера «телебачення», що включає доступ до перегляду контенту (аудіовізуальні твори (фільми, серіали, анімаційні твори, тощо), що зберігаються на/або показ яких забезпечується через сервер Провайдера), та (її) програмну послугу - (формування провайдером пакетів програм, телеканалів та забезпечення Абонентам можливості їх перегляду на договірних засадах). Програмна послуга надається провайдером на підставі ліцензій «Провайдера програмної послуги», виданих Національною радою України з питань телебачення та радіомовлення на кожен регіон окремо, та договірних відносин між ТОВ «Діджітал Скрінз» та ліцензіатами (правовласниками та дистриб`юторами контенту) медіа-контенту. Провайдер самостійно надає Сервіс Абонентам, з якими укладено Абонентські угоди. Провайдер самостійно визначає тарифи та пакети сервісу.

Також продаж сервісу здійснюється під назвою «Інтерактивне TV» на договірних засадах із ПАТ «Укртелеком» та з іншими контрагентами на умовах агентських договорів, предметом яких є надання послуг провайдеру в укладанні угод з Абонентами про надання сервісу та обслуговування від імені, в інтересах і за рахунок провайдера.

ТОВ «Діджітал Скрінз» має право на торговельну марку «OLL.TV».

«OLL.TV» - інтернет - сайт та інші Веб-ресурси (додатків до пристроїв відтворення, таких як Smart TV, програм до телефонів і смартфонів, та інше), які надають можливість абонентам право перегляду контенту на засадах публічного та агентських договорів.

Сервіс «OLL.TV», розташований в мережі Інтернет за адресою: http://www.oll.tv (далі -«Сервіс»). Сервіс надає можливість особам, які знаходяться на території України і користуються ІР адресами, які закріплені за українськими інтернет - провайдерами, отримати доступ до перегляду/прослуховування в режимі он-лайн різного ліцензійного аудіо-, відео-аудіовізуального контенту, в тому числі художніх, документальних, науково - популярних мультиплікаційних, кіно, теле і відео фільмів, трансляція спортивних мікропідприємств і т.д.

Сервіс також включає доступ до перегляду телеканалів, прослуховування радіостанцій, а також іншому контенту.

Для забезпечення доступу до сервісу «Інтерактивне TV», інтернет - сайту «OLL.TV», та інших Веб-ресурсів - ТОВ «Діджітал Скрінз» має власне обладнання, таке як - системи підготовки контенту (танскодери, енкодери) систем збереження даних, сервери доступу до контенту (CDN), мережева інфраструктура (свічі, балансувальники навантаження та ін.).

ТОВ «Діджітал Скрінз» - проводить реалізацію послуг, використовуючи наступні канали реалізації: телекомунікаційні мережі партнерів (проводиться продаж пакетів телеканалів (залежить від кількісних та якісних показників)); прямий канал продажу (oll.tv) тарифний пакет в залежності від контентного наповнення (футбол, кіно, дитячий, ефірний, світогляд тощо).

З огляду на вказане, суд доходить висновку, що твердження податкового органу про нереальність господарських операцій між позивачем та ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_3 , ТОВ «Старт-98» не підтверджені належними та допустимими доказами. Натомість факт надання послуг підтверджується повнотою оформлених первинних документів, їх узгодженістю із договорами, систематичністю виконання, наявністю звітності до кожного акта, а також відповідністю господарських операцій виду діяльності та технічним потребам позивача, який здійснює діяльність у сфері розповсюдження кіно- та відеофільмів, телевізійних програм, а відтак позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 20.06.2017 № є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно податкового повідомлення - рішення від 20.06.2017 №, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 188.1. статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком:

товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню;

газу, який постачається для потреб населення.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 198.1. статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нормами пункту 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №318 від 31.12.1999 (далі - Положення №318, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Згідно із пунктом 8 Положення №318 якщо актив забезпечує одержання економічних вигод протягом кількох звітних періодів, то витрати визнаються шляхом систематичного розподілу його вартості (наприклад, у вигляді амортизації) між відповідними звітними періодами.

Відповідно до пункту 18 Положення №318 до адміністративних витрат відносяться такі загальногосподарські витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством: загальні корпоративні витрати (організаційні витрати, витрати на проведення річних зборів, представницькі витрати тощо); витрати на службові відрядження і утримання апарату управління підприємством та іншого загальногосподарського персоналу; витрати на утримання основних засобів, інших матеріальних необоротних активів загальногосподарського використання (операційна оренда, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона); винагороди за професійні послуги (юридичні, аудиторські, з оцінки майна тощо); витрати на зв`язок (поштові, телеграфні, телефонні, телекс, факс тощо); амортизація нематеріальних активів загальногосподарського використання; витрати на врегулювання спорів у судових органах; податки, збори та інші передбачені законодавством обов`язкові платежі (крім податків, зборів та обов`язкових платежів, що включаються до виробничої собівартості продукції, робіт, послуг); плата за розрахунково-касове обслуговування та інші послуги банків, а також витрати, пов`язані з купівлею-продажем валюти; інші витрати загальногосподарського призначення.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову. У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

У свою чергу, обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованих витрат та податкового кредиту первинними документами покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), оскільки саме він виступає суб`єктом, який використовує при обчисленні кінцевої суми податку, що підлягає сплаті до бюджету, суму податкового кредиту з ПДВ, визначену постачальником, та зменшує оподатковуваний дохід на вартість товарів (робіт, послуг), визначену продавцем.

Так, в ході проведених перевірок було встановлено, що в період з 01.01.2015 по 31.12.2016 ТОВ «Діджітал Скрінз» задекларовано податкових зобов`язань по податку на додану вартість на суму 55 916 702 грн.

Перевіркою відображених показників у рядку і декларацій «Операції на митній території України, що оподатковуються за ставкою 20%, крім імпорту товарів» у загальній сумі 54110854 грн за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 встановлено, що на формування показників мало вплив здійснення операцій із надання послуг абонентам щодо доступу з перегляду прослуховуванню в режимі он-лайн різноманітного ліцензійного аудіо-, відео- аудіовізуального контенту на сайті «OLL.TV».

