Справа № 380/16138/25
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2025-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2025 рокусправа № 380/16138/25

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кузана Р.І. розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до суду з позовом до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження: 79019, м. Львів, пр. В. Чорновола, 39, ) (далі відповідач, Галицький ВДВС), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пальони Наталії Миколаївни від 19.06.2025 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП № 78395175.

В обґрунтування позовних вимог вказує на безпідставність прийняття державним виконавцем постанови від 19.06.2025 ВП ВП № 78395175 про стягнення виконавчого збору у розмірі 16000,00 грн. Така постанова винесена державним виконавцем за невиконання позивачкою виконавчого листа №461/6253/24, виданого 19.03.2025 Галицьким районним судом м. Львова. Водночас позивачка вважає, що рішення Галицького районного суду м. Львова виконане в повному обсязі, ще до часу відкриття виконавчого провадження, а тому за приписами ч. 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не підлягає стягненню. З огляду на це позивачка вказує на відсутність підстав для стягнення виконавчого збору, а тому оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню. Вважаючи у зв`язку із протиправним стягненням виконавчого збору свої права та інтереси порушеними, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом з метою їх захисту. Просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою від 12.08.2025 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) (далі третя особа, ОСОБА_2 ). Зобов`язано Галицький відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подати до початку судового засідання належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження ВП №78395175.

Сторони та третя особа належним чином повідомлялися про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач 09.09.2025 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 78395175 з примусового виконання виконавчого листа №461/6253/24, виданого 19.03.2025 Галицьким районним судом м. Львова. Вказаним виконавчим листом визначено спосіб участі бабусі ОСОБА_2 у вихованні та особистому спілкуванні з малолітньою дитиною - онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у такому порядку:

- перша субота місяця з 17.00 до 19.00 год., друга та четверта неділя місяця з 17:00 год. до 19:00 год. у присутності матері дитини ОСОБА_1 , у місці, визначеному бабою дитини - ОСОБА_2 , у тому числі за зареєстрованим місцем проживання баби дитини - ОСОБА_2 ;

- участь у спільному святкуванні дня народження онука - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) щороку з 17:00 год. до 19:00 год., дня народження баби дитини ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) щороку з 17:00 год. до 19:00 год., дня народження батька дитини ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) щороку з 17:00 год. до 19:00 год., у тому числі за зареєстрованим місцем проживання баби дитини - ОСОБА_2 , у присутності матері дитини ОСОБА_1 .

19.06.2025 старшим державним виконавцем відділу керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Крім цього, 19.06,2025 старшим державним виконавцем відділу керуючись статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. Також, 19.06.2025 старшим державним виконавцем відділу керуючись статтями 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про стягнення виконавчого збору. 23.06.2025 вищезазначені постанови скеровано до виконання та відома боржнику - ОСОБА_1 за адресою, вказаною у виконавчому документі - АДРЕСА_3 , (номер відправлення НОМЕР_2 ), однак 08.07.2025 поштове відправлення було повернуто назад у відділ у зв?язку із закінченням терміну зберігання.

Відповідач зазначає, що стягнення виконавчого збору одночасно з відкриттям виконавчого провадження є обов?язком державного виконавця. Саме тому на час відкриття виконавчого провадження у державного виконавця відсутні законні підстави для того, щоб не вирішувати питання про стягнення виконавчого збору за виконавчим документом. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 28.01.2021 у справі №640/24233/19. Відповідач вважає, що постанова про стягнення виконавчого збору прийнята законно та обґрунтовано, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Від позивачки надійшли додаткові пояснення.

Третя особа подала пояснення, в який посилається на те що рішення Галицького районного суду и. Львова не виконується. Просила в задоволенні позову відмовити.

Позивачка в судовому засіданні 10.09.2025 позовні вимоги підтримала. Просила позов задовольнити повністю з підстав, вказаних у позовній заяві та додаткових поясненнях.

Відповідач участі повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання. Клопотань про розгляд справи без участі його представника до суду не надходило.

Третя особа та її представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили з підстав, наведених у поясненнях. Просили суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою судового засідання від 10.09.2025 суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (пункт 10 частини першої статті 4 КАС України).

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 11.12.2024 у справі №461/6253/24 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено частково. Суд вирішив:

«Визначити спосіб участі баби дитини ОСОБА_2 у вихованні та особистому спілкуванні з малолітньою дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у такому порядку:

- перша субота місяця з 17.00 до 19.00 год., друга та четверта неділя місяця з 17:00 год. до 19:00 год. у присутності матері дитини ОСОБА_1 , у місці, визначеному бабою дитини - ОСОБА_2 , у тому числі за зареєстрованим місцем проживання баби дитини - ОСОБА_2 ,

- участь у спільному святкуванні дня народження онука - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) щороку з 17:00 год. до 19:00 год., дня народження баби дитини ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) щороку з 17:00 год. до 19:00 год., дня народження батька дитини ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) щороку з 17:00 год. до 19:00 год., у тому числі за зареєстрованим місцем проживання баби дитини - ОСОБА_2 , у присутності матері дитини ОСОБА_1 ». В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 11.12.2024 у справі№461/6253/24 набрало законної сили

Галицьким районним судом м. Львова 19.03.2025 видано виконавчий лист №461/6253/24.

