Справа № 640/36319/21
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2025-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю АТ Каргілл до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (територіальний орган, утворений на правах відокремленого підрозділу ДПС, що є правонаступником Офісу великих платників податків ДПС) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариство з обмеженою відповідальністю АТ Каргілл до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (територіальний орган, утворений на правах відокремленого підрозділу ДПС, що є правонаступником Офісу великих платників податків ДПС), в якому плзивач просить суд:

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення № (форми В1) від 03.06.2020 року в частині зменшення ТОВ АТ Каргілл суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 139 874,54 грн. та в частині стягнення штрафних санкцій в розмірі 69 937,27 грн. по взаємовідносинах з Приватним підприємством ІНСТАЛЛ (ідентифікаційний код юридичної особи: 30364521) та Державним підприємством СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО ДЕРЖАВНОЇ КРИМІНАЛЬНО-ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ (№75) (ідентифікаційний код юридичної особи: 8679735);

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ТОВ «АТ Каргілл», ПП «ІНСТАЛЛ» та ДП «ДКВС УКРАЇНИ (№75)» зазнало зміни майнового стану у зв`язку з оплатою ТОВ «АТ Каргілл» на користь ПП «ІНСТАЛЛ» та ДП «СГ ПІДПРИЄМСТВО ДКВС УКРАЇНИ (№75)» грошових коштів за здійснену поставку товару, що підтверджуэться документами/ Господарські операції з постачання товарів ТОВ «АТ Каргілл» контрагентами ПП «ІНСТАЛЛ» та ДП «СГ ПІДПРИЄМСТВО ДКВС УКРАЇНИ (№75)» були реальними та такими, що підтверджені належним чином складеними первинними документами у відповідності до вимог законодавства України. Контролюючим органом в Акті перевірки не наведено жодних обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності ТОВ «АТ Каргілл», збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про не пов`язаність операцій з господарською діяльністю ТОВ «АТ Каргілл», нереальність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру). Висновки Акту перевірки сформовані Контролюючим органом на підставі податкової інформації з бази ДПС щодо третіх осіб, які не були учасниками господарських операцій з ТОВ «АТ Каргілл». Крім того, податкова інформація була фактично переписана в Акт перевірки без належного дослідження та надання оцінки первинним документам, які підтверджують реальність господарських операцій, як того вимагають норми податкового законодавства України. Лише податкова інформація щодо платника податків не є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом для зменшення ТОВ «АТ Каргілл» розміру суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.12.2021 року відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду № 2825-ІХ, визначено Ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва.

На підставі Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 року № 399, Акту приймання-передачі від 29.01.2025 року, Розпорядження керівника апарату Одеського окружного адміністративного суду №1 від 03.02.2025 Про здійснення реєстрації та автоматизованого розподілу судових справ,нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва та протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 21.03.2025 року адміністративну справу №640/36319/21 розподілено судді Г.П. Самойлюк.

Ухвалою від 25.03.2025 року прийнято до провадження адміністративну справу № 640/36319/21. Вирішено, що розгляд справи буде здійснюватися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на підставі ст.262 КАС України, у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

Ухвалою від 20.05.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про залишення адміністративного позову без розгляду у справі №640/36319/21.

Від відповідача надійшов відзив на позовному заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що відбулось лише документальне оформлення господарської операції, оскільки відсутнє реальне (законне) джерело походження ідентифікованих послуг (відсутнє дійсне формування цього активу), а відтак неможливий його рух за ланцюгом всіх платників податків, які брали участь у здійсненні взаємопов`язаних нереальних господарських операцій до ТОВ «АТ КАРГІЛЛ». Оцінивши всі обставини та докази, перевіркою встановлено, що їх сукупність свідчить про одержання ТОВ «АТ КАРГІЛЛ» необгрунтованої податкової вигоди. При цьому, прийняття суб`єктом господарювання до обліку первинних документів, оформлених без реального здійснення господарської операції, або складених із порушеннями вимог щодо їх змісту та форми, та формування на їх підставі регістрів бухгалтерського обліку, дані яких в подальшому включено до фінансової звітності, призводить до невірного визначення фінансового результату та, відповідно, порушення норм Кодексу (пп. 134.1.1 п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України) при обчисленні та нарахуванні податкових зобов`язань зі сплати податків.