Згідно із висновками акта перевірки на порушення пункту 188.1 статті 188 ПК України, підприємством занижено податкове зобов`язання по операціям з постачання послуг нижче ціни придбання таких послуг на загальну суму 3 259 512,00 грн, у т.ч. за січень 2015 на суму 118324,00 грн., за лютий 2015 на суму 118324,00 грн., за березень 2015 на суму 118324,00 грн, за квітень 2016 на суму 118324,00 грн., за травень 2015 на суму 118324,00 грн, за червень 2015 на суму 118324,00 грн, за липень 2015 на суму 118324,0 грн, за серпень 2015 на суму 118324,00 грн, за вересень 2015 на суму 118324,00 грн, за жовтень 2016 на суму 118324,0 грн, за листопад 2015 на суму 118324,00 грн, за грудень 2015 на суму 118324,00 грн, за січень 2016 на суму 153302,00 грн., за лютий 2016 на суму 153302,00 грн, за березень 2016 на суму 153302,00 грн, за квітень 2016 в сумі грн., за травень 2016 в сумі 153302,00 грн, за червень 2016 на суму 153302,00 грн, за липень 2016 на суму 153302,00 грн, за серпень 2016 на суму 153302,00 грн, за вересень 2016 сумі 153302,0 грн, за жовтень 2016 на суму 153302,00 грн, за листопад на суму 153302,00 грн, за грудень 2016 на суму 153302,00 грн.

Як вбачається із пункту 3.2.1. акту перевірки згідно із пунктом 19.8 наказу про облікову політику від 30.12.2015 №ОП-ДС до складу собівартісті реалізованої продукції (робіт, послуг) ТОВ «Діджітал Скрінз» включає прямі матеріальні витрати (амортизація придбаного контенту, визначена, як вартість кожної окремої одиниці контенту пропорційно строку його використання).

В ході перевірки встановлено, що ТОВ «Діджітал Скрінз» у перевіряємому періоді віднесло амортизацію основних засобів загальновиробничого призначення та амортизацію нематеріальних активів загальновиробничого призначення до складу витрат адміністративних послуг (рахунок 92) на загальну суму 16 297 564,00 грн, у тому числі за 2015 на суму 7 099 420,00 грн, у т.ч. ПДВ - 1 419 884,00 грн, за 2016 на суму 9 198 144,0 грн, у т.ч ПДВ - 1839 629,00 грн. (оборотно-сальдова відомість по рахунку 92 за 2015, 2016).

В бухгалтерському та податковому ТОВ «Діджітал Скрінз» застосував правила та порядок ведення обліку, що обумовлені Наказом про облікову політику від 30.12.2015 №ОП-ДС. Однак, податковий орган вказує, що такий порядок обліку не повинен суперечити вимогам бухгалтерського обліку, визначенним П(С)БО та діючим нормативно-правовим актам, що регулюють правила ведення бухгалтерського обліку.

З урахуванням зазначеного, податковий орган дійшов висновку, що враховуючи порушення вимог пунктів 7, 8, 18 П(С)БО 16 та пункту 188.1 статті 188 ПК України, ТОВ «Діджітал Скрінз» занижено базу оподаткування операцій з постачання робіт (послуг), що призвело до заниження податкового зобов`язання на загальну суму 3 259 512,00 грн.

Разом з тим, при вирішенні позовних вимог в цій частині суд враховує судовий висновок експерта Київської незалежної судово-експертної установи від 06.11.2017 №2365 (а.с.217-230, т.4), згідно із яким за результатами дослідження, зазначене в акті ДФС України №181/26-15-14-02-02/37833282 від 17.05.2017 заниження об`єкта оподаткування ТОВ «Діджітал Скрінз» за період 2015-2016 років і донарахування до сплати на рахунок ПДВ суми 3 259 512,00 грн, документально та нормативно не підтверджується, а витрати за період 2015-2016, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визначені ТОВ «Діджітал Скрінз» у відповідності до норм Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», Методичних рекомендацій щодо облікової політики підприємства, облікової політики ТОВ «Піджітал Скрінз».

Так, згідно із пунктом 188.1 статті 188 ПК України, в редакції що була чинна в 2015 році, база оподаткування податковим на додану вартість операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів. При цьому, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості.

В подальшому до вказаної норми, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 №909-VIII, були внесенні зміни, що набрали чинності з 01.01.2016, та згідно з якими база оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання товарів/послуг з 2016 року їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів. При цьому, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін.

Отже, вимога відносно того що розмір бази оподаткування податком на додану вартість не може бути меншою за собівартість наданих послуг, була визначена в Податковому кодексі України тільки до 01.01.2016.

Виходячи з економічного сенсу та норм Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.12.1999 №318, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248 (надалі - Стандарт 16), собівартість продукції (робіт, послуг) - це витрати пов`язані з виробництвом (наданням) цієї продукції (робіт, послуг).

Так, згідно із пунктом 11 Стандарту 16, собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат.

До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: прямі матеріальні витрати, прямі витрати на оплату праці; змінні загальновиробничі постійні розподілені загальновиробничі витрати.

Перелік і склад статей калькулювання виробничої собівартості продукції (робіт, послу установлюються підприємством

До складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, щ утворюють основу вироблюваної продукції, купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат. (пункт 12 Стандарту 16)

До складу прямих витрат на оплату праці включаються заробітна плата та інші виплати робітникам зайнятим у виробництві продукції, виконанні робіт або наданні послуг, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат. (пункт 13 Стандарту 16)

До складу інших прямих витрат включаються всі інші виробничі витрати, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат, зокрема відрахування на соціальні заходи, плата за оренду, амортизація, тощо. (пункт 14 Стандарту 16)

Відповідно до пункту 15 Стандарту 16, до складу загальновиробничих витрат включаються: витрати на управління виробництвом (оплата праці апарату управління цехами, дільницями тощо; відрахування на соціальні заходи, тощо); амортизація основних засобів, нематеріальних активів загально виробничого; витрати на утримання, експлуатацію та ремонт, страхування, операційну оренду основних засобів, інших необоротних активів загальновиробничого призначення; витрати на вдосконалення технології й організації виробництва; витрати на опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення та інше утримання виробничих приміщень; витрати на обслуговування виробничого процесу, тощо.

За нормами пуекнту 16 Стандарту 16, загальновиробничі витрати поділяються на постійні і змінні.