На підставі заяви представника ОСОБА_2 , старшим державним виконавцем Галицького ВДВС 19.06.2025 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №78395175) та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, які скеровано боржнику до виконання, стягувачу до відома.

Крім цього, 19.06.2025 старшим державним виконавцем Галицького ВДВС керуючись статтями 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

Від позивачки на адресу відповідача 31.07.2025 надійшли пояснення щодо виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 11.12.2024 у справі №461/6253/24, в яких повідомлено, що побачення дитини проводилися без участі державного виконавця ще до відкриття виконавчого провадження.

Не погодившись з постановою про стягнення виконавчого збору позивачка оскаржила її до суду.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 статті 10 Закону №1404-VIII передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом. Відповідно до частини 1 статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частина 4 статті 19 Закону № 1404-VIII зобов`язує сторони виконавчого провадження невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник фізична особа також про зміну місця роботи.

Частина 8 статті 19 Закону № 1404-VIII передбачає, що особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Згідно з частиною 5 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Порядок та розміри справляння виконавчого збору регламентовано статтею 27 Закону №1404-VIII.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону № 1404-VIII, виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Згідно з частиною 3 статті 27 Закону № 1404-VIII, за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника юридичної особи.

Відповідно до частини 4 статті 27 Закону №1404-VIII, державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

При цьому, за нормами частини 5 статті 27 Закону №1404-VIII, є виключення про стягнення виконавчого збору, а саме, виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також, частиною 9 статті 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Зі змісту зазначених правових норм випливає, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання на підставі виконавчого документа, з огляду на що одночасно з відкриттям виконавчого провадження державний виконавець повинен вирішити питання про його стягнення. При цьому, на момент відкриття виконавчого провадження виконавець не володіє будь-якою інформацією від боржника щодо виконання судового рішення, оскільки вчинення будь-яких дій державним виконавцем до відкриття виконавчого провадження Законом №1404-VIII не передбачено.

Пунктом 8 розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5) передбачено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Виходячи з аналізу наведених норм, виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду і завершальною стадією судового провадження. Стягнення виконавчого збору, крім визначених законом випадків коли виконавчий збір не стягується, пов`язується з початком примусового виконання, яке державний виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа. Відтак одночасно з відкриттям виконавчого провадження державний виконавець повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору та винести постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.

Отже, стягнення виконавчого збору одночасно з відкриттям виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця. Саме тому на час відкриття виконавчого провадження у державного виконавця відсутні законні підстави для того, щоб не вирішувати питання про стягнення виконавчого збору за виконавчим документом.

Стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання. У подальшому після повернення виконавчого документа або закриття виконавчого провадження, якщо виконавчий збір не було стягнуто, державний виконавець має вирішити питання про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору, і це є обов`язком, а не правом державного виконавця.

При цьому, стягнення виконавчого збору не залежить від здійснення державним виконавцем виконавчих дій в межах відповідного виконавчого провадження. Натомість, навіть за відсутності заходів з примусового виконання після завершення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини першої статті 37 Закону №1404-VІІІ у державного виконавця наявний обов`язок винести постанову про стягнення виконавчого збору за примусове виконання рішення.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 25.05.2023 у справі № 420/1233/19, від 01.08.2024 у справі № 640/11506/21.

З матеріалів справи випливає, що 19.06.2025 старший державний виконавець Галицького ВДВС одночасно з відкриттям виконавчого провадження № 78395175 виніс постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 16000,00 грн. У межах даного виконавчого провадження виконавчий збір не стягнуто.

Відповідно до даних автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавче провадження № 78395175 перебуває у статусі "Відкрито". Постанова про відкриття виконавчого провадження не визнавалася недійсною, не була скасована чи іншим чином визнана протиправною, що не заперечується позивачкою.

Суд звертає увагу позивачки, що виконавче провадження № 78395175 не є завершеним, а тому відсутні будь-які підстави стверджувати, що державним виконавцем не буде здійснюватися примусове виконання рішення Галицького районного суду м. Львова відповідно до виконавчого листа № 461/6253/24. Тому, вимоги позивачки щодо скасування постанови про стягнення виконавчого збору є передчасними, оскільки виконавче провадження ще триває і не було завершено. Відповідно відсутні підстави для задоволення вимог позивачки щодо скасування оскаржуваної нею постанови про стягнення виконавчого збору.

Щодо доводів позивачки про добровільність виконання нею рішення Галицького районного суду м. Львова у справі № 461/6253/24, то суд звертає увагу позивачки на необхідність доведення даних обставин в межах виконавчого провадження задля забезпечення прийняття державним виконавцем відповідних рішень.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене суд робить висновок про правомірність дій державного виконавця Галицького ВДВС та відсутність підстав для скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 19.06.2025 у виконавчому провадженні № 78395175.

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону №1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною 1 статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 73-76, 242, 244, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.І. Кузан