Представником позивача до суду надано відповідь на відзив, в якый зазначено, що відзив не містить жодного посилання на докази, що додаються Відповідачем, так само як і зазначення фактів чи обставин, які додані документи мали б спростувати чи підтвердити. Аргументи та висновки Відповідача в рамках викладених у Відзиві заперечень носять необґрунтований та хибний характер, не ґрунтуються на фактичних обставинах здійснення господарських операцій, викладені без будь-якого врахування поданих Позивачем доказів реальності господарських операцій та ґрунтуються на припущеннях Відповідача і податковій інформаціъ, яка не стосується Позивача та не доводить нібито нереальність означених вище у цьому Відзиві господарських операцій. Також Відповідачем не подано будь-яких доказів на підтвердження викладених у Акті перевірки та Відзиві тез.

За приписами ч.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю АТ Каргілл () відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань здійснює господарську діяльність за наступними кодами КВЕД: 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 10.41 Виробництво олії та тваринних жирів; 20.13 Виробництво інших основних неорганічних хімічних речовин; 52.10 Складське господарство; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

Офісом великих платників податків ДПС прийнято наказ №446 від 17.04.2020 року про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ АТ Каргілл з питань законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. по декларації з податку на додану вартість за лютий 2020 року.

За результатом проведеної перевірки контролюючим органом складено акт від 19.05.2020 № 683/28-10-05-01-02/20010397, в якому зафіксовані наступні порушення норм податкового законодавства, а саме: п. 44.1 ст. 44, п.198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п.200.1, абз "б" п. 200.4 ст. 200 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI із змінами та доповненнями, пл.4, п.5 Розділу «Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 26.01.2016р. № 21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.01.2016р. за № 159/28289 (зі змінами та доповненнями), в результаті чого ТОВ «АТ КАРГІЛЛ» завищено суму від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (р. 19) на 4980 578 грн, що призвело до завищення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню (р. 20.2) за лютий 2020 року на 957774 грн., завищення суми ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.20.3) за лютий 2020 року на 4 022 804 гривень; п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями, а саме: несвоєчасна ресстрація платником податків податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Відповідальність за вказане порушення передбачена п.120.1 ст.120' Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями.

В акті перевірки від 19.05.2020 № 683/28-10-05-01-02/20010397 серед іншого зазначено, що перевіркою з питань правильності і правомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість під час здійснення фінансово-господарських відносин з ПП "ІНСТАЛЛ" (код 30364521) встановлено, що ПП "ІНСТАЛЛ" включено до податкового кредиту у лютому 2020 року ПДВ в сумі 41 352,2 гривень. Частка постачальника у загальному обсязі придбання на митній території України за ставкою 20% у лютому 2020 року складає 0,1%. Взаємовідносини у лютому 2020 року відбувались на підставі Договору № від 21.01.2020 року, короткий зміст яких наведено у додатку №4 до акту перевірки. Реєстр отриманих податкових накладних та первинних документів наведено у додатку №5 до акту перевірки. Розрахунки між суб`єктами господарювання проводились у безготівковій формі. ТОВ «АТ КАРГІЛЛ» було перераховано грошові кошти в адресу ПП "ІНСТАЛЛ" відповідно до платіжних доручень, наведених у додатку №5 до акту перевірки. Відповідно до наданої до перевірки оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними покупцями» по контрагенту ПП "ІНСТАЛЛ", станом на кінець періоду, що перевіряється 29.02.2020, заборгованість відсутня. На виконання умов вищенаведених договорів постачальником ПП "ІНСТАЛЛ" на адресу ТОВ «АТ КАРГІЛЛ» виписано податкові накладні, які зареєстровано в ЄРПН (податкові накладні оформлені постачальником відповідно до вимог п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України) перелік яких наведено у додатку № 6 до акту перевірки. ПП "ІНСТАЛЛ" було поставлено в адресу ТОВ «АТ КАРГІЛЛ» продовольчу пшеницю 2 класу українського походження урожаю 2019 року в кількості 41,56 тон на загальну суму 248 113,2 грн. в тому числі ПДВ-41 352,2 гривень. За даними АІС «Податковий блок» ПП "ІНСТАЛЛ" місце обліку: ГУ ДПС У М.КИЄВІ (ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ Р-Н М.КИЄВА) (2659), стан 0. платник податків за основним місцем обліку, вид діяльності: 46.90-НЕСПЕЦІАЛІЗОВАНА ОПТОВА ТОРГІВЛЯ, реєстрація в ДПА від 22.04.1999 №3000274, облікова кількість штатних працівників відповідно до ЄСВ за лютий 2020 року 9 осіб. Повідомлення за формою №20-ОПП, щодо наявності об`єктів оподаткування до ДПІ за основним обліком не подавались, що свідчить про відсутність на підприємстві власного майна (офісні та складські приміщення та інше), передбаченого статтею 63 Податкового кодексу України. Відомості про наявність земельних ділянок та податкові декларації з плати за землю до ДПІ за основним обліком за 2019 рік не подавалися, що свідчить про те, що ПП "ІНСТАЛЛ" самостійне не вирощувало продовольчу пшеницю 2 класу українського походження урожаю 2019 року у 2019 році. Згідно даних ЄРПН встановлено, що ПП "ІНСТАЛЛ" не декларував придбання продовольчої пшениці 2 класу українського походження урожаю 2019 року у постачальників для подальшого перепродажу. Отже, враховуючи вищенаведене, відбулось лише документальне оформлення господарської операції з придбання продовольчої пшениці 2 класу українського походження урожаю 2019 року у лютому 2020 року загальною вартістю 248 113,2 грн. в тому числі ПДВ 41 352,2 грн., оскільки відсутнє реальне (законне) джерело походження ідентифікованих послуг (відсутнє дійсне формування цього активу), а відтак неможливий його рух за ланцюгом всіх платників податків, які брали участь у здійсненні взаємопов`язаних нереальних господарських операцій до ТОВ «АТ КАРГІЛЛ». Офісом великих платників податків ДПС, направлено до ГУ ДПС У М.КИЄВІ (ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ Р-Н М.КИЄВА) запит №10154/7/28-10-05-01-02 від 05.05.2020р. на проведення зустрічної звірки ПП "ІНСТАЛЛ", що перебував у господарських взаємовідносинах з ТОВ «АТ КАРГІЛЛ». На дату складання акту перевірки, відповідь не отримано.