До змінних загальновиробничих витрат належать витрати на обслуговування і управління виробництвом (цехів, дільниць), що змінюються прямо (або майже прямо) пропорційно до зміни обсягу діяльності. До постійних загальновиробничих витрат відносяться витрати на обслуговування і управління виробництвом, що залишаються незмінними (або майже незмінними) при зміні обсягу діяльності.

Перелік і склад змінних і постійних загальновиробничих витрат установлюються підприємством.

Витрати, пов`язані з операційною діяльністю, які не включаються до собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг), поділяються на адміністративні витрати, витрати на збут та інші операційні витрати. (пункту 17 Стандарту 16)

Згідно із пунктами 18, 19 Стандарту 16, до адміністративних витрат відносяться загальногосподарські витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством. Витрати на збут включають такі витрати, пов`язані з реалізацією (збутом) продукції (товарів, робіт та послуг).

Виходячи з норм Закону №996-XIV облікова політика - сукупність принципів, методів і процедур, що використовуються підприємством для складання та подання фінансової звітності називається обліковою політикою підприємства.

Підприємство самостійно визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства.

До факторів, які визначають вибір облікової політики підприємства відносяться: форма власності та організаційно-правова форма; галузь, вид діяльності; система оподаткування; ступінь свободи дій (можливість самостійного ухвалення рішень з питань ціноутворення, вибору партнерів); стратегія фінансово-господарського розвитку (мета й завдання економічного розвитку організацій на довгострокову перспективу, очікувані напрями інвестицій, тактичні підходи до вирішення перспективних завдань).

Методичними рекомендаціями щодо облікової політики підприємства, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 27.06.2013 №635 передбачено, що підприємство самостійно на основі національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку т інших нормативно-правових актів з бухгалтерського обліку визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства, а також зміни до неї.

У розпорядчому документі про облікову політику наводяться принципи, методи і процедури, які використовуються підприємством для ведення бухгалтерського обліку, складання і подання фінансової звітності та щодо яких нормативно-правовими актами з бухгалтерського обліку передбачено більш ніж один їх варіант, а також попередні оцінки, які використовуються підприємством з метою розподілу витрат між відповідними звітними періодами. Одноваріантні методи оцінки, обліку і процедур до такого розпорядчого документа включати недоцільно.

Облікова політика може враховувати організаційно-правову форму підприємства, галузеві особливості економічної діяльності, обсяги виробництва тощо.

Облікова політика є елементом системи організації бухгалтерського обліку на підприємстві. (пункт 1.3);

Обрана підприємством облікова політика застосовується всіма філіями, представництвами, відділеннями та іншими відокремненими підрозділами незалежно від їх місцезнаходження. (пункт 14);

Розпорядчий документ про облікову політику підприємства визначає, зокрема: сегменти діяльності, пріоритетний вид сегмента, ціноутворення у внутрішньогосподарських розрахунках; засади перелік і склад змінних і постійних загальновиробничих витрат, бази їх розподілу; перелік і склад статей калькулювання виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) (пункт 2.1);

Підприємство самостійно визначає перелік і склад статей калькулювання виробничої собівартості продукції (робіт, послуг). (пункт 2.16).

Як вбачається із описової частини судового висновку експерта Київської незалежної судово-експертної установи від 06.11.2017 №2365 наказом №ОП-ДС від 30.12.2014 затверджене Положення про облікову політику та організацію бухгалтерського обліку ТОВ «Діджітал Скрінз» на 2015 рік, яке введено в дію з 01.01.2015.

Розділом 17 «Витрати» даного Положення передбачено, що витрати ТОВ «Діджітал Скрінз» відображаються одночасно із зменшенням активів або збільшенням зобов`язань. Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені,

Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені. Здійснювати відображення в обліку витрат діяльності з використанням рахунків класу 9 «Витрати діяльності». Відповідно до П(СБО 16 «Витрати» до складу витрат (у визначенні даного Стандарту) підприємства включаються: собівартість реалізованих товарів; собівартість реалізованих робіт, послуг; витрати, пов`язані з операційною діяльністю, які не включаються до собівартості реалізованих робіт, послуг, товарів, а саме, адміністративні витрати, витрати на збут та інші операційні витрати; фінансові витрати; інші витрати.

Собівартість реалізованих робіт, послуг визначається також згідно П(С)БО 16 «Витрати» і включає в себе: прямі матеріальні витрати, що включають в себе амортизацію придбаного контенту, визначену, як вартість кожної окремої одиниці контенту пропорційно строку його використання.

В зв`язку з одночасним веденням підприємством декількох основних видів діяльності витрати на оплату праці персоналу не можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат собівартості реалізації послуг і в повному обсязі відносяться до адміністративних витрат підприємства.

За нормами статті 3 Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 30.11.1999 №291, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 21.12.1999 за №893/4186 (надалі - Інструкція №291), для узагальнення інформації про доходи від реалізації готової продукції, товарів, робіт і послуг призначений рахунок 70 «Доходи від реалізації».

Рахунок 70 «Доходи від реалізації» має, в т.ч. наступні субрахунки: 701 «Дохід від реалізації готової продукції» 702 «Дохід від реалізації товарів» 703 «Дохід від реалізації робіт і послуг» 704 «Вирахування з доходу»

На субрахунку 703 «Дохід від реалізації робіт і послуг» підприємства і організації, що виконують роботи і надають послуги, узагальнюють інформацію про доходи від реалізації робіт і послуг.

За кредитом субрахунків 701-703 відображається збільшення (одержання) доходу, за дебетом - належна сума непрямих податків (акцизного податку, податку на додану вартість та інших, передбачених законодавством) та списання у порядку закриття на рахунок 79 «Фінансові результати».

На субрахунку 704 «Вирахування з доходу» за дебетом відображаються суми надходжень за договорами комісії, агентськими та іншими аналогічними договорами на користь комітентів, принципалів; сума наданих після дати реалізації знижок покупцям, вартість повернених покупцем продукції та товарів та інші суми, що підлягають вирахуванню з доходу. За кредитом субрахунку 704 відображається списання дебетових оборотів на рахунок 79 «Фінансові результати».

