Справа № 640/10194/22
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

23 вересня 2025 рокум. ДніпроСправа № 640/10194/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Захарова О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Національної поліції у м. Києві (далі відповідач) з такими вимогами:

-визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у м.Києві №472 від 21.06.2022 в частині застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції до ОСОБА_1 (0039399), старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Подільського управління поліції ГУНП у м. Києві;

-визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у м.Києві №973 о/с від 27.06.2022 щодо звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 (0039399), старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві;

-поновити ОСОБА_1 (0039399) на посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві з 28.06.2022;

- стягнути з Головного управління Національної поліції у м. Києві на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 28.06.2022 по день постановлення судового рішення по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він сумлінно і добросовісно виконував покладені на нього, як старшого слідчого органу досудового розслідування, службові обов`язки. За час несення служби в лавах поліції до дисциплінарної відповідальності ніколи не притягався, дисциплінарних стягнень не мав, попередня поведінка є бездоганною.

24.02.2022, після початку широкомасштабної збройної агресії російської федерації проти України, позивач одразу, за першим викликом, прибув до місця дислокації органу поліції, де знаходився до 25.02.2022.

25.02.2022, у зв`язку із загостренням ситуації у м.Ірпінь та смт.Гостомель Бучанського району Київської області, де знаходилась сім`я позивача (батько, мати, жінка, 4-х місячний син), з усного дозволу свого керівника відлучився від місця несення служби з метою евакуації (вивезення) рідних у безпечне місце.

Після прибуття у м. Ірпінь ситуація там ще більше ускладнилась та загострилась, зокрема 26-27 лютого 2022 року були підірвані мостові переходи через річку Ірпінь в селі Романівка та у смт. Гостомель на автомобільній дорозі М07, що призвело до повного зупинення транспортного сполучення з містом Києвом та унеможливило виїзд з м. Ірпінь в бік м. Києва.

Про тимчасову неможливість виїзду з м. Ірпінь до місця несення служби у м. Києві позивач повідомив свого керівника, з яким знаходився на постійному зв`язку.

04.03.2022 місцевою ТРО був організований виїзд мешканців на власних транспортних засобах з м.Ірпінь в бік сіл Стоянка та Гореничі Бучанського району Київської області, яким позивач скористався для вивезення родини у безпечні місця. Батьків позивач відвіз до м. Івано-Франківськ, а з дружиною та 4-х місячним сином направився у м. Запоріжжя, де проживали батьки дружини. У зв`язку із величезними заторами, у дорозі знаходився 5 діб.

08.03.2022 прибув до м. Запоріжжя та весь час знаходився на постійному зв`язку із керівництвом.

10.03.2022 Національною поліцією України видано наказ «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» №190 від 10.03.2022, відповідно до приписів якого поліцейським, які перебувають поза місцем несення служби, було наказано протягом 1 доби прибути до найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік.

11.03.2022 на виконання вказаного наказу позивач прибув до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області для реєстрації та постановки на облік.

Після проходження відповідної перевірки в Головному управлінні Національної поліції в Запорізькій області, позивача вирішили поставити на облік, так як управління внутрішньої безпеки в м. Києві дало на це згоду аргументувавши тим, що на той час переїзд з м. Запоріжжя до м. Київ вкрай небезпечний та неможливий, проте вказану дію без пояснення причин не погодили кадри міста Києва. У зв`язку з наведеним, я звернувся до керівництва з проханням надати мені тиждень для вирішення житлового питання, оскільки житло у смт. Гостомель на той час перебувало у тимчасово окупованій зоні, де велись активні бойові дії й доступ до якого був неможливий.

Позивач вважає, що неприбуття за місцем несення служби після 25.02.2022 було викликано станом крайньої необхідності, а саме неможливістю покинути м. Ірпінь, у зв`язку із розривом 26-27.02.2022 транспортного сполучення між даним містом та м.Києвом, а також необхідністю збереження життя та здоров`я своєї родини, яка потребувала термінової евакуації із зони бойових дій (м. Ірпінь та смт. Гостомель), у тому числі маленького сина, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач звертає увагу, що він не самоусувався від захисту українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, а навпаки на виконання Наказу Національної поліції України №190 від 22.06.2022 прибув до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області для реєстрації та постановки на облік та подальшого несення там служби. Вважає, що вказана обставина має суттєве значення та мала бути врахована дисциплінарною комісією при оцінці дій позивача як поліцейського, який з об`єктивних та поважних причин тимчасово перебував поза місцем несення служби.