Також, в акті від 19.05.2020 № 683/28-10-05-01-02/20010397 вказано, що перевіркою з питань правильності і правомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість під час здійснення фінансово-господарських відносин з Державним підприємством СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО ДЕРЖАВНОЇ КРИМІНАЛЬНО-ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ (№75) (код юридичної особи: 8679735) встановлено, що ДП СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО ДЕРЖАВНОЇ КРИМІНАЛЬНО-ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ (№75) включено до податкового кредиту у лютому 2020 року ПДВ в сумі 98 522,34 гривень. Частка постачальника у загальному обсязі придбання на митній території України за ставкою 20% у лютому 2020 року складає 0,1%. Взаємовідносини у лютому 2020 року відбувались на підставі Договору № від 29.01.2020 року, короткий зміст яких наведено у додатку №4 до акту перевірки. Реєстр отриманих податкових накладних та первинних документів наведено у додатку №5 до акту перевірки. Розрахунки між суб`єктами господарювання проводились у безготівковій формі, ТОВ «АТ КАРГІЛЛ» було перераховано грошові кошти в адресу ДП "СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО ДЕРЖАВНОЇ КРИМІНАЛЬНО- ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ (№75)" відповідно до платіжних доручень, наведених у додатку №5 до акту перевірки. Відповідно до наданої до перевірки оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними покупцями» по контрагенту ДП "СГ П ДЕРЖАВНОЇ КРИМІНАЛЬНО-ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ (№75)" станом на кінець періоду, що перевіряється 29.02.2020 року заборгованість відсутня. На виконання умов ДП "СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО ДЕРЖАВНОЇ КРИМІНАЛЬНО- ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ (№75)" на адресу ТОВ «АТ КАРГІЛЛ» виписано податкові накладні, які зареєстровано в ЄРПН (податкові накладні оформлені постачальником відповідно до вимог п. 187.1 ст. 187 ПКУ), перелік яких наведено у додатку №5 до акту перевірки. ДП "СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО ДЕРЖАВНОЇ КРИМІНАЛЬНО- ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ (№75)" було поставлено в адресу ТОВ «АТ КАРГІЛЛ» соняшник 64,28 тон на загальну суму 591 134,04 грн., в тому числі ПДВ 98 522,34 гривень. За даними АІС «Податковий блок» ДП "СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО ДЕРЖАВНОЇ КРИМІНАЛЬНО-ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ (№75)": місце обліку: ГУ ДПС У ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ (ШИРОКІВСЬКИЙ РАЙОН) (434), стан- 0. платник податків за основним місцем обліку, вид діяльності: вид діяльності: вирощування зернових культут (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, реєстрація в ДПА від 09.03.2000 46 № 1 220 120, облікова кількість штатних працівників відповідно ЄСВ за лютий 2020 року 30 осіб, відповідно до фінансової звітності станом на 31.12.19р. вартість основних засобів 1447 тис.грн. Повідомлення за формою №20-ОПП, щодо наявності об`єктів оподаткування до ДПІ за основним обліком не подавались, що свідчить про відсутність на підприємстві власного майна (офісні та складські приміщення та інше), передбаченого статтею 63 Податкового кодексу України. Відомості про наявність земельних ділянок та податкові декларації з плати за землю до ДПІ за основним обліком за 2019 рік не подавалися, відповідно "СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ (№75)" самостійне не вирощувало соняшник в 2019 році. Згідно даних ЄРПН встановлено, що ПІДПРИЄМСТВО ДЕРЖАВНОЇ КРИМІНАЛЬНО-ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ ДП "СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ (№75)"в 2019 році декларувало придбання різноманітних тмц та послуг (дизельне паливо євро (Код УКТ ЗЕД , підшипник 42212 КІМ 10 ГПЗ, активна електроенергія), соняшник у постачальників для подальшого перепродажу не придбавалося. Офісом великих платників податків ДПС направлено запит до ДП «ДЕРЖРЕЄСТРИ УКРАЇНИ» №17725/10/28-10-05-01-02 від 13.05.2020 року, про надання інформації щодо наявності складських приміщень, складських документів, виданих на зерно, основного реєстру та реєстру зернового складу по ДП "СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО ДЕРЖАВНОЇ КРИМІНАЛЬНО-ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ (№75)" за період з 01.06.2019 по 28.02.2020. Отримано відповідь №563 від 14 травня 2020 року, в якій вказано, що інформація щодо наявності складських приміщень, складських документів, виданих на зерно по ДП "СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО ДЕРЖАВНОЇ КРИМІНАЛЬНО- ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ (№75)" відсутня. Отже, враховуючи вищенаведене, відбулось лише документальне оформлення господарської операції з придбання соняшнику у лютому 2020 року загальною вартістю 591 134,04 грн., в тому числі ПДВ 98 522,3 грн. оскільки відсутнє реальне (законне) джерело походження ідентифікованих послуг (відсутнє дійсне формування цього активу), а відтак неможливий його рух за ланцюгом всіх платників податків, які брали участь у здійсненні взаємопов`язаних нереальних господарських операцій до ТОВ «АТ КАРГІЛЛ». Офісом великих платників податків ДПС направлено до ДПІ ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛ. (ШИРОКІВСЬКИЙ Р-Н) (434) запит №10461/7/28-10-05-01-02 ГУ ДПС У від 07.05.2020р. на проведення зустрічної звірки ДП "СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО ДЕРЖАВНОЇ КРИМІНАЛЬНО-ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ (№75)", що перебував у господарських взаємовідносинах з ТОВ «АТ КАРГІЛЛ». На дату складання акту перевірки відповідь не отримано.

