Справа № 420/12473/25
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2025-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

І. Зміст позовних вимог.

До суду з позовом звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області (далі відповідач), у якому, просить :

- визнати відмову Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області у скасуванні рішень протиправною ;

- зобов`язати Великомихайлівську селищну раду Роздільнянського району Одеської області скасувати рішення виконавчого комітету Полезненської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області № 19 від 22 жовтня 2014 року Про присвоєння правильної адреси житлового будинку в с. Полезне ОСОБА_2 та рішення виконавчого комітету Великомихайлівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області № 128 від 25 жовтня 2018 року Про уточнення поштової адреси житловому будинку по АДРЕСА_1 .

II. Позиція позивача, заперечення відповідача.

На обґрунтування вказаних вимог позивачка зазначає, що вона разом з сином ОСОБА_3 є співвласниками житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . У березні 2025 р. позивачка звернулася до відповідача з заявою про скасування рішення виконавчого комітету Полезненської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області № 19 від 22 жовтня 2014 року, яким присвоєна поштова адреса її житловому будинку " АДРЕСА_2 ", та рішення виконавчого комітету Великомихайлівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області № 128 від 25 жовтня 2018 року, яким уточнено поштову адресу житлового будинку ОСОБА_4 " АДРЕСА_3 ". Проте, відповідач відмовив у задоволенні вказаної заяви, покликаючись на відсутність у нього повноважень, оскільки рішення органів місцевого самоврядування визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб в судовому порядку. Вважаючи дану відмову протиправною, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Відповідач не скористався правом у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому ухвали суду від 30.04.2025 року про відкриття провадження у справі надати відзив на позовну заяву, примірник якої доставлено до електронного кабінету відповідача - 30.04.2025 року що підтверджується відповідною довідкою що міститься в матеріалах справи (а.с. 74).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 30.04.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Цією ж ухвалою зобов`язано відповідача разом з відзивом надати суду належним чином завірені копії документів зокрема, докази з нормативно-правовим обґрунтуванням підстав прийняття оскаржуваної відмови та копії рішень виконавчого комітету Полезненської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області № 19 від 22 жовтня 2014 року та рішення виконавчого комітету Великомихайлівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області № 128 від 25 жовтня 2018 року та докази ознайомлення позивача з цими рішеннями.

Враховуючи, що від сторін не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_1 є власницею 1/2 частки приватної власності на житловий будинок загальною площею 77,8 кв.м., житловою площею 39,8 кв.м., за адресою : АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №146796817 від 26.11.2018 року. та №315223463 від 15.11.2022 р. (а.с. 15,19)

22.10.2014 р. рішенням виконавчого комітету Полезненської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області № 19 на підставі ст. 30 ЗУ Про місцеве самоврядування за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 про присвоєння правильної поштової адреси житловому будинку за адресою АДРЕСА_2 вирішено присвоїти правильну поштову адресу житлового будинку в АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва купівлі продажу будинку. (а.с.23)

25.10.2018 року рішенням виконавчого комітету Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області на підставі положеннями п. 10 ч.1 б ст. 30 Про місцеве самоврядування в Україні за результатами розгляду заяви ОСОБА_4 про уточнення поштової адреси житлового будинку по АДРЕСА_1 , який належить йому на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння від 20.11.2003 р. вирішено уточнити поштову адресу житлового будинку АДРЕСА_1 . (а.с.27)

20.03.2025 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до в.о. голови Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області, якою просила рішення виконавчого комітету Полезненської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області № 19 від 22 жовтня 2014 року Про присвоєння правильної адреси житлового будинку в с. Полезне ОСОБА_2 , рішення виконавчого комітету Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області № 128 від 25 жовтня 2018 року Про уточнення поштової адреси житловому будинку по АДРЕСА_1 та винести рішення, яким змінити поштову адресу житловому будинку, який належить ОСОБА_4 , від?єднавши від будинку ОСОБА_1 , який знаходиться за АДРЕСА_1 .

02.04.2025 року Великомихайлівська селищна рада Роздільнянського району Одеської області листом за вих. № 604/02.13 повідомила ОСОБА_1 , що на підставі її заяви позивачки від 10.10.2014 року та згідно ст.30 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні рішенням виконавчого комітету Полезненської сільської ради було присвоєно поштову адресу житловому будинку АДРЕСА_2 , так як поштова адреса АДРЕСА_2 вже рахувалася за сусіднім житловим будинком, з огляду на що Великомихайлівська селищна рада змушена відмовити у скасуванні рішення Полезнеської сільської ради № 19 від 23.10.2014 року та рішення виконавчого комітету Великомихайлівської селищної ради № 128 від 25.10.2018 року. При цьому, покликаючись на рішення Конституційного Суду України №7-рп-2009 та від 03.10.1997 р. №4-зп вказує, що ОМС не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов?язані з реалізацією певних суб?єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб?єкти цих, правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення, а також, що ненормативні правові акти ОМС є актами одноразового застосування вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Вважаючи вказану відмову відповідача такою, що не відповідає положенням Конституції України та Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, позивач звернулася до суду з цим позовом.

V. Норми права, які застосував суд.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі також Закон № 280/97-ВР).

Статтею 2 цього Закону визначено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до приписів статті 5 Закону № 280/97-ВР система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

За приписами статті 10 Закону № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Положеннями статті 11 цього Закону передбачено, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Своєю чергою, за визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 280/97-ВР, виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

За змістом статті 54 Закону № 280/97-ВР сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Відділи, управління та інші виконавчі органи ради є підзвітними і підконтрольними раді, яка їх утворила, підпорядкованими її виконавчому комітету, сільському, селищному, міському голові, голові районної у місті ради.