Вважаючи звільнення незаконним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 липня 2022 року відкрито провадження у справі; визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 18 липня 2025 року прийнято адміністративну справу до провадження, розгляд справи продовжено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України» (далі - Порядок №893), службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

11.05.2022 до ГУНП у м. Києві надійшла доповідна записка начальника Подільського управління поліції Головного управління про те, що окремі підпорядковані йому поліцейські, у тому числі капітан поліції ОСОБА_1 , самоусунулись від захисту українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії в Україні правового режиму воєнного стану, та в період з 24.02.2022 та відсутні на службі.

З метою перевірки наведеної інформації та встановлення усіх обставин справи, відповідно до статей 14, 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України наказом ГУНП у м. Києві від 12.05.2022 № 531 «Про призначення та проведення службового розслідування» за наведеним фактом призначено службове розслідування, затверджено склад дисциплінарної комісії, якій доручено провести службове розслідування в установленому порядку.

У ході проведення службового розслідування встановлено, що указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з 05.00 24.02.2022, строком на 30 діб, в Україні введено воєнний стан.

На виконання зазначених організаційно-розпорядчих актів наказом Головного управління від 24.02.2022 № 219 особовий склад Головного управління переведено на посилений варіант службової діяльності.

З урахуванням зазначених обставин, 24.02.2022, о 05.00, особовий склад підрозділів Головного управління, його територіальних (відокремлених) підрозділів було піднято за сигналом «Тривога», що не заперечується позивачем у позові.

По прибуттю до місць несення служби, особовий склад було озброєно вогнепальною, автоматичною зброєю та залучено до комплексу завдань із виконання посиленого варіанту службової діяльності.

Відповідач зазначає, що кожен поліцейський, вступаючи на службу в поліції, склав Присягу на вірність Українському народові, а саме, усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягнув вірно служити українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Однак, окремі поліцейські підрозділів Головного управління, його територіальних (відокремлених) підрозділів із введенням 24.02.2022 в Україні воєнного стану, до місць дислокації підрозділів за місцем проходження служби не прибули, не озброїлись та від захисту українського народу, охорони прав і свобод людини та честі держави самоусунулись.

Крім цього, керівниками підрозділів та районних управлінь поліції Головного управління поліцейським, які безпідставно були відсутні на службі, було доведено вимоги наказу Національної поліції України від 10.03.2022 № 190.

Відповідно до доповідної записки начальника Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві підполковника поліції Юрія Тремібцького від 11.05.2022 установлено, що старший слідчий відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Подільського управління поліції ГУНП у м. Києві капітан поліції ОСОБА_1 у ході телефонної розмови з начальником відділу кадрового забезпечення 25.02.2022 повідомив останньому, що перебуває у м. Ірпінь Київської області, прибути на службу відмовився.

Наведена обставина, що викладена у доповідній записці начальника Подільського управління поліції, повністю спростовує твердження позивача про наявність усної домовленості із керівництвом щодо тривалої відсутності останнього за місцем несення служби.

Відповідач звертає увагу, що позивачем ні у поясненнях дисциплінарній комісії, ні у позовній заяві не вказано на обставини, які перешкоджали йому з 25.02.2022 по 27.02.2022 (впродовж трьох діб) евакуювати членів сім`ї у безпечне місце та невідкладно прибути до місця несення служби.

Також відповідач зазначає, що відповідно до наказу Національної поліції України від 10.03.2022 № 190 Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану поліцейські, які не підпадають під перелік осіб, визначених пунктом 1 цього наказу, зобов язані невідкладно прибути до органу поліції за місцем несення служби.

Факт обізнаності позивача із вказаним наказом та вимогою прибути за місцем постійного несення служби останнім не заперечується, що вбачається із позовної заяви (абз. 6 стр. 3 позову) та пояснень у ході службового розслідування.