Згідно Інструкції №291, рахунки класу 9 «Витрати діяльності» застосовуються для узагальнення інформації про витрати операційної, інвестиційної, фінансової та іншої діяльності підприємства. Рахунок 90 «Собівартість реалізації» призначено для узагальнення інформації про собівартість реалізованої готової продукції, товарів, виконаних робіт, наданих послуг. За дебетом рахунку 90 "Собівартість реалізації" відображається виробнича собівартість реалізованої готової продукції, робіт, послуг; фактична собівартість реалізованих товарів (без торгових націнок). За кредитом - списання в порядку закриття дебетових обороте на рахунок 79 «Фінансові результати».

Рахунок 90 «Собівартість реалізації» має в т.ч. такі субрахунки: 901 «Собівартість реалізованої готової продукції»; 902 «Собівартість реалізованих товарів»; 903 «Собівартість реалізованих робіт і послуг» Відповідно облік собівартості реалізованих за звітний період робіт і послуг ведеться на субрахунку 903 «Собівартість реалізованих робіт і послуг».

Згідно Інструкції №291, на рахунку 92 «Адміністративні витрати» відображаються загальногосподарські витрати, пов`язані з управлінням та обслуговуванням підприємства.

За дебетом рахунку 92 «Адміністративні витрати» відображається сума визнаних адміністративних витрат, за кредитом - списання на рахунок 79 "Фінансові результати".

До загальногосподарських витрат, зокрема, належать витрати на службові відрядження, витрати на утримання основних засобів, інших матеріальних необоротних активів загальногосподарського призначення (оренда, амортизація, ремонт, комунальні послуги), охорона, юридичні, аудиторські, транспортні послуги, поштово-телеграфні, канцелярські витрати, сума податків, зборів (обов`язкових платежів).

Окрім того у висновку експерта Київської незалежної судово-експертної установи від 06.11.2017 №2365 зазначено, що аналітичний облік ведеться за статтями витрат. Наданих на дослідження документах наявні відомості бухгалтерського обліку ТОВ «Діджітал Скрінз» по рахунках: 703 «Дохід від реалізації робіт і послуг», 704 «Вирахування з доходу», 903 «Собівартість реалізованих робіт і послуг».

Дані щодо розміру отриманого доходу ТОВ «Діджітал Скрінз» за 2015 рік від реалізації робіт, послуг та їх собівартості свідчить, що ТОВ «Діджітал Скрінз» тільки в січні 2015 року були реалізовані роботи і послуг на суму меншу за собівартість.

Як свідчать дані відомостей бухгалтерського обліку ТОВ «Діджітал Скрінз» по рахунку 64102 «Розрахунки за податками (ПДВ)» та по рахунку 977 «Інші витрати діяльності», ТОВ «Діджітал Скрінз» в зв`язку з продажем товарів (робіт, послуг) нижче собівартості донарахований ПДВ в розмірі 1 647 234,56 грн.

Щодо податкового зобов`язання з податку на додану вартість за операціями з продажу товарі (послуг) в 2016 році, то, як зазначалося вище, з 01.01.2016 база оподаткування ПДВ визначається виходячи з договірної вартості, але дана вартість не може бути нижче звичайних цін.

Тобто, законодавство України з 2016 року не передбачало співставлення даних щодо вартості реалізованих робіт (послуг) з сумою їх собівартості, з метою визначення об`єкту оподаткування ПДВ операцій з реалізації робіт (послуг).

Визначення звичайної ціни міститься в підпункті 14.1.71 пункту 14.1 статті 14 ПК України відповідно до якого звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін.

Як вбачається із описової частини судового висновку експерта Київської незалежної судово-експертної установи від 06.11.2017 №2365 відповідно, до податкових декларацій з податку на додану вартість «Діджітал Скрінз» та уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок, ТОВ «Діджітал Скрінз» були задекларовані наступні обсяги щодо операцій на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою:

Загалом за 2015 та 2016 роки товариством «Діджітал Скрінз» задекларовані обсяги з реалізації робіт (послуг) в загальних сумах більших в порівнянні з їх собівартістю.

Таким чином, суд вважає слушними висновки експерта про те, що:

- за нормами Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», перелік і склад статей калькулювання виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) установлюються підприємством.

- згідно Положення про облікову політику та організацію бухгалтерського обліку ТОВ «Діджітал Скрінз» на 2015 рік, у зв`язку з одночасним веденням підприємством декількох основних видів діяльності витрати на оплату праці персоналу не можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат собівартості реалізації послуг і в повному обсязі відносяться до адміністративних витрат підприємства;

- представлені на дослідження документи свідчать, що у 2015 році ТОВ «Діджітал Скрінз» від продажу робіт (послуг), за винятком січня 2015 року, був більшим за собівартість цих робіт (послуг). А, за січень 2015 року, у зв`язку з продажем товарів (робіт, послуг) нижче собівартості, ТОВ «Діджітал Скрінз» самостійно донарахований ПДВ;

- з 01.01.2016 база оподаткування ПДВ визначається виходячи з договірної вартості, але дана вартість не може бути нижче звичайних цін:

- виходячи із змісту акту перевірки, перевіряючими не оспорюється, що ціни реалізації товариством «Діджітал Скрінз» робіт (послуг) є звичайними. Відповідно, об`єкт оподаткування ПДВ операцій з реалізації робіт (послуг) ТОВ «Діджітал Скрінз» за 2016 рік визначений у відповідності до норм пункту 188.1 статті 188 ПК України.

- за 2015 та 2016 роки ТОВ «Діджітал Скрінз» задекларовані обсяги з реалізації робіт (послуг) в загальних сумах більших в порівнянні з їх собівартістю.

З урахуванням зазначеного суд дійшов переконання, що висновки податкового органу про заниження позивачем податкового зобов`язання на загальну суму 3 259 512,00 грн не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а відтак податкове повідомлення - рішення в 20.06.2017 №, в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковими зобов`язаннями в сумі 3 259 512,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 814 878,00 грн (25 %) є протиправним та підлягає скасуванню.

Окрім того, як вбачається із пункту 3.2.2 акта перевірки за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 ТОВ «Діджітал Скрінз» задекларовано податкового кредиту по податку на додану вартість на суму 115 627 887 грн.

Перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 встановлено його завищення на загальну суму 136 027,00 грн по взаємовідносинах з ТОВ «Старт-98», в тому числі за січень 2015 на суму 822,00 грн, за лютий 2015 на суму 785,00 грн, за квітень 2016 на суму 3448,00 грн, за травень 2015 на суму 1446,0 грн, за червень 2015 на суму 836,00 грн, за липень 2015 на суму 1472,00 грн, за серпень 2015 на суму 3149,00 грн, за вересень 2015 на суму 3679,00 грн, за жовтень 2015 на суму 4207,00 грн, за листопад 2015 на суму 5820,00 грн, за грудень 2015 на суму 5305,00 грн, за січень 2016 на суму 3646,00 грн, за лютий 2016 на суму 4252,00 грн, за березень 2016 на суму 8802,00 грн, за квітень 2016 в сумі 7144,0 грн, за травень 2016 в сумі 8731,0 грн, за червень 2016 на суму 13258,0 грн, за липень 2016 на суму 15552,00 грн, за серпень 2016 на суму 7300,00 грн, за вересень 2016 сумі 10428,00 грн, за жовтень 2016 на суму 8531,00 грн, за листопад на суму 6184,00 грн, за грудень 2016 на суму 11170,00 грн.

Згідно із доводами податкового органу, в ході перевірки було встановлено, що між ТОВ «Діджітал Скрінз» (замовник) та ТОВ «Старт-98» (виконавець) було укладено договір доставки від 01.06.2012 SMS №К-132, однак до перевірки надані акти здачі - приймання робіт (послуг) в яких не вказано, кількість наданих розсилок SMS, кількість та обсяг роботи операторів, список номерів, sms для підписок, період, одиниця виміру год/хв, компенсація за використання якого альфанумеричного імені (адреса відправника SMS, довжина SMS, літери, цифри та пробіли), а також відсутнє звернення в службу технічної підтримки для підключення альфанумеричного імені.

Дане порушення вплинуло на формування об`єкту оподаткування податком на прибуток відповідних періодів.

Таким чином, суд констатує, що в основу висновків податкового органу про завищення податкового кредиту на загальну суму 136 027,00 грн відповідачем покладені ті ж самі доводи, що слугували підставою для винесення податкового повідомлення - рішення від 20.06.2017 № в частині завищення витрат на придбання робіт (послуг) у ТОВ «Старт-98», яким судом уже була надана правова оцінка.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення - рішення в 20.06.2017 №, в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковими зобов`язаннями в сумі 136 027,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 34 006,75 грн (25 %) також є протиправним та підлягає скасуванню.

Також в ході перевірки встановлено, що ТОВ «Діджітал Скрінз» помилково зроблено перенесення рядка 19 уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 23.07.2016 № за квітень 2015 (а.с.93-96, т.5) до рядка 16.1 уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ від 23.07.2016 № за травень 2015 у сумі 6547057,00 грн, а повинно було віднести суму у розміру 6510272 грн. У зв`язку вищевикладеним, позивачем завищено показники у рядку 16.1 уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ від 23.07.2016 № за травень 2015 на суму 36785 грн.

У додаткових поясненнях від 25.05.2025 (а.с.90-91, т.5) позивач погоджується із тим, що в уточнюючому розрахунку за квітень 2016 року у рядку 19 та 21 (сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду) зазначено суму показника, який уточнюється - 7 179 272 грн., уточнений показник - 6 510 272 грн, а відтак у рядку 16 Уточнюючого розрахунку за травень 2016 року мали б бути відображені такі самі показники.

Проте в спростування відповідного порушення вказує, що через технічну помилку при внесені даних у рядку 16 зазначено суму показника, який уточнюється - 7 216 057 грн, уточнений показник - 6 547 057 грн та звертає увагу, що для цілей розрахунку податкових зобов`язань позивача з урахуванням уточнюючих розрахунків має значення саме сума різниці, яка, незважаючи на помилки, залишилася незмінною та правильною стосовно всіх показників, зазначених в уточнюючих розрахунках.

Разом з тим, суд зауважує, що такі доводи позивача не спростовують факту виявленого порушення, оскільки пунктом 5 Порядку заповнення податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 28.01.2016 №21 чітко визначено, що сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3), відображається у рядку 21 та переноситься до рядка 16.1 наступного звітного (податкового) періоду.

Таким чином, суд погоджується із доводами відповідача про те, що на порушення пункту 5 Порядку заповнення податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 позивачем завищено рядок 16.1 уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ від 23.07.2016 № за травень 2015 на суму 36785 грн, а відтак податкове повідомлення - рішення в 20.06.2017 №, в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковими зобов`язаннями в сумі 36785,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 9196,25 грн (25 %) є правомірним та підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

Надаючи правову оцінку податковому повідомленню - рішенню від 20.06.2017 №, суд виходить із наступного

Порядок застосування міжнародного договору України про уникнення подвійного оподаткування стосовно повного або часткового звільнення від оподаткування доходів нерезидентів із джерелом їх походження з України визначений статтею 103 ПК України.

Так, відповідно до пункту 103.1. статті 103 ПК України застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.

Згідно із пунктом 103.2. статті 103 ПК України особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.

Застосування міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку дозволяється тільки за умови надання нерезидентом особі (податковому агенту) документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті.

Нормами пункту 103.3. статті 103 ПК України визначено, що бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу для цілей застосування пониженої ставки податку згідно з правилами міжнародного договору України до дивідендів, процентів, роялті, винагород тощо нерезидента, отриманих із джерел в Україні, вважається особа, що має право на отримання таких доходів.

При цьому бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу не може бути юридична або фізична особа, навіть якщо така особа має право на отримання доходу, але є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) або є тільки посередником щодо такого доходу.

Відповідно до пунктів 103.4, 103.5 статті 103 ПК України підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

Довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.

Згідно із пунктом 103.6. статті 103 ПК України у разі потреби така довідка може бути затребувана у нерезидента особою, яка виплачує йому доходи, або контролюючим органом під час розгляду питання про повернення сум надміру сплачених грошових зобов`язань на іншу дату, що передує даті виплати доходів.

У разі потреби особа, яка виплачує доходи нерезидентові, може звернутися до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) щодо здійснення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, запиту до компетентного органу країни, з якою укладено міжнародний договір України, про підтвердження зазначеної у довідці інформації.

