Справа № 340/1819/25
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 340/1819/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року (суддя Савонюк М.Я., повне судове рішення складено 07 травня 2025 року) в справі № 340/1819/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - ГУ ПФУ) про:

визнання протиправним та скасування рішення №66 від 02 січня 2025 року, сформоване в Централізованій підсистемі «Призначення та виплата пенсій» ІКІС ПФУ, щодо відмови у переведенні на пенсію по віку відповідно до Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу»;

зобов`язання перевести з 26 грудня 2024 року на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби період роботи в органах державної податкової служби з 29 листопада 1994 року по 16 грудня 2024 року для обчислення розміру пенсії, з урахуванням наданих із заявою довідок від 25 грудня 2024 року про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця: №155 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів , що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державної органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби(посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) на посаді головного інспектора станом на грудень 2024 року, видану головним управлінням Державної податкової служби у Кіровоградській області; №156 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, який працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд); №158 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій державних службовців та яка на день виходу на пенсію займала посаду в державних органах, що провели класифікацію або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби, з урахуванням раніше проведених виплат.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №66 від 02.01.2025 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних посад державних службовців, періоди роботи в податкових органах з 03.05.1995 по 04.07.2013 та з 31.12.2013 по 01.05.2016, та перевести її з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV на пенсію за віком згідно із Законом України Про державну службу 10.12.2015 №889-VIII з 26.12.2024.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року виправлена описка, допущена у другому абзаці резолютивної частини рішенні від 07 травня 2025 року, змінено відповідача з «Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області» на «Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області».

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Зазначає, що згідно із записами трудової книжки позивачці 03.05.1995 присвоєно персональне звання інспектора ІІ рангу та в подальшому їй присвоювалися персональне звання в органах податкової служби.

Враховуючи зазначене, період роботи з 29.11.1994 по 16.12.2024 на відповідних посадах в державній податковій службі, коли позивачці були присвоєні спеціальні звання, не підлягає зарахуванню до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII.

Звертає увагу, що Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283, з 1 травня 2016 року втратив чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229.

Виходячи з вищевикладеного, стаж роботи ОСОБА_1 на посадах державної служби станом на 01.05.2016 становить 11 місяців.

Крім того, зарахування стажу, призначення та виплата пенсії відноситься виключно до функцій органів Пенсійного фонду України, тому зобов`язання відповідача є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV.

26.12.2024 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградські області із заявою про перехід на пенсію за Законом України Про державну службу.

Разом із заявою позивач надала документи за переліком згідно із розпискою-повідомленням, зокрема, довідки Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 25.12.2024:

- №155 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на грудень 2024 року;

- №156 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, який до 1 січня 2024 працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або які працювали у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд) за період з 01.01.2024 по 31.12.2024.

- №158 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або які працювали у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби за листопад 2024.

Після реєстрації заяви та формування електронної пенсійної справи працівниками Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградські області заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, за результатами чого було прийнято рішення від 02.01.2025 за № 66 про відмову в переведенні її на пенсію за віком згідно Закону №889-VIII з підстав відсутності необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України станом на 01.05.2016. До стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, зараховано періоди роботи з 29.11.1994 по 02.05.1995 та з 05.07.2013 по 30.12.2013 (всього 11 місяців до 01.05.2016).

Суд першої інстанції вважав, що до стажу державної служби може бути враховано лише стаж, набутий на посадах державної служби або прирівняних до них посадах до 01.05.2016 та обчислений у відповідності до положень Порядку обчислення стажу державної служби, що був затверджений постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994.

Стаж, набутий після 01.05.2016 на посадах державної служби або прирівняних до них посадах, зараховується до страхового стажу, і відповідно до статті 90 Закону №889-VIII є підставою для призначення пенсії та обчислення її розміру у відповідності до Закону №1058-IV.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що періоди роботи позивача з 03.05.1995 по 04.07.2013 та з 31.12.2013 по 01.05.2016 на посадах в органах державної податкової служби неправомірно не враховано відповідачем до стажу роботи на посадах державної служби.

Оскільки ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день звернення до відповідача із заявою про переведення на пенсію за віком згідно із Законом України "Про державну службу" - 26.12.2024, отримувала пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV, досягла віку 63 років, станом на 01.05.2016 мала не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, тому суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач набула право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII на підставі пункту 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII.

Врахувавши наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №66 від 02.01.2025 щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні на пенсію по віку відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" є протиправним та підлягає скасуванню.

Що стосується вимог про зобов`язання провести нарахування (перерахунок) пенсії позивачу з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 25.12.2024 №155, №156 та №158 суд першої інстанції зазначив, що цей спір виник щодо права позивача на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у сукупності із пунктом 12 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, оскільки територіальний орган Пенсійного фонду України не визнав цього права за позивачем.

Вимоги позивача зобов`язати пенсійний орган здійснити нарахування (перерахунок) та виплату пенсії, виходячи з розміру заробітної плати, зазначеної у довідках Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області від 25.12.2024 №155 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державної органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби(посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) на посаді головного інспектора станом на грудень 2024 року; №156 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, який працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд); №158 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій державних службовців та яка на день виходу на пенсію займала посаду в державних органах, що провели класифікацію або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби, є передчасними, оскільки стосуються розміру пенсійних виплат, який ще не обрахований суб`єктом владних повноважень, який наділений такою дискрецією, наслідки якої можуть бути предметом перевірки судом на відповідність критеріям, визначеним у статті 2 КАС України, а отже така вимога спрямована на майбутнє, через, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що судовому захисту підлягає тільки порушене право.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає приведені висновки, які слугували підставою для задоволення частини позовних вимог, обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Кіровоградській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_1 26 грудня 2024 року подано заяву про призначення пенсії за нормами Закону України «Про державну службу».

Рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області, яким розглянута заява позивача за принципом екстериторіальності, від 02 січня 2025 року № 66 відмовлено позивачу в переведенні з пенсії за віком на пенсію за віком за нормами Закону України «Про державну службу».

Підставою для відмови у призначенні пенсії за нормами Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII є відсутність у позивача стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

До стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, зараховано періоди роботи з 29.11.1994 по 02.05.1995 та з 05.07.2013 по 30.12.2013 (всього 11 місяців до 01.05.2016).

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (далі Закон № 3723-ХІІ) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пунктом 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII) передбачено, що Закон України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Відповідно до пункту 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Положеннями пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Частиною другою статті 1 Закону № 889-VIII встановлено, що державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Відповідно до частини п`ятої статті 5 Закону № 889-VIII окремі особливості проходження державної служби в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, та в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, їх територіальних органах визначаються Митним кодексом України та Податковим кодексом України.

Трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 містить інформацію, що позивач із 29.11.1994 по 16.12.2024 безперервно працювала на різних посадах в органах державної податкової служби.

Станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 перебувала на посаді заступника начальника начальника Вільшанського відділення Голованівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області.

Позивачем 29.11.1994 прийнято присягу державного службовця відповідно до статті 17 Закону України «Про державну службу».

ОСОБА_1 03.05.1995 року присвоєно персональне звання інспектора податкової служби ІІ рангу, з 25.12.1997 інспектора податкової служби 1 (першого) рангу.

Наказом №1755 від 05.07.2013 позивачу присвоєно десятий ранг державного службовця, 31.12.2013 присвоєно спеціальне звання інспектора податкової та митної справи І (першого) рангу, а 11.09.2015 звання радника податкової та митної справи ІІІ (третього) рангу.

Наказом від 03.03.2018 №404-о ОСОБА_1 присвоєно достроково спеціальне звання радника податкової та митної справи ІІ (другого) рангу. 22.08.2019 позивачу присвоєно 5 (п`ятий) ранг державної служби, а 23.08.2022 (четвертий) ранг державної служби.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначає Податковий кодексу України (далі - ПК України).

Пунктом 342.4 статті 342 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Згідно з пунктом 342.5 пункту 342 ПК України посадові особи, які вперше зараховуються на службу до контролюючих органів і раніше не перебували на державній службі, складають присягу державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

За положеннями пункту 342.6 статті 342 ПК України правовий статус посадових осіб контролюючих органів, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом та Митним кодексом України, а в частині, що не регулюється ними, Законом України «Про державну службу» та іншими законами.

Як встановлено статтею 344 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».

При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Контролюючими органами у розумінні 41.1 статті 41 ПК України є, зокрема, податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи (підпункт 41.1.1).

Пунктом 8 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII встановлено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

За положеннями пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283, діючого до набрання чинності Законом № 889-VIII, до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті податкової служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2012 року № 680 затверджено співвідношення між рангами державних службовців і військовими званнями та іншими спеціальними званнями, у тому числі між рангами державних службовців і спеціальними званнями працівників органів державної податкової служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року № 306 затверджено співвідношення між рангами державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями, у тому числі між рангами державних службовців і спеціальними званнями працівників посадових осіб органів доходів і зборів; між рангами державних службовців і спеціальними званнями посадових осіб податкових органів.

За правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 08 жовтня 2013 року у справі №21-275а13, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Відтак, оскільки позивач станом на день звернення за призначенням пенсії за віком за Законом № 889-VIII досягла пенсійного віку, встановлено статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», має стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, більше 20 років, є правильним висновок суду першої інстанції, що позивач має право на переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу».

Відповідно, рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області про відмову позивачу в призначенні пенсії за Законом України «Про державну службу» є протиправним.

Апелянтом не приведено доводів у спростування висновків суду першої інстанції, не зазначено, в чому полягає неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, адже ті обставини, на які посилається апелянт, перевірені судом першої інстанції, доводам відповідача надана належна оцінка.

Стосовно обраного судом першої інстанції способу захисту порушеного права позивача суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини вказав, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

У рішенні в справі «Рисовський проти України» (Rysovskyyv. Ukraine) від 20 жовтня 2011 року (заява № 29979/04) ЄСПЛ вказав, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

З урахуванням визначеного статтею 8 Конституції України принципу верховенства права та встановлених статтею 2 КАС України завдань суду як державної правозахисної інституції суд дійшов висновку про обґрунтованість обраного судом першої інстанції способу захисту порушеного права позивача зобов`язання призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах.

Частинами третьою - четвертою статті 245 КАС України установлено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд зазначає, що в розглядуваному випадку відсутні підстави вважати, що повноваження органу Пенсійного фонду у питанні визначення стажу державної служби та призначення пенсії є дискреційними, позаяк для прийняття рішення на користь позивача виконано усі умови, визначені законом, й прийняття рішення про призначення позивачу пенсії державного службовця не передбачає право відповідача діяти на власний розсуд.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні частини позовних вимог не оскаржене, тому судом не переглядається.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, встановлених цим пунктом, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року в справі № 340/1819/25 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року в справі № 340/1819/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 23 вересня 2025 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 23 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов