Справа № 440/11934/24
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 р. Справа № 440/11934/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Русанової В.Б. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 04.11.2024, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, м. Полтава, по справі № 440/11934/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- рішення відповідача № 83 від 27.08.2024 відмінити;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області при прийнятті рішення №83 від 27.08.2024 про відмову у прийнятті заяви щодо надання інформації з приводу недоотриманої пенсії + компенсації ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області при прийнятті рішення №83 від 27.08.2024 у відмові виплати недоотриману пенсію + компенсацію ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.10.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду: позовної заяви, оформленої у відповідності до вимог статей 160, 161 КАС України, в якій коректно зазначивши прізвище, ім`я та по батькові позивача та найменування особи, до якої заявлено позов, із вказівкою на код ЄДРПОУ, засвідчених у встановленому законом порядку копій рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №83 від 27.08.2024, повідомлення про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви та доказів сплати судового збору у розмірі 2906,88 грн або пропорційно до заявлених вимог, у разі їх коригування.

21.10.2024 від ОСОБА_3 через систему "Електронний суд" надійшла заява про усунення недоліків, за змістом якої автор уточнив реквізити сторін, коректно зазначивши прізвище, ім`я та по батькові позивача, код ЄДРПОУ відповідача, повідомив про відсутність спірного рішення, з огляду на що просить витребувати його у відповідача. Крім цього знову просить суд звільнити позивача від сплати судового збору, оскільки у позивача відсутні доходи за 2023 рік.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.10.2024 клопотання ОСОБА_3 від 21.10.2024 про звільнення позивача від сплати судового збору - залишено без задоволення. Продовжено ОСОБА_1 строк на усунення недоліків на 5 днів з моменту отримання повідомлення про цю ухвалу та роз`яснити, що неусунення недоліків у встановлений судом строк є підставою для повернення позовної заяви. Недоліки необхідно усунути шляхом надання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 2906,88 грн або пропорційно до заявлених вимог, у разі їх коригування.

29.10.2024 від ОСОБА_3 через систему "Електронний суд" надійшла заява про усунення недоліків, за змістом якої той пояснює, що відповідно до взятих добровільно на себе зобов`язань ОСОБА_1 з виплати ОСОБА_3 боргу за договором на суму 10000 Євро він отримав у серпні 2024 року в АТ Державний ощадний банк України залишок 105206,73 грн з рахунку ОСОБА_2 на підставі виданої йому довіреності. Надав копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , свідоцтва про народження ОСОБА_1 , за яким та є донькою ОСОБА_2 , та свідоцтва про право на спадщину за законом, за яким ОСОБА_1 є спадкоємцем грошових коштів, розміщених на рахунках у банківських установах, та недоотриманої пенсії ОСОБА_2 . Крім цього представник знову заявив клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору з огляду на обставини відсутності у неї доходів в Україні за 2023 рік.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 клопотання ОСОБА_3 від 29.10.2024 про звільнення позивача від сплати судового збору - залишено без задоволення. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто позивачеві.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 про повернення його позовної заяви, та прийняти нове, яким позовну заяву призначити до розгляду.

Доводи апелянта обґрунтовані тим, що на підтвердження свого майнового стану позивачка до клопотання додала документи, що підтверджують її фінансовий стан, що відповідно до статті 133 КАС України та частини першої статті 8 Закону № 3674-VI, дають право на звільнення від сплати судового збору, а саме: відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, податку та військового збору станом на 17 липня 2024 року, згідно з якими інформація про доходи ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2023 року по 1 квартал 2024 року відсутня; виписку з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України за формою ОК-5відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, податку та військового збору станом на 17 липня 2024 року, згідно з якими інформація про доходи ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2023 року по 1 квартал 2024 року відсутня; виписку з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України за формою ОК-5, відповідно до якої інформація про доходи ОСОБА_1 за 2023 рік також відсутня.відомості з Державного реєстру осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 17.07.2024, за якими інформація про доходи ОСОБА_1 за період з І кварталу 2023 року по І квартал 2024 року відсутня, а також виписку з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України про застраховану особу за формою ОК-5, відповідно якої інформація про доходи ОСОБА_1 за 2023 рік відсутня. Також додав документ, іменований як декларація по безробіттю в Португалії, згідно з яким, за твердженням заявника, позивач з 22.11.2011 по теперішній час перебуває на обліку в центрі з безробіття.