ТОВ АТ Каргілл подало заперечення на акт перевірки від 19.05.2020 № 683/28-10-05-01-02/20010397, висновки якого залишені без змін.

03 червня 2020 року Офісом великих платників податків Державної податкової служби винесено ППР № , яким ТОВ АТ Каргілл зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 957774 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 478887 грн.

Позивач, вважаючи протиправним податкове повідомлення-рішення від 03.06.2020 року № в частині зменшення ТОВ АТ Каргілл суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 139 874,54 грн. та в частині стягнення штрафних санкцій в розмірі 69 937,27 грн. по взаємовідносинах з Приватним підприємством ІНСТАЛЛ (ідентифікаційний код юридичної особи: 30364521) та Державним підприємством СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО ДЕРЖАВНОЇ КРИМІНАЛЬНО-ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ (№75) (ідентифікаційний код юридичної особи: 8679735) звернувся до суду з даним позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Таким чином, суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. №2755-VI (далі - ПК України).

Згідно п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Згідно п. 78.4, 78.5, 78.6, 78.7, 78.8 ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки. Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу. Строки проведення документальної позапланової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу. Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної позапланової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу. Порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Під час офіційного з`ясування обставин у справі, судом встановлено, що позивачем не заперечується правомірність підстав проведення перевірки та порядок проведення останньої.