Положення про відділи, управління та інші виконавчі органи ради затверджуються відповідною радою.

Частиною першою статті 59 Закону № 280/97-ВР передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно з пунктом 15 статті 26 Закону № 280/97-ВР до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належить: скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень.

Згідно з частиною дев`ятою статті 59 цього Закону, рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою.

VI. Оцінка суду.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що повноваження селищної ради та виконавчого комітету селищної ради щодо прийняття рішень з конкретних питань розмежовані, і кожен з вказаних органів в межах таких (повноважень) приймає рішення/вчиняє дії, відтак, вони є окремими суб`єктами владних повноважень, дії чи рішення, яких можуть бути оскаржені.

Спірність питання у даній справі полягає у правомірності відмови Великомихайлівської селищної ради скасувати рішення виконавчих комітетів сільської ради, прийняті з питань присвоєння поштової адреси житловому будинку з огляду на відсутність повноважень у селищної ради скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов?язані з реалізацією певних суб?єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб?єкти цих, правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною десятою статті 59 Закону № 280/97-ВР визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні №7-рп/2009, закріплені у статті 144 Конституції України і статті 59 Закону №280/97-ВР норми про акти органів місцевого самоврядування, крім юридичної форми реалізації завдань і функцій, визначають порядок прийняття і перевірки рішень органів місцевого самоврядування. В Законі встановлено, що ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України та законами України до їх відання, і що рішення відповідної ради може бути внесене на повторний розгляд цієї ж ради (стаття 25, частина четверта статті 59). У Законі передбачено, що рішення виконавчого комітету ради з питань, які належать до компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою, і що раді належить право скасовувати акти виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень (частина дев`ята статті 59, пункт 15 частини першої статті 26).

Системний зміст наведених положень Конституції і законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавцем закріплюється право на зміну та скасування власних рішень.

Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов`язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб`єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення чи скасування.

Це узгоджується із правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною у Рішенні від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не визначено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше (абзац п`ятий пункту 3 мотивувальної частини вказаного Рішення).

Отже, Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, керуючись у своїй діяльності ними та актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Отже, міська рада має повноваження скасувати рішення виконавчого комітету, який створений при ній для здійснення виконавчих функцій, у разі невідповідності їх Конституції чи законам України, іншим актам законодавства.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду 19 вересня 2019 року у справі №369/6820/16-а.

Водночас у статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення у статті 74 Закону № 280/97-ВР, згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

Окрім цього, в Рішенні №7-рп/2009 Конституційний Суд України вказав, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Отже, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Такі рішення можуть бути скасовані або змінені в судовому порядку.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 20.03.2025 року позивачка звернулася до відповідача з заявою скасувати рішення виконавчого комітету Полезненської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області № 19 від 22 жовтня 2014 року та рішення виконавчого комітету Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області № 128 від 25 жовтня 2018 р, якими вирішено питання щодо поштових адрес житлового будинку позивачки та житлового будинку ОСОБА_4 за їх власними заявами.

Тобто, вказані рішення виконавчого комітету є актами одноразового застосування, які вичерпали свою дію фактом їхнього виконання, а відтак, суд погоджується з позицією відповідача, викладеною у листі-відмові Великомихайлівської селищної ради від 02.04.2025 р. щодо відсутності у селищної ради повноважень скасувати рішення виконавчого комітету власним рішенням.

Разом з тим, позивачка не позбавлена права на звернення до суду з вимогою про визнання протиправними та скасування вищевказаних рішень виконавчого комітету.

Підсумовуючи вищевказане на враховуючи встановлені судом обставини, за спірних правовідносин позивачем обрано неналежний спосіб захисту права шляхом визнання відмови відповідача протиправною та зобов`язання відповідача скасувати рішення виконавчого комітету Полезненської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області № 19 від 22 жовтня 2014 року «Про присвоєння правильної адреси житлового будинку в с. Полезне ОСОБА_2 » та рішення виконавчого комітету Великомихайлівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області № 128 від 25 жовтня 2018 року «Про уточнення поштової адреси житловому будинку по АДРЕСА_1 ».

Суд ураховує, що в рамках даної адміністративної справи позивач не просить скасувати вказані рішення виконавчого комітету, - що виключає можливість надання судом правової оцінки рішенню суб`єкта владних повноважень та його діям під час винесення спірної постанови відповідно до положень частини другої статті 2 КАС України.

Поряд з цим, обрання позивачем неналежного способу захисту права є самостійною підставою для відмови в позові. Такий висновок неодноразово робила Велика Палата Верховного Суду (постанова від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19).

У контексті оцінки інших доводів сторін звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати.

VII. Висновок суду.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки в межах розгляду даної справи судом не встановлено, а позивачем не надано доказів на підтвердження порушення прав в межах заявлених вимог, тому суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

VIII. Розподіл судових витрат.

Оскільки судом відмовлено у задоволені позовних вимог, при цьому позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 8 частини першої статті 5 Закону України Про судовий збір, тому розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

вирішив:

У задоволені позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області (вул. Центральна , буд. 123, смт. Велика Михайлівка, Роздільнянський р-н., Одеська обл, 67100, ) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна

.