Справа № 520/25197/23
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2025-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

з питання зміни способу і порядку виконання рішення суду

22 вересня 2025 року справа №520/25197/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши заяву старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області - Антосік Ірини Олегівни від 02.09.2025р. про зміну способу виконання рішення по адміністративній справі №520/25197/23 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Правонаступник військової частини НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною за зобов`язання вчинити певні дії,

установив:

Старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Антосік Ірина Олегівна 02.09.2025р. подала до Харківського окружного адміністративного суду заяву, в якій просила суд змінити спосіб та порядок виконання рішення по справі №520/25197/23 шляхом стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за 28.08.2022р. (дата Поранення), за 29.08.2022р.-30.08.2022р., 31.08.2022р.-12.09.2022р. (перебування на лікуванні через Поранення), за 06.10.2022р.-04.11.2022р., 22.11.2022р.-21.12.2022р., 22.12.2022р.-18.01.2023р. (перебування у відпустці через Поранення) додаткової винагороди у порядку постанови КМУ від 28.02.2022р. №168, збільшеної до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу отримання 28.08.2022 року поранення, перебування на лікуванні у зв`язку з отриманим 28.08.2022р. пораненням та часу перебування у відпустці після лікування у зв`язку з отриманим 28.08.2022р. пораненням (06.10.2022р.-04.11.2022р., 22.11.2022р.-21.12.2022р., 22.12.2022р.-18.01.2023р.) з урахуванням раніше проведених платежів з додаткової винагороди у порядку постанови КМУ від 28.02.2022р. №168 та провести відповідні виплати. Загальна сума до сплати складає 141 088,01 грн. (сто сорок одна тисяч вісімдесят вісім гривень, 01 коп.).

В обґрунтування заяви зазначено, що на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області перебуває виконавче провадження №75234022 за виконавчим листом №520/25197/23, виданим 31.05.2024р. Харківським окружним адміністративним судом. 06.06.2024р. відкрито виконавче провадження, однак рішення суду станом на теперішній час не виконано. Попри численні вимоги, штрафи та попередження, боржник посилається на відсутність фінансування, що унеможливлює виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2023р. в повному обсязі.

Ухвалою суду від 03.09.2025р. прийнято заяву до розгляду та призначено судове засідання по адміністративній справі на 22.09.2025р. о 10:00 год.

Сторони у призначене на 10:00год. 22.09.2025р. судове засідання не прибули, хоча про дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Старший державний виконавець просив суд розгляд заяви проводити без його участі.

Тож за приписами ч.2 ст.378 КАС України, розглядаючи заяву про зміну способу виконання рішення суду у порядку письмового провадження за наявними у справі доказами, суд керується такими підставами та мотивами..

У межах даної справи позивач у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 (правонаступника військової частини НОМЕР_1 ) щодо не нарахування і не виплатити ОСОБА_1 збільшеної до 100 000 грн. додаткової винагороди відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168, з серпня 2022 по січень 2023 року (включно), у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та відпустках для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії; 2) зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (правонаступник військової частини НОМЕР_1 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду збільшену до 100 000 грн. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168, за період з серпня 2022 по січень 2023 року (включно), у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та відпустках для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Рішенням суду від 16.10.2023р. позов залишено без задоволення; з виходом за межі позову зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 видати наказ про призначення, обчислення, нарахування і виплату ОСОБА_1 за 28.08.2022р. (дата Поранення), за 29.08.2022р.-30.08.2023р., 31.08.2022р.-12.09.2023р. (перебування на лікуванні через Поранення), за 06.10.2022р.-04.11.2022р., 22.11.2022р.-21.12.2022р., 22.12.2022р.-18.01.2023р. (перебування у відпустці через Поранення) додаткової винагороди у порядку постанови КМУ від 28.02.2022р. №168, збільшеної до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу отримання 28.08.2022 року поранення, перебування на лікуванні у звязку з отриманим 28.08.2022р. пораненням та часу перебування у відпустці після лікування у звязку з отриманим 28.08.2022р. пораненням (06.10.2022р.-04.11.2022р., 22.11.2022р.-21.12.2022р., 22.12.2022р.-18.01.2023р.) з урахуванням раніше проведених платежів з додаткової винагороди у порядку постанови КМУ від 28.02.2022р. №168 та провести відповідні виплати.

