Справа № 560/11534/25
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2025-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

22 вересня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 у виключенні ОСОБА_1 з оперативного резерву та про звільнення зі служби у військовому резерві у зв`язку з виникненням підстав, передбачених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію; 2) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 видати наказ про виключення ОСОБА_1 зі служби у військовому оперативному резерві та про звільнення зі служби у військовому резерві у зв`язку з виникненням підстав, передбачених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних (бойовий резерв) у ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю АВ метал груп на посаді електрозварника листів та стрічок. Згідно з розпорядженням начальника Дніпропетровської обласної військової адміністрації від 19.02.2025 року № 241/0/527-25 Про визначення підприємств, установ, організацій критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період ТОВ АВ метал груп визначене критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період. Таким чином, працівники Товариства мають право на бронювання. Однак, оскільки ОСОБА_1 перебуває у статусі резервіста, підприємство не може оформити останньому бронювання. У зв`язку з цим 14.05.2025 року ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 (далі - військова частина НОМЕР_1 , відповідач) із рапортом про виключення його зі служби у військовому оперативному резерві та про звільнення зі служби у військовому резерві. У відповідь на вищезгаданий рапорт ОСОБА_1 отримав лист військової частини НОМЕР_1 від 06.06.2025 року № 2964, яким фактично відмовлено ОСОБА_1 у виключенні з оперативного резерву.

Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує, що враховуючи вимоги чинного законодавства на момент звільнення Позивача у запас, а саме, станом на 01.04.2024, абзацом 2 статті 120-1, Указу Президента України «Про затвердження Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві Збройних Сил України» №618 від 29 жовтня 2012 року було передбачено зарахування військовослужбовців, які були звільнені із строкової військової служби до оперативного резерву. Позивачем не було надано жодних аргументів та підтверджуючих документів, які б могли підпадати під вимоги відповідних статей та надати можливість командуванню військової частини НОМЕР_1 виключити Позивача із списків оперативного резерву.

Від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній просить позовні вимоги задовольнити. Вказує, що не погоджується з твердженням відповідача про те, що позивач не довів передбачені статтями 107-120 Указу Президента України Про затвердження Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві Збройних Сил України № 618 від 29.10.2012 року підстави для звільнення зі служби в оперативному резерві. А саме, відповідач стверджує, що можливість бронювання на підприємстві не є обставиною, зазначеною в статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Дослідивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , солдат, стрілець, проходив строкову військову службу в період з 07.10.2021 року по 02.04.2024 року.

Після звільнення із строкової військової служби ОСОБА_1 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 96 від 01.04.2024 року зарахований до оперативного резерву та направлений для постановки на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних (бойовий резерв) у ІНФОРМАЦІЯ_4 .

При цьому, ОСОБА_1 працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю АВ метал груп на посаді електрозварника листів та стрічок.

Розпорядженням начальника Дніпропетровської обласної військової адміністрації від 19.02.2025 року № 241/0/527-25 Про визначення підприємств, установ, організацій критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період ТОВ АВ метал груп визначене критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період. Таким чином, працівники Товариства з обмеженою відповідальністю АВ метал груп мають право на бронювання.

14.05.2025 року ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом про виключення його зі служби у військовому оперативному резерві та про звільнення зі служби у військовому резерві.

До поданого рапорта ОСОБА_1 долучив наступні документи: 1. копію паспорта ОСОБА_1 ; 2. витяг з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 ; 3. копію військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 ; 4. копію повідомлення про намір бронювання з додатками (витягом з наказу про прийняття на роботу та про переведення на іншу посаду, розпорядженням Про підтвердження статусу підприємств, установ, організацій критично важливих для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період з додатком, витягом з Реєстру військовозобов`язаних через Дія).

У відповідь на рапорт ОСОБА_1 отримав лист військової частини НОМЕР_1 від 06.06.2025 року № 2964, яким відмовлено ОСОБА_1 у виключенні з оперативного резерву.

Відмова мотивована тим, що, на думку військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не надано жодних підтверджуючих документів, які могли б підпадати під вимоги статей 108-120 Указу Президента України Про затвердження Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві Збройних Сил України № 618 від 29.10.2012 року.

Позивач вважає відмову у виключенні його з оперативного резерву незаконною та необґрунтованою, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 106 Конституції України Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому був продовжений та діє станом на час розгляду справи.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон №2232).

Згідно частин 1 - 3 статті 1 Закону № 2232 захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Частиною першою статті 2 Закону № 2232-XII обумовлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Змістом частини третьої статті 1 Закону №2232-ХІІ визначено, серед іншого, проходження служби у резерві, як однієї з складових частин військового обов`язку.