Відповідно до п.198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно абз. 1 п. 198.2 ст.198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно п. 188.1 ст.188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

Пунктом 201.1 ст.201 ПК України визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно п. 201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг для покупця таких товарів/послуг є підставою для нарахування сум податку, щовідносяться до податкового кредиту.

Положеннями п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Згідно п. 44.2 ст.44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Тому витрати підприємства для цілей оподаткування податком на прибуток, а податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість повинні бути підтверджені первинними документами, що відображають реальність господарської операції, та є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Фактичною підставою для збільшення позивачу сум грошового зобов`язання із податку на додану вартість, податку на прибуток та застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно з податковими повідомленнями-рішеннями, з приводу правомірності яких виник спір, послугували висновки контролюючого органу, викладені в акті планової виїзної перевірки № 683/28-10-05-01-02/20010397 від 19.05.2020 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

За приписами ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п. 2.1, п.2.2, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р., первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Сутність доктрини ділової мети полягає в тому, що передбачені податковим законодавством податкові вигоди поширюються лише на операції, які мають розумну економічну причину. При вирішенні податкових спорів презюмується добросовісність платника податку і, відповідно, обґрунтованість отриманої ним податкової вигоди (тобто зменшення податкового зобов`язання).

Однак, податковий орган може довести, що отримана платником податку податкова вигода є необґрунтованою. Так, податкова вигода може бути необґрунтованою, зокрема, якщо для цілей оподаткування враховані операції не у відповідності з їх дійсною економічною метою чи враховані операції не обумовлені розумними економічними чи іншими причинами (метою ділового характеру). При цьому діловою метою діяльності платника податку може бути отримання економічного ефекту, однак податкова вигода не є самостійною діловою метою.

Для встановлення правильності відображення у податковому обліку господарських операцій платника податку судам слід: з`ясувати реальність задекларованих господарських операцій; встановити наявність ділової мети у операціях, що досліджуються; визначити об`єктивний зміст вчинених операцій у порівнянні із задекларованим; підтвердити або спростувати добросовісність позивача, у зв`язку з тим, що його контрагенти мають дефекти правового статусу; оцінити дотримання учасниками господарської операції норм податкового законодавства щодо змісту та наслідків для податкового обліку відповідної операції.

Поряд з цим, у бухгалтерському та податковому обліку підприємства враховуються лише ті первинні документи, що складені за наслідками фактично проведеної господарської операції, тобто, зміст господарської операції превалює над її формою. Отже, правомірність формування платником відповідних показників бухгалтерського та податкового обліку має оцінюватись з урахуванням сукупності умов, визначених законодавством України як підстави для їх формування.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, виходячи із приписів вищевказаних норм законодавства, відсутність первинних документів, які підтверджують проведення господарських операцій (платіжні документи, видаткові та податкові накладні, акти виконаних робіт тощо) безспірно позбавляє платника податку права на включення сплачених (нарахованих) сум за такими операціями до валових витрат та до податкового кредиту.

Зі змісту вказаних приписів вбачається, що право на податковий кредит виникає при наявності одночасно двох обов`язкових умов: за умови придбання товарів (послуг) чи основних фондів з метою їх подальшого використання у власній господарській діяльності та при наявності податкової накладної, оформленої відповідно до вимог Кодексу. При цьому право на податковий кредит залежить від того, чи відбувся факт придбання товару або оплати за нього.

Наведена позиція викладена в постановах Верховного Суду від 15.11.2021 року у справі №300/1761/19 та №520/8063/19, яка підлягає врахуванню у спірних правовідносинах.

Під час розгляду справи судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що ТОВ АТ Каргілл у період, який перевірявся, мало господарські операції з такими суб`єктами господарювання як приватне підприємство ІНСТАЛЛ (код 30364521) та державне підприємство СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО ДЕРЖАВНОЇ КРИМІНАЛЬНО-ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ (№75) (код 8679735).