Відповідач зауважує, що позивач не відноситься до жодної із категорій, визначених пунктом 1 вказаного наказу, тому відмова ГУНП в Запорізькій області щодо постановки його на облік є правомірною.

Однак, у ході проведення службового розслідування встановлено, що всупереч наказу Національної поліції України від 10.03.2022 № 190 Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану ОСОБА_1 до місця несення служби не прибув.

Відтак, вважаємо твердження позовної заяви з цього приводу (абз. 2 стр. б позову) безпідставними, як і намагання позивача стати на облік у іншому територіальному органі поліції (ГУНП в Запорізькій області) на виконання пункту 1 наказу НПУ від 10.03.2022 № 190 з метою виправдання своєї відсутності за місцем несення служби.

Зазначене свідчить про безпідставну відсутність ОСОБА_1 на службі, що є свідомим самоусуненням від виконання посадових обов`язків та грубим порушенням службової дисципліни.

Під час проведення службового розслідування, дослідженням подій і фактів можливого самоусунення капітана поліції ОСОБА_1 захисту українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії в Україні правового режиму воєнного стану, установлено, що факти відсутності останнього на службі без поважних причин з 25.02.2022 по 17.03.2022 знайшли своє документальне підтвердження.

За результатами проведення службового розслідування відомості, які стали підставою для його призначення, підтвердилися.

У зв`язку з викладеним, за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог пунктів 1, 2, 6 частини 1 статті 18 Закону України Про Національну поліцію, наказу Національної поліції України від 10.03.2022 № 190 Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану, самоусуненні від захисту українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, дисциплінарною комісією рекомендовано до старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Подільського управління поліції ГУНП у м. Києві капітана поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

На підставі викладеного, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) проходив службу в МВС з 11.09.2013, в НПУ з 07.11.2015, з 12.08.2020 на посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 12.05.2022 № 531 призначено службове розслідування за фактом надходження до управління головної інспекції Головного управління Національної поліції у м. Києві інформації про те, що окремі поліцейські підрозділів Головного управління, його територіальних (відокремлених) та окремих підрозділів самоусунулись від захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні. Також цим наказом утворено дисциплінарну комісію для проведення службового розслідування, відсторонено від виконання службових обов`язків поліцейських, відносно яких проводиться службове розслідування, згідно з додатком до цього наказу, на час проведення службового розслідування та з 01.03.2022 припинено їм нарахування грошового забезпечення.

Згідно з додатком до вказаного наказу службове розслідування проводилось, в тому числі відносно позивача.

Згідно з доповідною запискою начальника Начальник Подільського управлінння поліції ГУНП у м. Києві від 11.05.2022 у зв`язку із введенням в Україні 24.02.2022 воєнного стану до місця дислокації Подільського управління поліції за місцем проходження служби не прибули: капітан поліції ОСОБА_1 (0039399) старший слідчий відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві. 25 лютого 2022 року начальником відділу кадрового забезпечення Подільського управління поліції підполковником поліції Артемом Кусовим був здійснений телефонний дзвінок ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ) для з`ясування місця знаходження. ОСОБА_1 повідомив що він перебуває у м. Ірпіні за місцем мешкання, на запитання чи буде він прибувати на службу до Подільського УП ГУНП у м. Києві, на що він відповів що прибувати не буде, звільняйте. ОСОБА_1 був попереджений, що буде звільнений зі служби в поліції у дисциплінарному порядку. Місце проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 .

Згідно з актом про відсутність на місці служби від 25.02.2025, складеним начальником відділу кадрового забезпечення Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві підполковником поліції Кусовим А.О у присутності начальника відділу моніторингу Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві капітана поліції Дуди С.С. та заступника начальника управління поліції - начальник слідчого відділу Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві майора поліції поліції Савічева С.О., 25.02.2022 о 15 год. 05 хв. в приміщенні службового кабінету №214 Подільського УП (м. Києві, вул. Хорива, 20, м. Київ) складений акт про відсутність на службі 25.02.2022 старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві капітана поліції Отцевича Володимира Юрійовича (0039399). В акті також зазначено, що була здійснена телефонна розмова з ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ) через месенджер Вотсап з питання його відсутності на службі 25.02.2022 та місця перебування. У телефонній розмові ОСОБА_1 повідомив, що він відсутній на службі та знаходиться за межами міста, а саме у м.Ірпіні. На питання чи буде він повертатися до Києва та виходити на службу до Подільського управління поліції він повідомив, що повертатися до Києва він не буде та на службу виходити не буде.