Ухвалою суду від 30.01.2024р. було внесено виправлення до мотивувальної та резолютивної частини рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2023р. у справі №25197/23 шляхом зазначення замість помилкової календарної дати - "12.09.2023р." правильної календарної дати - "12.09.2022р.".

Ухвалою суду від 05.02.2024р. було внесено виправлення до мотивувальної та резолютивної частини рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2023р. у справі №25197/23 шляхом зазначення замість помилкової календарної дати - "30.08.2023р." правильної календарної дати - "30.08.2022р.".

Отже, предметом розгляду у справі №520/25197/23 є управлінське волевиявлення органу публічної адміністрації з приводу призначення, обчислення, нарахування і виплати заявнику додаткової винагороди у порядку постанови КМУ від 28.02.2022р. №168, збільшеної до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу отримання поранення, перебування на лікуванні у звязку з отриманим пораненням та часу перебування у відпустці після лікування у звязку з отриманим пораненням та проведення відповідних виплат.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень рішення суду набрало законної сили 16.11.2023 р. та 24.01.2024р. позивачем отримано виконавчий лист.

06.06.2024 старшим державним виконавцем Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кріт Анною Вікторівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №75234022 з примусового виконання виконавчого листа №520/25197/23, виданого 31.05.2024 Харківським окружним адміністративним судом.

20.08.2024 старшим державним виконавцем Холодногірсько-Новобаварського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ Кріт А.В. винесено постанову про передачу виконавчого провадження №75234022.

27.08.2024 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Антосік Іриною Олегівною, прийнято до подальшого виконання виконавче провадження № 75234022.

Постановою про накладення штрафу від 02.10.2024р. у виконавчому провадженні №75234022 за невиконання рішення суду без поважних причин накладено на боржника: ІНФОРМАЦІЯ_2 штраф на користь держави у розмірі 5.100,00грн. та зобов`язано боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів і попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Постановою про накладення штрафу від 14.10.2024р. у виконавчому провадженні №75234022 за невиконання рішення суду без поважних причин накладено на боржника: ІНФОРМАЦІЯ_2 штраф на користь держави у розмірі 10.200,00грн. і зобов`язано боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

14.10.2024р. старшим державним виконавцем СМУ МЮ міжрегіонального управління Міністерства юстиції Антосік І.О. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №75234022, а копію постанови направлено органу, що видав виконавчий документ.

З мотивувальної частини вищевказаної постанови вбачається, що боржником не було надано доказів повного виконання рішення згідно з виконавчим документом, а також непоінформовано державного виконавця про вжиті заходи, спрямовані на його фактичне у повному обсязі виконання. Рішення суду не виконано, а його виконання без участі боржника неможливе. Державним виконавцем в порядку виконання вимог ст. 63, 75 Закону України Про виконавче провадження до Головного Управління Національної поліції у Харківській області підготовлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення для направлення до виконання».

Відповідно до наданих відповідачем на вимогу суду заявок - розрахунків на фінансування для виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям, виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки" за напрямом грошового забезпечення за період січень 2024р.-жовтень 2024р. та розрахунків потреб в коштах для військовослужбовців, звільнених з військової служби (переміщених до інших військових частин), виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки" за напрямом грошового забезпечення за період січень 2024р.-жовтень 2024р., дані стосовно виплати грошового забезпечення заявнику були включені до кожного з наданих розрахунків (№69) та у графі "Потреби за КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки" за напрямом грошового забезпечення" встановлена сума до виплати заявнику - 200.532,00 грн.