Так, перевіркою наданих первинних документів встановлено, що між ТОВ «АТ Каргілл» та ПП «ІНСТАЛЛ» був укладений Договір поставки № від 24.01.2020. Відповідно до пункту 1.1. Договору поставки № , ПП «ІНСТАЛЛ» зобов`язується поставити і передати у власність, а ТОВ «АТ Каргілл» прийняти та оплатити продовольчу пшеницю 2 класу та продовольчу пшеницю 3 класу урожаю 2019 року, надалі іменований «Товар». Згідно з пунктом 2.1. Договору поставки № загальна кількість Товару, що підлягає поставці складає 119 тонн +/-5%, за вибором Покупця. Відповідно до пункту 3.1. Договору поставки № ціна Товару складає для продовольчої пшениці 2 класу 5 970,00 грн. за 1 тонну, в тому числі ПДВ 995,00 грн., для продовольчої пшениці 3 класу 5 920,00 грн. за 1 тонну, в тому числі ПДВ 986,67 грн.

Поставка та отримання товару згідно договору № від 24.01.2020 підтверджується видатковими накладними, які оформлені у відповідності до вимог законодавства, довіреностями, товарно-транспортними накладними, актами, про що безпосередньо зазначено в акті перевірки.

На підтвердження факту господарських взаємовідносин ТОВ «АТ Каргілл» та ПП «ІНСТАЛЛ» надано засвідчені копії: договору поставки № від 24.01.2020, видаткових накладних від 25.01.2020, від 28.01.2020, довіреностей на отримання від 24.01.2020, товарно-транспортних накладних, довідки про переказ коштів, договору з транспортно-експедиторських послуг з додатковими угодами, актів здачі-прийняття робіт, контракту на поставку та митні декларації.

При цьому, в акті перевірки зазначено, що на виконання умов договорів постачальником ПП "ІНСТАЛЛ" на адресу ТОВ «АТ КАРГІЛЛ» виписано податкові накладні, які зареєстровано в ЄРПН (податкові накладні оформлені постачальником відповідно до вимог п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України), перелік яких наведено у додатку № 6 до акту перевірки.

Також перевіркою наданих первинних документів встановлено, що між ТОВ «АТ Каргілл» та ДП «СГ ПІДПРИЄМСТВО ДКВС УКРАЇНИ (№ 75)» був укладений Договір поставки № від 29.01.2020. Відповідно до пункту 1.1. Договору поставки № ДП «СГ ПІДПРИЄМСТВО ДКВС УКРАЇНИ (№75)» зобов`язується поставити і передати у власність, а ТОВ «АТ Каргілл» прийняти та оплатити насіння соняшника врожаю 2019 року, надалі іменований «Товар». Згідно з пунктом 2.1. Договору поставки № загальна кількість Товару, що підлягає поставці складає 60 тонн +/-5%, за вибором Покупця. Відповідно до пункту 3.1. Договору поставки, ціна Товару складає 9 210,00 грн. за 1 тонну, в тому числі ПДВ 1535,00 грн.

Поставка та отримання товару згідно договору № від 29.01.2020 підтверджується видатковими накладними, які оформлені у відповідності до вимог законодавства, довіреностями, товарно-транспортними накладними, актами, про що безпосередньо зазначено в акті перевірки.

На підтвердження факту господарських взаємовідносин ТОВ «АТ Каргілл» та ДП «СГ ПІДПРИЄМСТВО ДКВС УКРАЇНИ (№ 75)» надано засвідчені копії: договору поставки № від 29.01.2020, видаткової накладної від 31.01.2020, довіреності на отримання від 29.01.2020, товарно-транспортних накладних, договору транспортного експедирування з додатками, реєстр прийнятого насіння соняшника, акту інвентаризації сировини та подуктів виробництва, виробничі звіти з переробки насіння соняшника, довідки про переказ коштів, контракту на поставку та митні декларації.

Крім того, в акті перевірки зазначено, що на виконання умов ДП "СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО ДЕРЖАВНОЇ КРИМІНАЛЬНО- ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ (№75)" на адресу ТОВ «АТ КАРГІЛЛ» виписано податкові накладні, які зареєстровано в ЄРПН (податкові накладні оформлені постачальником відповідно до вимог п. 187.1 ст. 187 ПКУ), перелік яких наведено у додатку №5 до акту перевірки.

При цьому, відповідачем не заперечується належне оформлення та надання позивачем первинної документації на підтвердження господарських операцій із вказаними контрагентами.