Відповідачем складені аналогічні за змістом акти про відсутність на місці служби позивача від 26.02.2022 про відсутність на місці служби 26.02.2022, від 27.02.2022 про відсутність на місці служби 27.02.2022, від 28.02.2022 про відсутність на місці служби 28.02.2022, від 01.03.2022 про відсутність на місці служби 01.03.2022, від 02.03.2022 про відсутність на місці служби 02.03.2022, від 03.03.2022 про відсутність на місці служби 03.03.2022, від 04.03.2022 про відсутність на місці служби 04.03.2022, від 05.03.2022 про відсутність на місці служби 05.03.2022, від 06.03.2022 про відсутність на місці служби 06.03.2022 , від 07.03.2022 про відсутність на місці служби 07.03.2022, від 08.03.2022 про відсутність на місці служби 08.03.2022, від 09.03.2022 про відсутність на місці служби 09.03.2022, від 10.03.2022 про відсутність на місці служби 10.03.2022, від 11.03.2022 про відсутність на місці служби 11.03.2022, від 12.03.2022 про відсутність на місці служби 12.03.2022, від 14.03.2022 про відсутність на місці служби 14.03.2022, від 15.03.2022 про відсутність на місці служби 15.03.2022, від 16.03.2022 про відсутність на місці служби 16.03.2022 та від 17.03.2022 про відсутність на місці служби 17.03.2022.

За результатами проведеного службового розслідування складено висновок службового розслідування за фактом можливих порушень службової дисципліни окремими працівниками Головного управління Національної поліції у м. Києві, який затверджено начальником Головного управління Національної поліції у м. Києві 09.06.2025.

У вказаному висновку, серед іншого, зазначено: «11.05.2022 до управління головної інспекції ГУНП у м. Києві надійшли доповідні записки керівників підрозділів Головного управління, його територіальних (відокремлених) та окремих підрозділів про те, що окремі підпорядковані їм поліцейські самоусунулись від захисту українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії в Україні правового режиму воєнного стану, та в період з 24.02.2022 відсутні на службі.

В ході проведення службового розслідування встановлено, що указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з 05.00 24.02.2022, строком на 30 діб, в Україні введено воєнний стан.

На виконання зазначених організаційно-розпорядчих актів наказом Головного управління від 24.02.2022 № 219 особовий склад Головного управління переведено на посилений варіант службової діяльності.

З урахуванням зазначених обставин, 24.02.2022, о 05.00, особовий склад підрозділів Головного управління, його територіальних (відокремлених) підрозділів було піднято за сигналом «Тривога».

По прибуттю до місць несення служби, особовий склад було озброєно вогнепальною, автоматичною зброєю та залучено до комплексу завдань із виконання посиленого варіанту службової діяльності.

Кожен поліцейський, вступаючи на службу в поліції, склав Присягу на вірність Українському народові, а саме, усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягнув вірно служити українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Однак, окремі поліцейські підрозділів Головного управління, його територіальних (відокремлених) підрозділів із введенням 24.02.2022 в Україні воєнного стану, до місць дислокації підрозділів за місцем проходження служби не прибули, не озброїлись та від захисту українського народу, охорони прав і свобод людини та честі держави самоусунулись.

Крім цього, керівниками підрозділів та районних управлінь поліції Головного управління поліцейським, які безпідставно були відсутні на службі, було доведено вимоги наказу Національної поліції України від 10.03.2022 №190 та наказу Національної поліції від 07.04.2022 № 239, що скасовує попередній».

Також у висновку вказано, що ОСОБА_1 повідомив, що перебуває у м. Ірпінь Київської області, прибути на службу відмовився.