В частині 7 статті 1 Закону № 2232-XII закріплено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до абзацу 8 пункту 107-1 Положення про проходження громадянами України служби у резерві Збройних сил України, затвердженого Указом Президента України від 20.10.2012 року №618/2012, виключенню з оперативного резерву підлягають громадяни України, у зв`язку з виникненням обставин, передбачених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 року №3543-ХІІ(зі змінами) (далі Закон №3543-ХІІ), внаслідок яких резервіст не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на підставі рапорта резервіста.

Згідно вимог абз. 2 ст. 120-1, Указу Президента України «Про затвердження Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві Збройних Сил України» №618 від 29 жовтня 2012 року (під час особливого періоду військовослужбовці, які були звільнені із строкової військової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, в обов`язковому порядку зараховуються до військового оперативного резерву) , та на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №96 від 01.04.2024, Позивача було звільнено з військової служби у запас та зараховано до оперативного резерву на посаду стрільця.

Стосовно виключення позивача зі списків оперативного резерву відповідно до наданих позивачу документів, а саме, повідомлення про намір бронювання з додатками (витягом з наказу про прийняття на роботу та про переведення на іншу посаду, розпорядженням "Про підтвердження статусу підприємств, установ, організацій критично важливих для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період" з додатком, витягом з Реєстру військовозобов`язаних та витягу з Наказу №565 від 04.04.2025, позивача було переведено на посаду різальника холодного металу, але враховуючи надане позивачем повідомлення про намір бронювання, суд зазначає, що бронювання у позивача не було.

Отже, на момент звільнення позивача у запас, а саме, станом на 01.04.2024, абзацом 2 статті 120-1, Указу Президента України «Про затвердження Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві Збройних Сил України» №618 від 29 жовтня 2012 року було передбачено зарахування військовослужбовців, які були звільнені із строкової військової служби до оперативного резерву.

На момент подання позивачем даного позову, відповідно до вимог абз. 2 ст. 120-1 Указу Президента України «Про затвердження Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві Збройних Сил України» №618 від 29 жовтня 2012 року, під час особливого періоду особи, звільнені з військової служби, які за своїми професійно-психологічними характеристиками і станом здоров`я придатні до служби у військовому резерві та відповідають встановленим вимогам її проходження, в обов`язковому порядку зараховуються до військового оперативного резерву.

Підстави для звільнення громадян України із служби у військовому резерві Збройних Сил України визначені статтями 108-120 Указу Президента України «Про затвердження Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві Збройних Сил України» №618 від 29 жовтня 2012 року. Проте позивачем не було надано жодних аргументів та підтверджуючих документів, які б могли підпадати під вимоги даних статей та надати можливість командуванню військової частини НОМЕР_1 виключити позивача із списків оперативного резерву.

З огляду на наведене вище, суд вважає, що у командування військової частини НОМЕР_1 не мало правових підстав для виключення позивача із списків оперативного резерву.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 23 Закону №3543-ХІІ, заброньовані на період мобілізації та воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і перебувають на спеціальному військовому обліку.

У своєму рапорті, позивач повідомив про те, що у нього виникли обставини, передбачені статтею 23 Закону №3543, а саме можливість бронювання за ТОВ "АВ метал груп" (що підтвердив долученими до рапорта документами), у зв`язку з чим він підлягає виключенню з військового оперативного резерву.

Суд звертає увагу, що стаття 23 Закону №3543-ХІІ є імперативною нормою, що вказує на конкретні підстави.

Виходячи з наведеного, можливість бронювання не підпадає під обставини визначенні статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а отже, військова частина НОМЕР_1 не має правових підстав для виключення позивача з оперативного резерву та звільнення його зі служби у військовому резерві.

Згідно частини 2 статті 26-2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", контракт про проходження громадянином України служби у військовому резерві Збройних Сил України не може бути припиненим (розірваним) в особливий період, а громадянин, який його уклав та зарахований до військового оперативного резерву, продовжує службу у військовому резерві Збройних Сил України на умовах, визначених законодавством, до завершення особливого періоду.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Суд зазначає, що відповідачем доведено правомірність своєї відмови у виключенні ОСОБА_1 з оперативного резерву та про звільнення зі служби у військовому резерві у зв`язку з виникненням підстав, передбачених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а тому підстав для зобов`язання військову частину НОМЕР_1 видати наказ про виключення ОСОБА_1 зі служби у військовому оперативному резерві та про звільнення зі служби у військовому резерві у зв`язку з виникненням підстав, передбачених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, немає.

З огляду на наведене вище, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, підстави для розподілу судових витрат шляхом їх стягнення з відповідача на користь позивача, відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 )

Головуючий суддя О.П. Шевчук