Позивачка уважає, що з відомостей, які містяться у наданих доказах, убачається, що сума судового збору, перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивачки.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву до Другого апеляційного адміністративного суду на апеляційну скаргу позивача.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами відповідно до частини другої статті 312 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, зазначену в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з частиною 1 статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 168 КАС України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Частинами 1 та 2 статті 169 КАС України встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (частина 5 статті 169 КАС України).

Отже, чинним законодавством передбачено повернення позовної заяви, якщо у встановлений судом строк позивачем не виконано вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху. Повернення позовної заяви - це процесуальна дія, яка припиняє розгляд конкретної позовної заяви на стадії відкриття провадження без вирішення спору по суті, у випадку неможливості її розгляду з підстав, які можуть бути усунуті особою, яка звернулася до суду.

Позивач вважається таким, що не усунув недоліки, якщо до закінчення встановленого судом строку не усунув усіх або хоча б одного недоліку, зазначеного в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Перевіряючи доводи апелянта та надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу, колегія суддів зазначає наступне.

У цій справі суд першої інстанції повернув позовну заяву, оскільки вважав, що вона не довела свого скрутного матеріального становища як умови для звільнення від сплати судового збору за подання позову.

Аналіз вищенаведених норм матеріального і процесуального права дає підстави для висновку, що звільнення від сплати судового збору дійсно є дискреційним повноваженням суду, яке він реалізовує на підставі оцінки доказів, наданих особою. Водночас свобода розсуду суду під час вирішення питання про звільнення особи від сплати судового збору не є необмеженою.

У статті 8 Закону № 3674-VI наведені випадки, які законодавцем визначені як такі, що можуть бути підставою для звільнення від сплати судового збору. Поряд із наявністю в особи певного статусу (військовослужбовець, одинока матір (батько) підставою для звільнення від сплати судового збору є майновий стан сторони. За змістом указаної статті про незадовільний майновий стан сторони свідчить співвідношення розміру судового збору до сукупного доходу особи за рік, а саме коли сума судового збору, що підлягає сплаті, перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Установивши зазначений критерій для звільнення від сплати судового збору, законодавець не визначив, якими саме доказами мають підтверджуватися зазначені обставини.

Водночас сталим у правозастосовній практиці судів є підхід, відповідно до якого належним доказом для указаний цілей є довідки/відомості з реєстрів, що адмініструються Державною податковою службою України та Пенсійним фондом України (їхніми територіальними органами).

Зокрема, у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2023 року у справі № 215/7312/20 зазначено, що вирішуючи питання про звільнення від сплати судового збору, ураховує майновий стан сторони, який є оціночним і залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Такими доказами можуть слугувати: довідка органу Пенсійного фонду України про розмір виплаченої пенсії за попередній календарний рік разом із довідкою органу доходів і зборів про відсутність інших доходів за попередній календарний рік.

Аналогічна позиція була висловлена Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 10 травня 2019 року у справі № 9901/166/19.

У постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 160/12251/20 зазначено, що документом, який відображає всю суму доходу позивача за попередній календарний рік може бути, зокрема, довідка про суми виплачених доходів та утриманих податків, яка формується на підставі відомостей, що містяться у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27 червня 2023 року у справі № 120/3505/22 від 02 листопада 2023 року у справі № 120/6039/22 від 18 січня 2024 року у справі № 520/495/23, від 30 квітня 2025 року у справі № 207/1966/24.