Опитаний ОСОБА_1 пояснив, що з 25.02.2022 вживав заходів щодо евакуації сім`ї. 11.03.2022 намагався стати на облік до ГУНГІ в Закарпатській області, однак йому відмовили. До постійного місця проходження служби Подільського управління поліції не повертався. Таким чином, зазначене свідчить про те, що ОСОБА_1 самоусунувся від виконання посадових обов`язків та захисту українського народу.

За результатами проведеного службового розслідування вирішено за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог пп. 1, 2, 6 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», наказу Національної поліції України від 10.03.2022 № 190, самоусуненні від захисту українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, до старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві капітана поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 21.06.2022 № 472 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських Головного управління» до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог пунктів 1, 2, 6 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», наказу Національної поліції України від 10.03.2022 № 190 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану», самоусуненні від захисту українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні.

Згідно з наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві «Щодо особового складу» від 27.06.2022 №973 о/с відповідно до Закону України Про Національну поліцію позивача звільнено зі служби в поліції згідно з пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77) з 27 червня 2022 року.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України визначено, що в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 580-VIII, Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 6 Закону №580-VIII встановлено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За приписами частини першої статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Статтею 24 Закону № 580-VIII установлено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.

Як установлено частиною першою статті 19 Закону № 580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть, зокрема, дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону №580-VIII, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно із частиною першою статті 64 Закону №580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Пунктом 6 частини першої статті 77 Закону №580-VIII передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту, Дисциплінарний статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно із статтею 3 Дисциплінарного статуту керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни. З метою забезпечення дотримання службової дисципліни керівник зобов`язаний: 1) створити умови, необхідні для виконання підлеглими обов`язків поліцейського; 2) поважати честь і гідність підлеглих, не допускати порушень їхніх прав та соціальних гарантій; 3) розвивати у підлеглих розумну ініціативу та самостійність під час виконання ними обов`язків поліцейського; 4) сприяти підвищенню підлеглими рівня кваліфікації, достатнього для виконання службових повноважень; 5) вивчати індивідуальні та професійні якості підлеглих, забезпечуючи прозорість і об`єктивність в оцінюванні їхньої службової діяльності; 6) забезпечити сприятливий стан морально-психологічного клімату в колективі, своєчасно вчиняти дії із запобігання порушенню службової дисципліни підлеглими та виникненню конфліктів між ними; 7) контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень; 8) у разі виявлення порушення підлеглим службової дисципліни вжити заходів для припинення такого порушення та застосувати дисциплінарне стягнення до порушника або порушити клопотання про застосування стягнення уповноваженим керівником.

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.

Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів (частина перша та друга статті 16 Дисциплінарного статуту).

Частинами першою-третьою статті 18 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», "Про державну таємницю" та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою. Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.

Відповідно до статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.1998 № 893 (Порядок № 893).

За приписами розділу VI Порядку № 893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Згідно із пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

За змістом пункту 1 розділу V Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до пункту 4 розділу V Порядку № 893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

За змістом пункту 1 розділу VІІ Порядку № 893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про запобігання корупції», Закону України «Про Національну поліцію», з метою формування в поліцейських почуття відповідальності стосовно дотримання професійно-етичних норм поведінки під час виконання службових обов`язків, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до Національної поліції України, наказом Міністерства внутрішніх справ України №1179 від 9 листопада 2016 року затверджені Правила етичної поведінки поліцейських.

Відповідно пункту 1 розділу І Правил етичної поведінки поліцейських, правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей, які поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Метою цих Правил є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції (пункт 2 розділу І Правил етичної поведінки поліцейських).

Пунктом 4 розділу І Правил етичної поведінки поліцейських передбачено, що під час прийняття на службу до поліції особу ознайомлюють з вимогами цих Правил.

Згідно із пунктом 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, під час виконання службових обов`язків поліцейський, зокрема повинен:

- неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

- професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

- поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України;

- поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати;

- контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку;

- дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики.

Законом України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2123-IX, який набрав чинності 1 травня 2022 року, Дисциплінарний статут Національної поліції України, доповнений розділом V «Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану».

Статтею 26 Дисциплінарного статуту встановлено, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.

Службове розслідування за фактом порушення поліцейським службової дисципліни може проводитися як дисциплінарною комісією, так і однією особою, у тому числі безпосередньо уповноваженим керівником, який одноособово здійснює передбачені Статутом повноваження дисциплінарної комісії (далі - уповноважена особа).

Службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів. До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні чи на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, розташованих на підконтрольних органам державної влади територіях (частина третя статті 26 Дисциплінарного статуту).

За результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, висновок не складається, а обставини вчинення дисциплінарного проступку відображаються в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або в довідці про відсутність в діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку (частина п`ята статті 26 Дисциплінарного статуту).

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, днем завершення службового розслідування є день підписання наказу про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності або довідки про відсутність в діях поліцейського дисциплінарного проступку, яка підлягає реєстрації в органі поліції (частина шоста статті 26 Дисциплінарного статуту).

Частиною першою статті 27 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.

Відповідно до частин першої-другої статті 29 Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції (абзац перший частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту).

У разі повторного вчинення дисциплінарного проступку поліцейським протягом строку дії дисциплінарного стягнення у виді зауваження за результатами службового розслідування дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє (абзац п`ятий частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту).

Як обґрунтовано зазначає позивач такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби в поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу і повинен застосовуватись у виняткових випадках та за вчинення тяжких дисциплінарних проступків.

Аналіз норм законодавства, які регулюють особливості проходження служби в поліції, свідчить, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.

Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

У постанові від 07.03.2024 у справі № 420/3952/20 Верховний Суд вказав, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

У постанові від 31.05.2023 у справі № 600/1542/22-а Верховним судом висловлена правова позиція за змістом якої дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Варто зазначити, що зі змісту Присяги поліцейського, яку він складає при вступі на службу в поліції висновується, що поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції.

Тобто поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби. Верховний Суд звертає увагу, що поведінка працівника Національної поліції України завжди й за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму й морально-етичним принципам стража правопорядку.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень є вчинення дій, що порушують службову дисципліну. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого керівник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, зокрема, в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.

Проаналізувавши зміст статті 29 Дисциплінарного статуту у постанові від 23.11.2023 у справі № 420/14443/22 Верховний Суд зауважив, що вказаною нормою встановлено правило, відповідно до якого за вчинення поліцейським кожного наступного дисциплінарного проступку неможливо застосувати таке саме або менш суворе дисциплінарне стягнення, якщо це прямо не передбачено цією нормою. Іншими словами, згадана норма визначає, що дисциплінарне стягнення накладається в порядку зростання, а не застосовується послідовно.

У цій же постанові Верховний Суд підсумував, що повноваження керівника щодо обрання одного з видів дисциплінарного стягнення у період дії воєнного стану залишаються дискреційними, але з урахуванням особливості його застосування, визначеного у статті 29 Дисциплінарного статуту, зокрема, з дотриманням порядку зростання.

Вказані висновки підтримані Верховним Судом і у постановах від 29.02.2024 у справі № 260/5566/22, від 21.03.2024 у справі № 380/4470/23.

У постанові від 07.03.2024 у справі № 420/3952/20 Верховний Суд зауважив, що визначення виду дисциплінарного стягнення є дискреційними повноваженнями відповідача. При цьому, суд вправі лише перевірити аргументованість, вмотивованість застосованого виду дисциплінарного стягнення, в аспекті вимог статті 19 Дисциплінарного статуту.

Щодо висновків службового розслідування щодо позивача та відповідних спростувань та доводів позивача, суд зазначає наступне.

Як вже вказувалось вище, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан, який діє дотепер.

Відповідно до вимог статті 24 Закону № 580-VIII, у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальній цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.

Беручи до уваги викладене, всі поліцейські з 24.02.2022 зобов`язані були знаходитися за місцем розташування (дислокації) підрозділу, в якому проходять службу та виконувати свої безпосередні функціональні обов`язки, в тому числі, і завдань щодо захисту, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України.

Суд наголошує, що приписи Закону № 580-VIII не наділяють поліцейського повноваженнями самостійного, вільного визначення ним місця несення служби, зміну підрозділу, самостійного усунення від виконання обов`язків за основним місцем несення служби без відповідного наказу прямого керівника.