Відповідно до пункту 103.9. статті 103 ПК України особа, яка виплачує доходи нерезидентові, зобов`язана у разі здійснення у звітному періоді (кварталі) виплат нерезидентам доходів із джерелом їх походження з України подавати контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) звіт про виплачені доходи, утримані та перераховані до бюджету податки на доходи нерезидентів у строки та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно із пунктом 103.10. статті 103 ПК України у разі неподання нерезидентом довідки відповідно до пункту 103.4 цієї статті доходи нерезидента із джерелом їх походження з України підлягають оподаткуванню відповідно до законодавства України з питань оподаткування.

Статтею 3 ПК України встановлено, що податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

Конвенції між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доход і на приріст вартості майна була підписана 10.02.1993 та набула чинності для України 11.08.1993.

Згідно зі статтею 1 Конвенції вона буде застосовуватись до осіб, які є резидентами однієї або обох Договірних Держав..

Відповідно до пункту 1 статті 10 Конвенції Дивіденди, що сплачуються компанією, яка є резидентом однієї Договірної Держави, резиденту другої Договірної Держави, можуть оподатковуватися в другій Державі.

Положеннями пункту 2 статті 10 Конвенції встановлено, що дивіденди можуть також оподатковуватися в Договірній Державі, резидентом якої є компанія, що сплачує дивіденди, відповідно до законодавства цієї Держави, але якщо одержувач фактично має право на дивіденди і підлягає оподаткуванню у відношенні дивідендів у цій другій Договірній Державі, податок, що стягується, не повинен перевищувати:

(a) 5 відсотків загальної суми дивідендів, якщо право на дивіденди має компанія, контролює прямо або посередньо, у випадку Сполученого Королівства, принаймні 20 відсотків капіталу з правом голосу компанії, що сплачує дивіденди, і, у випадку України, принаймні 20 відсотків статутного капіталу;

(b) 10 відсотків загальної суми дивідендів в інших випадках.

Термін "дивіденди" при використанні в цій статті означає доход від акцій, чи інших прав, які не є борговими вимогами, що дають право на участь у прибутку, також як доход від інших корпоративних прав, який підпадає такому ж оподаткуванню, як доход від акцій відповідно до податкового законодавства Держави, резидентом якої є компанія, що робить розподіл прибутку, а також включає будь-які інші доходи (інші, ніж проценти, звільнені від оподаткування згідно з положеннями статті 11 цієї Конвенції), які за законодавством Договірної Держави, резидентом якої є компанія, що сплачує дивіденди, оподатковуються податком як дивіденди або розподіл прибутку компанії. (пункт 3 ст. 10 Конвенції)

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 12 Конвенції роялті, які виникають в одній Договірній Державі і сплачуються резиденту другої Договірної Держави, можуть оподатковуватися в цій другій Договірній Державі, якщо цей резидент фактично має право на одержання цих роялті і підлягає оподаткуванню у відношенні до роялті в цій другій Договірній Державі.

Термін "роялті" при використанні в цій статті означає платежі будь-якого виду, що одержують як відшкодування за користування або надання права користування будь-яким авторським правом на літературні твори, твори мистецтва або науки, включаючи кінематографічні фільми, будь-які патенти, торгові марки, дизайн або модель, план, таємну формулу або процес, або за інформацію ("ноу-хау"), що стосується промислового, комерційного або наукового досвіду.

Особливості оподаткування нерезидентів визначено статтею 141 ПК України.

Так, згідно із підпунктом 141.4.1. пункту 141.4 статті 141 ПК України доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту такими доходами є: а) проценти, дисконтні доходи, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за позиками та борговими зобов`язаннями, випущеними (виданими) резидентом; б) дивіденди, які сплачуються резидентом; в) роялті; г) фрахт та доходи від інжинірингу;

ґ) лізингова/орендна плата, що вноситься резидентами або постійними представництвами на користь нерезидента - лізингодавця/орендодавця за договорами оперативного лізингу/оренди; д) доходи від продажу нерухомого майна, розташованого на території України, яке належить нерезиденту, у тому числі майна постійного представництва нерезидента; е) прибуток від здійснення операцій з продажу або іншого відчуження цінних паперів, деривативів або інших корпоративних прав, визначений відповідно до цього розділу; є) доходи, отримані від провадження спільної діяльності на території України, доходи від здійснення довгострокових контрактів на території України; ж) винагорода за провадження нерезидентами або уповноваженими ними особами культурної, освітньої, релігійної, спортивної, розважальної діяльності на території України; з) брокерська, комісійна або агентська винагорода, отримана від резидентів або постійних представництв інших нерезидентів стосовно брокерських, комісійних або агентських послуг, наданих нерезидентом або його постійним представництвом на території України на користь резидентів; и) внески та премії на страхування або перестрахування ризиків в Україні (у тому числі страхування ризиків життя) або страхування резидентів від ризиків за межами України; і) доходи, одержані від діяльності у сфері розваг (крім діяльності з проведення лотереї); ї) доходи у вигляді благодійних внесків та пожертвувань на користь нерезидентів; й) інші доходи від провадження нерезидентом (постійним представництвом цього або іншого нерезидента) господарської діяльності на території України, крім доходів у вигляді виручки або інших видів компенсації вартості товарів, виконаних робіт, наданих послуг, переданих, виконаних, наданих резиденту від такого нерезидента (постійного представництва), у тому числі вартості послуг із міжнародного зв`язку чи міжнародного інформаційного забезпечення.

Згідно із підпунктом 141.4.2. пункту 141.4 статті 141 ПК України резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3-141.4.6 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Як вбачається із пункту 3.4 акта перевіркою, проведеною за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 встановлено здійснення ТОВ «Діджітал Скрінз» виплат нерезидентам доходу джерелом походження з України у вигляді роялті.

Зокрема, ТОВ «Діджітал Скрінз» здійснювались розрахунки щодо надання нерезидентами Сполученого Королівства Великобританії прав на трансляцію телеканалів.

Так, судом встановлено, що 10.10.2014 між позивачем як покупцем та компанією «RCI ENTERPRISES LIMITED» (Сполучене Королівство Великобританії) як продавцем було укладено контракт №KM-101001 (а.с.193-196, т.4), згідно із яким у порядку та на умовах, передбачених цим договором продавець поставляє, а покупець приймає /товар перелік якого зазначається в додатку до цього договору.