Суд зазначає, що Державний реєстр фізичних осіб платників податків створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які зобов`язані сплачувати податки, збори у порядку та на умовах, що визначаються Податковим кодексом України та іншими нормативно-правовими актами України, з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотриманням податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (пункт 1 Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 вересня 2017 року № 822 (далі - Положення).

Відповідно до підпунктів 2, 3 пункту 1 розділу V Положення до Державного реєстру включаються: дані про фізичних осіб, а саме: джерела отримання доходів; об`єкти оподаткування; сума нарахованого та/або виплаченого доходу; сума нарахованого та/або перерахованого податку; сума нарахованого та/або перерахованого військового збору; інформація про податкову знижку та податкові пільги платника податків; відомості про державну реєстрацію, реєстрацію і взяття на облік фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Отже, у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків повинні міститися відомості про всі доходи фізичної особи, незалежно від джерела їх походження та підстави виплати.

На виконання вимог ухвал про залишення апеляційної скарги без руху, на підтвердження того, що визначений судом до сплати розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік, позивачка надала суду першої інстанції відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, податку та військового збору станом на 17 липня 2024 року, згідно з якими інформація про доходи ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2023 року по 1 квартал 2024 року відсутня; виписку з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України за формою ОК-5, відповідно до якої інформація про доходи ОСОБА_1 за 2023 рік також відсутня.

Тобто, з наданих доказів убачається, що позивачка на виконання вимог статті 8 Закону № 3674-VI надала суду першої інстанції відомості, які свідчать що розмір судового збору не тільки перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивачки фізичної особи за попередній календарний рік, а взагалі фактично свідчать про відсутність виплачених доходів у позивачки фізичної особи за календарний рік, який передував зверненню з позовною заявою.

З огляду на наведене, апеляційний суд уважає помилковими висновки суду першої інстанції, що надані позивачкою відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 17 липня 2024 року, за період з 1 кварталу 2023 року по 1 квартал 2024 року не є документом, що підтверджує дохід особи за 2023 рік.

У справі, що розглядається, представником позивача було надано докази, про те що дохід ОСОБА_1 відсутній взагалі.

Крім цього, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що особа, яка перебуває у скрутному матеріальному становищі, не має доходів за попередній календарний рік, що передував зверненню до суду, водночас посилаючись на те, що сума судового збору є для неї непосильною, за наявності довідки про відсутність нарахованих доходів та утриманих податків за відповідний період, має право розраховувати на повну й об`єктивну оцінку судом першої інстанції повідомлених нею обставин та наданих доказів. Натомість суд першої інстанції передчасно оцінив ці докази як такі, що не можуть беззаперечно свідчити про відсутність у заявника коштів для сплати судового збору, або визнав їх недостатніми, з огляду на припущення про можливість наявності в заявника інших джерел доходу для забезпечення своїх потреб, зокрема й для сплати судового збору.

Указане свідчить про не здійснення судом першої інстанції перевірки реальної спроможності заявника сплатити судовий збір, ураховуючи відсутність в останньої доходів за попередній календарний рік.

З урахуванням викладеного висновок суду першої інстанції про те, що надані позивачкою докази є неналежними й не підтверджують її скрутне матеріальне становище є передчасними.

Колегія суддів уважає, що вирішуючи питання про звільнення від сплати судового збору, необхідно урахувати, що Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово зазначав, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що позивка фактично була позбавлена гарантованого Конституцією України, законами та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до правосуддя, що полягає у безперешкодному отриманні судового захисту. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви постановлена помилково, а тому наявні підстави для її скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія також враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийняте рішення з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Апелянт надав до суду належні докази, які підтверджують факт протиправності рішення суду першої інстанції.

В свою чергу, відповідно до п. 4 ч. ст. 320 КАС України неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 по справі № 440/11934/24 - скасувати.

Адміністративну справу №440/11934/24 направити до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді В.Б. Русанова А.О. Бегунц