Отже, в силу статті 24 Закону № 580-VIII, повноваженнями щодо надання дозволу на зміну місця несення служби, на виїзд за межі території місця розташування (дислокації) підрозділу, в даному випадку, наділений виключно начальник відповідного органу поліції.

Суд зазначає, що матеріалами службового розслідування та матеріалами даної справи в повній мірі підтверджується відсутність позивача за місцем його служби, зокрема з 24.02.2022 по 17.03.2024 (включно).

Позивач у позовній заяві зазначив, що 24.02.2022, після початку широкомасштабної збройної агресії російської федерації проти України, він одразу за першим викликом прибув до місця дислокації органу поліції, де знаходився до 25.02.2022. 25.02.2022, у зв`язку із загостренням ситуації у місті Ірпінь та смт. Гостомель Бучанського району Київської області, де знаходилась моя сім`я (батько, мати, жінка, 4-х місячний син), з усного дозволу свого керівника відлучився від місця несення служби з метою евакуації (вивезення) рідних у безпечне місце. 26-27 лютого 2022 року були підірвані мостові переходи через річку Ірпінь в селі Романівка та у смт. Гостомель на автомобільній дорозі М07, що призвело до повного зупинення транспортного сполучення з містом Києвом та унеможливило виїзд з м. Ірпінь в бік м. Києва.

Про тимчасову неможливість виїзду з м. Ірпінь до місця несення служби у м. Києві позивач повідомив свого керівника, з яким знаходився на постійному зв`язку.

Разом з тим, з доповідної записки начальника Подільського управлінння поліції ГУНП у м. Києві від 11.05.2022 убачається, що у зв`язку із введенням в Україні, 24.02.2022 воєнного стану до місця дислокації Подільського управління поліції за місцем проходження служби позивач не прибув.

В акті про відсутність на місці служби від 25.02.2025, складеному уповноваженими особами відповідача, зафіксовано, що позивач був відсутній на службі 25.02.2022. В акті також зазначено, що була здійснена телефонна розмова з ОСОБА_1 через месенджер Вотсап з питання його відсутності на службі 25.02.2022 та місця перебування. У телефонній розмові ОСОБА_1 повідомив, що він відсутній на службі та знаходиться за межами міста, а саме у м. Ірпіні. На питання чи буде він повертатися до Києва та виходити на службу до Подільського управління поліції він повідомив, що повертатися до Києва він не буде та на службу виходити не буде.

Такі ж самі за змістом акти про відсутність на місці служби позивача, складені відповідачем за фактом відсутності позивача за місцем проходження служби з 26.02.2022 по 17.03.2022, - акти від 26.02.2025, від 27.02.2022, від 28.02.2022 та від 01.03-17.03.2022.

Суд вважає, що доповідна записка начальника Подільського управлінння поліції ГУНП у м. Києві від 11.05.2022 про неприбуття позивача 24.02.2022 до місця дислокації підрозділу та акти про відсутність позивача на місці служби в період з 25.02.2022 по 17.03.2022 є належними і допустими доказами, якими в повній мірі підтверджується факт відсутності позивача на робочому місці.

Вказами доказами також спростовуються доводи позивача щодо його присутності на робочому місці 24.02.2022 та наявності усного дозволу керівника відлучитися з місця несення служби.

Також позивачем не надано жодних доказів повідомлення його безпосереднього керівника про неможливість прибуття на службу.

Крім того, суд зазначає, що Головою Національної поліції України було видано наказ від 10.03.2022 № 190 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану», яким зобов`язано поліцейським, які перебувають поза місцем несення служби, крім тих, що виконують службові завдання, протягом І доби прибути до найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік, а саме:

-поліцейським, для яких проїзд у регіон місця проходження служби є неможливим у зв`язку з об`єктивними причинами (тимчасова окупація, повне зупинення транспортного сполучення);

-поліцейським, які виховують одного або більше дітей віком до 18 років або на утриманні яких перебувають батьки, що потребують стороннього догляду, та виїхали з метою супроводу дітей в евакуацію, та чоловіки (дружини) яких є поліцейськими, військовослужбовцями або особами рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту, задіяними до виконання службових обов`язків за місцем проходження служби;

-поліцейським, які мають статур одинокої матері (батька).