Згідно із пунктом 1.1.1. вказаного контракту товаром є право на використання програмного забезпечення Verimatrix (ліцензія).

Відповідно до додатку №1 від 10.10.2024 (специфікації) до вказаного договору сторони домовилися поставку товару на загальну суму 52 950 доларів США (а.с.197, т.4).

Акт прийому - передачі від 02.12.2014 №271014 свідчить про те, що продавець передав, а покупець прийняв товар згідно із вказаною Специфікацією на загальну суму 52950 доларів США (а.с.200, т.4).

Також 05.12.2014 між позивачем як покупцем та компанією «RCI ENTERPRISES LIMITED» (Сполучене Королівство Великобританії) як продавцем було укладено контракт №KM-120501 (а.с.201-204, т.4).

Відповідно до додатку №1 від 05.12.2024 (специфікації) до вказаного договору сторони домовилися поставку товару на загальну суму 107 520 доларів США (а.с.208, т.4).

Акт прийому - передачі від 02.11.2015 №021115 свідчить про те, що продавець передав, а покупець прийняв товар згідно із вказаною Специфікацією на загальну суму 107 520 доларів США (а.с.205, т.4).

На аналогічних умовах між позивачем як покупцем та компанією «RCI ENTERPRISES LIMITED» (Сполучене Королівство Великобританії) як продавцем було укладено контракт від 23.09.2015 №ДС-029753/2015 (а.с.209-212, т.4).

Відповідно до додатку №1 від 23.09.2015 (специфікації) до вказаного договору від 23.09.2015 №ДС-029753/2015 сторони домовилися поставку товару на загальну суму 107 520 доларів США (а.с.213, т.4).

Як зазначено в акті перевірки, на виконання договорів від 05.12.2014 №KM-120501, від 20.01.2014 №KM-012001 ТОВ «Діджітал Скрінз» здійснило у 2015 році компанії «RCI ENTERPRISES LIMITED» (Сполучене Королівство Великобританії) виплату доходу джерелом походження з України в загальному розмірі 267470 доларів США (еквів. 6169366,66 грн.) у вигляді роялті - права використання програмного забезпечення "Verimatrix" (ліцензії). Податок на прибуток іноземних юридичних осіб не утримувався.

У додаткових поясненнях від 17.11.2017 до позовної заяви та у відповіді на відзив позивач вказує, про не існування зазначеного відповідачем в акті договору між позивачем та компанією RCI від 20.01.2014 №KM-012001 та не відображення в акті договору між позивачем та компанією RCI від 23.09.2015 №ДС-029753/2015.

Разом з тим суд зазначає, що зазначення в акті перевірки невірних реквізитів контракту не впливає на суть виявленого порушення.

Надаючи оцінку доводам позивача про невідповідність загальної суми, фактично сплаченої позивачем компанії RCI, сумі, що відображена в акті (замість 267 990,00 доларів США в акті зазначено 267 470,00 дол. США), суд зауважує, що 267 990,00 доларів США є сумою поставлених товарів на підставі трьох вищезазначених договорів (107 520 + 107 520 +52 950), разом з тим, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що вказана сума була сплачена на користь компанії «RCI ENTERPRISES LIMITED» в повному обсязі.

Крім того, сплата на користь компанії «RCI ENTERPRISES LIMITED» доходу джерелом походження з України в більшому розмірі навпаки свідчить і про необхідність сплату податку з доходу нерезидента в більшій сумі.

Натомість суд зазначає, що в межах даного спору, спірною фактично є та обставина, чи є бенефіціарним власником доходу компанія «RCI ENTERPRISES LIMITED».

Як вбачається з акта перевірки ТОВ «Діджітал Скрінз» надано сертифікати податкового резидента юридичної особи від 05.08.2015 та від 19.04.2016, які видані податковою митною службою Сполученого Королівства Великобританії, про підтвердження статусу резидента платника податку компанії «RCI ENTERPRISES LIMITED» (Сполучене Королівство Великобританії).

Однак, на дату завершення перевірки документи, які підтверджують що компанія «RCI ENTERPRISES LIMITED» (Сполучене Королівство Великобританії) є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу у вигляді роялті, позивачем не надані.

Поряд з цим, Компетентним органом Сполученого Королівства Великобританії надано 05.10.2016 інформацію (надійшла ГУ ДФС у м. Києві 13.12.2016), згідно якої компанія "RCI ENTERPRISES LIMITED" (Сполучене Королівство Великобританії) не є одержувачем доходу і отримує тільки комісійні платежі від продажу та не розпоряджається самостійно цими роялті в якості кінцевого одержувача, не є власником програмних продуктів, отриманих від "Verimatrix".

Відтак, згідно із висновками акта перевірки, в порушення пункту 103.2. статті 103, підпунктів 141.4.1 та 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 ПК України позивачем не утримано та не сплачено податок з доходу нерезидента «RCI ENTERPRISES LIMITED» (Сполучене Королівство Великобританії) за ставкою 15% за 2015 рік на загальну суму 925 405 грн.

В постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №804/4659/15 сформульовано висновок, що системний аналіз наведених законодавчих норм (приписів ст.ст.103, 134 ПК України) дає підстави для висновку про те, що платник податку має право застосувати звільнення (зменшення) від оподаткування при виплаті доходів нерезиденту, якщо: це передбачено положеннями чинного міжнародного договору України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати; якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України, що підтверджується відповідною довідкою. При цьому «фактичний отримувач доходу» не має тлумачитися у вузькому, технічному сенсі. Його значення слід визначати виходячи з мети, завдань міжнародних договорів про уникнення подвійного оподаткування. Для визнання особи фактичним отримувачем доходу така особа повинна володіти не тільки правом на отримання доходу, але і, як вбачається з міжнародної практики застосування угод про уникнення подвійного оподаткування, повинна визначати його подальшу економічну долю. Тобто, коли отримувач процентів має право отримувати вигоду та визначати подальшу економічну долю доходу і не пов`язаний договірними або юридичними зобов`язаннями щодо перерахування такого доходу іншій особі, отримувач є бенефіціарним власником доходу.

Таким чином, суд зазначає, що бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу не може бути юридична або фізична особа, навіть якщо така особа має право на отримання доходу, але є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) або є тільки посередником щодо такого доходу.

Платник податку має право застосувати звільнення (зменшення) від оподаткування при виплаті доходів нерезиденту, якщо: це передбачено положеннями чинного міжнародного договору України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати; якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України, що підтверджується відповідною довідкою.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.04.2025 у справі №160/18691/23

З урахуванням інформації отриманої від Компетентного Сполученого Королівства Великобританії, суд вважає, що ТОВ «Діджітал Скрінз» при виплаті «RCI ENTERPRISES LIMITED» (Сполучене Королівство Великобританії) доходу у вигляді роялті щодо права використання програмного забезпечення "Verimatrix", повинно було утримати та сплатити до бюджету податок на прибуток іноземних юридичних осіб за ставкою 15% від суми отриманого доходу.

Натомість позивач, в порушення підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 ПК України, безпідставно застосував пільгову ставку податку на доходи нерезидентів, що призвело до заниження податку.

Окрім того, як вбачається з акта, перевіркою достовірності відображених показників у поданій звітності за перевіряємий період встановлено заниження суб`єктом господарювання показників, задекларованих у рядках 23-25 декларації з податку на прибуток за 2015 рік - 2621 грн., за 2016 рік - 89 грн.

Так, ТОВ «Діджітал Скрінз» здійснювались розрахунки щодо надання нерезидентом компанією з компанією "FOX INTERNATIONAL CHANNELS LUXEMBOURG SARL" (Швейцарія) прав на трансляцію телеканалу.

На виконання ліцензійної угоди від 15.07.2014 FOX ТОВ «ДІДЖІТАЛ СКРІНЗ» здійснило в 2015 році компанії "FOX INTERNATIONAL CHANNELS LUXEMBOURG SARL" (Швейцарія) виплату доходу джерелом походження з України в загальному розмірі 28 696,32 дол. США (еквів. 663 777,88 грн.) у вигляді роялті. Податок з доходів нерезидента утримано і сплачено до бюджету своєчасно за ставкою 15 відсотків на суму 99 566,26 грн. (еквів. 4 304,45 дол. США), не задекларовано 2240 грн.

Також ТОВ «Діджітал Скрінз» здійснювались розрахунки щодо надання нерезидентом компанією «Первый ТВЧ ЗАО» (російська федерація) прав на трансляцію телеканалу.

На виконання ліцензійного договору від 01.01.2015 №19-RRK-15-065 ТОВ «Діджітал Скрінз» здійснило:

в 2015 році компанії «Первый ТВЧ ЗАО» (російська федерація) виплату доходу джерелом походження з України в загальному розмірі 17000 дол. США (екв. 377737,84 грн.) у вигляді роялті. Податок з доходів нерезидента утримано і сплачено до бюджету за ставкою 10 відсотків своєчасно на суму 37773,79 грн (еквів. 1700 дол. США), у тому числі несвоєчасно 15080,50 грн та не задекларовано 381 грн податку; в 2016 році компанії «Первый ТВЧ ЗАО» (російська федерація) виплату доходу джерелом походження з України в загальному розмірі 33500 дол. США (еквів. 858613.57 грн) у вигляді роялті. Податок з доходів нерезидента утримано і сплачено до бюджету за ставкою 10 відсотків на суму 85859,79 грн (еквів. 3350 дол. США) та додатково сплачено податку 329,79 грн, не задекларовано 12 грн податку.

Окрім того, ТОВ «Діджітал Скрінз» здійснювались розрахунки щодо надання нерезидентом компанією «Fashion TV Russia Ltd» (ВІРГІНСЬКІ ОСТРОВИ) прав на трансляцію телеканалу.

На виконання договору від 01.11.2014 NєF-11615 ТОВ «Діджітал Скрінз» здійснило в 2015 році компанії «Fashion TV Russia Ltd» (ВІРГІНСЬКІ ОСТРОВИ) виплату доходу джерелом походження України в загальному розмірі 364,73 дол. США (еквів. 8358,59 грн) у вигляді роялті. Податок з доходів нерезидента утримано і сплачено до бюджету своєчасно за ставкою 15 відсотків на суму 1253,79 грн. (еквів. 54,70 дол. США).

На виконання договору від 01.11.2014 ТОВ «Діджітал Скрінз» здійснило в 2016 році компанії «Fashion TV Russia Ltd» (ВІРГІНСЬКІ ОСТРОВИ) виплату доходу джерелом походження з України в загальному розмірі 517,35 дол. США (еквів. 13105,86 грн.), 240,54 євро (еквів. 6942,24 грн) у вигляді роялті. Податок з доходів нерезидента утримано і сплачено до бюджету за ставкою 15 відсотків на суму 2929,88 грн, у тому числі несвоєчасно 1128,22 грн, та не утримано і не задекларовано 77 грн податку.

Як вбачається з акта під час проведення перевірки пояснення посадових осіб ТОВ «Діджітал Скрінз» стосовно виявлених порушень не надано.

Окрім того, суд зауважує, що в ході розгляду даної справи позивачем також не надано жодних пояснень чи письмових доказів у спростування виявлених порушень щодо недекларування податку з доходів нерезидента в сумі 2240 грн по взаємовідносинах з компанією "FOX INTERNATIONAL CHANNELS LUXEMBOURG SARL" (Швейцарія), в сумі 381 грн у 2015 році та в сумі 12 грн за 2016 рік по взаємовідносинах із компанії «Первый ТВЧ ЗАО» (Російська Федерація) та сумі 77,00 грн по взаємовідносинах із компанією «Fashion TV Russia Ltd» (ВІРГІНСЬКІ ОСТРОВИ) .

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що висновки акта перевірки про порушення позивачем вимог пункту 103.9 статті 103, підпунктів 141.4.1 та 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 ПК України, а саме заниження задекларованого податку з доходу нерезидентів за 2015 рік на суму 928026 грн (925 405 + 2240 +381), за 2016 рік на суму 89грн (12+77) є обґрунтованими, а відтак підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.06.2017 № відсутні.

За наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, а саме визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.06.2017 № (повністю) та податкового повідомлення-рішення від 20.06.2017 № в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковими зобов`язаннями в сумі 3 395 539 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 848 884,75 грн.

Доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Діджітал Скрінз" та Головного управління Державної податкової служби у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя О.В.Епель

суддя В.В.Файдюк