Суд вважає, що до установлених обставин спору підлягають застосуванню наступні норми права.

Згідно з ч. 1 ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб та підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Частиною 3 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Тобто, в розумінні статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України причиною відстрочення виконання рішення суду, розстрочення виконання рішення суду, зміни способу чи порядку виконання рішення, встановлення способу і порядку виконання рішення суду є існування виняткового випадку, котрий здатен виправдати відступлення від сформульованого у резолютивній частині судового акту способу захисту права (інтересу) особи, не зачіпаючи про цьому суті та сутності предмета спору та рішення суду.

Суд вважає, що по-перше, згаданий винятковий випадок повинен істотно ускладнювати виконання рішення суду або унеможливлювати виконання рішення суду (тобто мати характер об"єктивно непереборної та нездоланної дії і підтверджуватись належними та допустимими доказами); а, по-друге, запропонований варіант зміни способу чи порядку виконання рішення суду повинен поза розумним сумнівом беззаперечно та неспростовно покращувати правове становище приватної особи порівняно із існуючим станом.

Звідси слідує, що ініціатор зміни способу чи порядку виконання рішення суду повинен подати до суду достатній обсяг доказів про те, що зміна способу чи порядку виконання рішення суду об"єктивно здатна призвести до більш швидшого повного виконання судового акту.

Суд зазначає, що у рішенні про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 видати наказ про призначення, обчислення, нарахування і виплату ОСОБА_1 за 28.08.2022р. (дата Поранення), за 29.08.2022р.-30.08.2022р., 31.08.2022р.-12.09.2022р. (перебування на лікуванні через Поранення), за 06.10.2022р.-04.11.2022р., 22.11.2022р.-21.12.2022р., 22.12.2022р.-18.01.2023р. (перебування у відпустці через Поранення) додаткової винагороди у порядку постанови КМУ від 28.02.2022р. №168, збільшеної до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу отримання 28.08.2022 року поранення, перебування на лікуванні у звязку з отриманим 28.08.2022р. пораненням та часу перебування у відпустці після лікування у звязку з отриманим 28.08.2022р. пораненням (06.10.2022р.-04.11.2022р., 22.11.2022р.-21.12.2022р., 22.12.2022р.-18.01.2023р.) з урахуванням раніше проведених платежів з додаткової винагороди у порядку постанови КМУ від 28.02.2022р. №168 судом не встановлено спосіб виплати належних позивачу сум частинами, періодичністю проведення платежів, тощо, а встановлено обов`язок відповідача видати наказ про призначення, обчислення, нарахування і виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди у порядку постанови КМУ від 28.02.2022р. №168, збільшеної до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу отримання 28.08.2022 року поранення, перебування на лікуванні у звязку з отриманим 28.08.2022р. пораненням та часу перебування у відпустці після лікування у звязку з отриманим 28.08.2022р. пораненням.

Оцінивши докази у їх сукупності, відповідно до положень ст.ст. 72-76, 90, 211 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що зазначені старшим державним виконавцем обставини, які обумовили подання вказаної заяви не є винятковими, які б вказували саме на істотне ускладнення або неможливість виконання судового рішення.

Окремо суд зважає, що вимоги про стягнення коштів у справі не заявлялось, така вимога не розглядалась і не вирішувалась судом, обставини стягнення з суб"єкта владних повноважень коштів та відповідно джерела їх знаходження не входили до предмету доказування у справі.

При цьому, з огляду на приписи ч.5 ст.242 КАС України суд зважає, що у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 23.06.2021р. у справі №520/13014/2020 вимога про стягнення заборгованості не дублює вимогу про зобов`язання нарахувати і виплатити заборгованість, ці вимоги є двома різними способами захисту порушеного права, які передбачають відмінний механізм виконання судових рішень; списання коштів за судовими рішеннями, боржником за якими є державний орган, відповідно до ч.1 ст.2 та ч.1 ст.3 Закону України від 05.06.2012р. №4901-VI Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, можливе у тому випадку, коли способом захисту порушеного права є вимога про стягнення коштів.

До того ж, у контексті застосування до спірних правовідносин принципу юридичної визначеності як невід"ємної складової проголошеного ст.8 Конституції України верховенства права, суд доходить до переконання про те, що застосування такого способу захисту як стягнення заборгованості (стягнення коштів за боргом) у публічно-правових спорах може бути застосовано виключно у тому випадку, коли матеріали справи містять достатній обсяг обєктивних даних, котрі поза розумним сумнівом доводять той факт, що майбутня подія виплати коштів позивачу з урахуванням обмеженості наданих у розпорядження субєкту владних повноважень публічних фінансових ресурсів обєктивно не здатна призвести до погіршення правового становища інших громадян отримувачів поточних грошових платежів.

Також суд бере до уваги, що виконання постановлених судових актів в адміністративних справах гарантовано ст.55, п.9 ч.1 ст.129, ст.129-1 Конституції України, ст.ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних 1950 року, ч.2 ст.13 від 02.06.2016р. №1402-VIII Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ч.2 ст.14, ч.1 ст.370, ч.2 ст.372 КАС України.

У силу застереження спеціальної норми процесуального закону - абз.2 ч.3 ст.378 КАС України у редакції Закону України від 21.11.2024р. №4094-ІХ невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

У разі зміни у порядку ст.378 КАС України способу виконання рішення адміністративного суду у справі - зобов"язання суб"єкта владних повноважень нарахувати та виплатити кошти на спосіб - стягнення коштів з державного органу згідно з ст.1 Протоколу Першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року правове становище заявника не може бути погіршено, а заявник не може бути обтяжений невиправданим тягарем вжиття додаткових організаційно-правових заходів, спрямованих на одержання присудженого майна.

В окресленому випадку суб`єктом владних повноважень повинен бути застосований механізм, запроваджений Законом України від 05.06.2012р. №4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" як особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи.

Разом з тим, ініціатором процесуального документа не надано жодних доказів того, що у даному конкретному випадку зміна способу і порядку виконання судового рішення в частині спонукання суб"єкта владних повноважень провести грошовий платіж з виплати боргу на стягнення коштів з суб"єкта владних повноважень об"єктивно здатна призвести виключно до покращення правового становища позивача (стягувача у виконавчому провадженні) і не створює жодних ризиків (загроз) навпаки - погіршення правового становища заявника, зокрема, за рахунок повернення виконавчого листа на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України від 02.06.2016р. №1404-VIII "Про виконавче провадження", замість застосування порядку, передбаченого ч. 3 ст. 4 Закону України від 05.06.2012р. №4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» або за рахунок зміни черговості виконання судового акту за іншою процедурою.

Матеріали звернення ініціатора процесуального документа не містять згоди позивача (стягувача у виконавчому провадженні) на застосування іншого способу захисту порушеного права, ніж був відображений у тексті позову.

Наведені міркування унеможливлюють задоволення поданої державним виконавцем заяви.

При розгляді заяви про зміну способу виконання судового акту, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії), вичерпно реалізував існуючі правові механізми з`ясування об`єктивної істини; надав розгорнуту оцінку усім юридично значимим факторам та обставинам об"єктивної дійсності; дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін.

Розгорнуті і детальні мотиви та висновки суду з приводу юридично значимих аргументів, доводів учасників справи та обставин справи викладені у тексті судового акту.

Решта доводів сторін окремій детальній оцінці у тексті судового акту не підлягає, позаяк не впливає на правильність розв`язання порушеного процесуального питання по суті.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.4-12, 241-243, 248, 255, 295, 372, 378 КАС України, суд

ухвалив:

Заяву старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Антосік Ірини Олегівни від 02.09.2025р. про зміну способу виконання рішення по адміністративній справі №520/25197/23 - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що судове рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 15 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України, тобто негайно після підписання.

Суддя А.В. Сліденко