В акті перевірки від 19.05.2020 № 683/28-10-05-01-02/20010397 відповідач вказує на те, що відбулось лише документальне оформлення господарської операції з придбання продовольчої пшениці 2 класу українського походження урожаю 2019 року у лютому 2020 року загальною вартістю 248 113,2 грн. в тому числі ПДВ 41 352,2 грн. та господарської операції з придбання соняшнику у лютому 2020 року загальною вартістю 591 134,04 грн., в тому числі ПДВ 98 522,3 грн., оскільки відсутнє реальне (законне) джерело походження ідентифікованих послуг (відсутнє дійсне формування цього активу), а відтак неможливий його рух за ланцюгом всіх платників податків, які брали участь у здійсненні взаємопов`язаних нереальних господарських операцій до ТОВ «АТ КАРГІЛЛ».

Разом з тим, згідно ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Нормативними актами України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов`язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов`язаннями.

Відповідачем, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в первинних документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Не подано відповідачем і належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податків або можливої фіктивності його постачальника, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення спірних господарських операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

В той же час, відсутність у контрагента позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Вказана позиція висловлена Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №1570/4299/12.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 61 Конституції України щодо індивідуального характеру юридичної відповідальності особи, діюче законодавство України, так само як ПК України не передбачає відповідальності у виді донарахування податкових зобов`язань, застосування штрафних санкцій або не підтвердження права на податковий кредит на господарюючого суб`єкта за можливі неправомірні дії свого контрагента; окрім того, не передбачає обов`язку або права одного платника податку контролювати показники податкової звітності з податку на додану вартість іншого платника податку, або на господарюючих суб`єктів не покладається обов`язок та не надається право контролювати дотримання законодавства платником податків, який виступає контрагентом у господарській операції. Ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. Такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Чинне законодавство не містить норм щодо солідарної відповідальності платників податків.

Відповідачем не подано жодних належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податків або можливої фіктивності його безпосередніх постачальників ПП "ІНСТАЛЛ" та ДП "СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО ДЕРЖАВНОЇ КРИМІНАЛЬНО- ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ (№75)" та невідповідності інформації, що міститься у податковій звітності позивача з інформацією, що міститься у податковій звітності, зокрема, вироку по кримінальній справі щодо вказаних контрагентів позивача, в якому досліджувались господарські операції позивача з такими контрагентами, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення позивачем розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект або інших відомостей, які можуть бути визначені як підстави та докази укладення угод з метою, що порушує публічний порядок.

Юридична відповідальність має індивідуальний характер, тому позивач не може нести відповідальність за можливі протиправні дії інших юридичних осіб. Крім того, порушення контрагентами позивача вимог законодавства про порядок здійснення господарської діяльності не може бути підставою для висновку щодо фіктивність відповідних господарських операцій, належним чином підтверджених.

Здійснення господарської діяльності контрагентом не може мати наслідків для позивача, оскільки законодавством не передбачений обов`язок суб`єкта підприємницької діяльності бути обізнаним із особливостями господарювання контрагента.

Жодних доказів на підтвердження того, що позивач або контрагенти позивача ПП "ІНСТАЛЛ" та ДП "СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО ДЕРЖАВНОЇ КРИМІНАЛЬНО- ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ (№75)" не мали адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань по спірним операціям та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань, матеріали справи не містять, а відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, всупереч ч.2 ст.77 КАС України, зворотного не доведено.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо відсутності реального вчинення господарських операцій між позивачем та наведеними вище контрагентами, а твердження податкового органу щодо відсутності реального здійснення господарських операцій спростовано наявними матеріалами справи.

Порушення певними контрагентами позивача правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення платником податків вимог закону щодо формування даних податкової звітності, тому платник податків не повинен зазнавати негативних наслідків за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 09.10.2018р. у справі №815/3459/17 та від 10.11.2020 р. у справі №822/6302/15.

Верховний Суд в постановах від 11.11.2020р. у справі №320/1147/19, від 24.11.2020р. у справі №813/3034/15 сформулював висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, відповідно до якого норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Відповідачем не наведено обставин та доказів, які б свідчили про штучний характер господарських операцій, невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів ПП "ІНСТАЛЛ" та ДП "СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО ДЕРЖАВНОЇ КРИМІНАЛЬНО- ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ (№75)" були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди. Разом з тим, судом встановлено рух активів (товару) по ланцюгу від постачальника до покупця, встановлено зв`язок між фактом придбання товару і господарською діяльністю позивача.

Наведене позиція викладена в постановах Верховного Суду від 15.11.2021 року у справі №300/1761/19 та №520/8063/19, яка підлягає врахуванню у спірних правовідносинах.