Пунктом 2 наказу встановлено, що на період дії воєнного стану підпорядкувати поліцейських, визначених пунктом 1 цього наказу, керівникам територіальних органів поліції, на території обслуговування яких перебувають указані поліцейські.

Отже, наказом Національної поліції від 10.03.2022 № 190 визначено обставини, у зв`язку з якими поліцейський, який перебуває поза місцем несення служби звільняється від обов`язку прибути до органу поліції за місцем несення служби та зобов`язаний прибути до найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік.

Згідно з поясненнями позивача, 04.03.2022 він виїхав з м.Ірпінь, батьків відвіз до м.Івано-Франківськ, а сам з дружиною та 4-х місячним сином направився у м.Запоріжжя, де проживали батьки дружини, у дорозі знаходився 5 діб. 08.03.2022 прибув до м. Запоріжжя.

11.03.2022 позивач прибув до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області для реєстрації та постановки на облік відповідно до вимог наказу Національної поліції від 10.03.2022 № 190.

Позивач зазначає, що ГУ НПУ в м.Києві не було погоджено його постановлення на облік в Головному управління Національної поліції в Запорізькій області.

На думку суду, позивач не отримавши погодження на підпорядкування до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, мав повернутися для подальшого несення служби в ГУ НПУ в м.Києві або звернутися до інших територіально наближених органів поліції для реєстрації і постановлення на облік, чого позивачем зроблено не було.

Як убачається з матеріалів службового розслідування та пояснень позивача, позивач обмежившись зверненням для постановлення на облік до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, жодних дій після виїзду з м.Ірпінь з метою прибуття до органу поліції за місцем проходження служби, або активних дій щодо постановки на облік відповідно до вимог наказу Національної поліції від 10.03.2022 № 190 не вживав.

До того ж, як зазначає позивач, він виїхав з м.Ірпінь 04.03.2022, до м.Запоріжжя приїхав 08.04.2022.

Відтак, на думку суду, здійснивши вивезення та супровід дитини та сім`ї в евакуацію, позивач без зайвих зволікань міг прибути як з Івано-Франківська, так і з м.Запоріжжя до безпосереднього місця проходження служби.

Твердження позивача про те, що у нього була відсутня можливість повернутись до міста Києва через відсутність житла та необхідність пошуку житла у м.Києві, суд вважає непереконливими, з огляду на те, що жодних належних доказів повідомлення відповідача щодо причин і обставин неприбуття до місця проходження служби, в тому числі через відсутність житла в м.Києві, матеріали справи не містять.

Суд вважає, що рішення позивача про залишення місця проживання з метою евакуації сім`ї прийнято позивачем з об`єктивних причин.

Разом з цим, вказані обставини не можуть бути для поліцейського належною підставою для самовільного залишення місця служби, де він проходив службу, без дотримання встановленого порядку. Позивачу не надано повноважень самостійного, вільного визначення ним місця несення служби, зміни підрозділу, самостійного усунення поліцейським від виконання обов`язків за основним місцем несення служби.

Відтак, позивач був зобов`язаний дотриматись порядку залишення місця служби, однак таких дій позивач не вчинив.

Таким чином, відповідачем правильно кваліфіковано дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частин першої-другої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За статтею 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 74 КАС України).

Відповідно до статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (абз. 2 частини другої статті 77 КАС України).

За вказаною справою позивачем не наведено належних та достатніх обґрунтувань і доводів, не надано достатньо доказів щодо протиправності спірних наказів, відповідачем в свою чергу доведено правомірність та їх законність.

Відтак спірні накази ГУ НП у м. Києві в частинах, що стосуються позивача, є правомірними, відповідають вимогам статті 2 КАС України та, як наслідок, не підлягають скасуванню.

За вказаними вище висновками, вирішення судом заявлених похідних вимог про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу судом не вирішується.

Відповідно до частин першої-другої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина третя статті 242 КАС України).

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно з вимогами пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Решті доводів сторін суд не надає оцінку, оскільки вони не впливають на висновки суду та результат розгляду справи.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, положень проаналізованого законодавства, наявних у матеріалах справи доказів та аргументів, наведених учасниками справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Підстави для розподілу судових витрат по справі у суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції у м. Києві (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 15, ) про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Захарова