Також, Верховний Суд у постанові від 02.04.2019 р. по справі № 826/6245/18, висловив правову позицію, що не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, так само як і податкова інформація про інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку.

Презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом. У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного. У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до встановленого обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку.

Обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами ч. 4 ст. 9 КАС України (Постанова Верховного Суду від 24.04.2019 року у справі № 820/5629/13-а).

Будь-яке автоматизоване співставлення, чи дані отримані з автоматизованих систем контролюючого органу не є належними доказами в розумінні процесуального Закону, оскільки автоматизоване співставлення, зокрема задекларованих податкових зобов`язань та податкового кредиту, не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти визначення таких податкових зобов`язань, а тому здобуті таким чином докази не можуть визнаватись належними (постанова Верховного Суду від 27.02.2018 р. у справі № 811/2154/13-а).

Крім того, норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту чи наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності) (постанова Верховного Суду від 08.05.2018 р. у справі № 815/3526/17).

Відсутність у спірних контрагентів матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу (постанова Верховного Суду від 08.05.2018 р. у справі № 814/937/15).

При цьому, такі обставини, як відсутність у контрагента трудових ресурсів, виробничого обладнання, транспортного та торгівельного обладнання, відсутність працівників також не можуть спростовувати фактичне виконання операції, оскільки специфіка підприємницької діяльності полягає у тому, що підприємство не завжди повинно мати у власності задекларовану значну кількість працівників, наявність основних засобів та транспорт для виконання взятих на себе зобов`язань, а особливо в разі перепродажу товару; звичаями ділового обороту визначені й інші можливості залучення ресурсів для поставки товарів, як от на підставі цивільно-правових договорів ( справа №822/955/16 від 12.09.2019).

Разом з тим, нереальність господарських операцій з придбання платником податку товарів/послуг має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, обумовлених лише посиланням на недостатність у контрагентів покупця послуг трудових ресурсів, кількості виробничих потужностей, складських приміщень та техніки тощо.

Жодною нормою діючого законодавства не передбачено обов`язку платника податків контролювати сплату своїм контрагентом до бюджету податків та ведення ними бухгалтерського та податкового обліку.

Верховний Суд в постанові від 23 жовтня 2018 року по справі № 815/2946/13-а (№ К/9901/4496/18) зазначив, що чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів у останніх. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх податкових зобов`язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань.

При цьому, відповідач не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускав його контрагент, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з даними підприємством було одержання позивачем податкової вигоди.

Доводи контролюючого органу про те, що відсутнє реальне (законне) джерело походження ідентифікованих послуг (відсутнє дійсне формування цього активу), а відтак неможливий його рух за ланцюгом всіх платників податків, які брали участь у здійсненні взаємопов`язаних нереальних господарських операцій до ТОВ «АТ КАРГІЛЛ» не ґрунтуються на доказах, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на включення понесених витрат до складу валових витрат та формування податкового кредиту.

Поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його контрагента правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами податкових зобов`язань.

Так, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 03 квітня 2018 року по справі № 820/13380/13-а, від 17 квітня 2018 року по справі № 808/1543/17, від 24 квітня 2018 року по справі № 813/8500/13.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у п. 110 рішення від 23.07.2002 р. у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням висновку суду про задоволення позову, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 3147,20 грн.

Керуючись ст. ст. 9, 12, 77, 90, 139, 242-246, 250-251, 255, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю АТ Каргілл (вул. Мечникова, 3, м. Київ, 01133, ) до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (територіальний орган, утворений на правах відокремленого підрозділу ДПС, що є правонаступником Офісу великих платників податків ДПС) (пр. Шевченка, 15/1, м. Одеса, 65015, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № (форми В1) від 03.06.2020 року в частині зменшення ТОВ АТ Каргілл суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 139 874,54 грн. та в частині стягнення штрафних санкцій в розмірі 69 937,27 грн. по взаємовідносинах з Приватним підприємством ІНСТАЛЛ (ідентифікаційний код 30364521) та Державним підприємством СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО ДЕРЖАВНОЇ КРИМІНАЛЬНО-ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ (№75) (ідентифікаційний код 8679735).

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АТ Каргілл (вул. Мечникова, 3, м. Київ, 01133, ) за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (пр. Шевченка, 15/1, м. Одеса, 65015, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3147,20 грн. (три тисячі сто сорок сім гривень 20 копійок).

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.ст.295-297 КАС України.

Суддя Самойлюк Г.П.