Справа № 380/18687/24
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2025-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2025 рокусправа № 380/18687/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув у порядку спрощеного позовного справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач, Відділ), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову №ПШ 056628 від 07.08.2024 Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Ухвалою суду від 06.09.2024 відмовлено в задоволенні заяви представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову, яка подана разом з позовною заявою.

Ухвалою суду від 06.09.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно застосував до позивача адміністративно-господарський штраф, оскільки вона не виступає автомобільним перевізником в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт» та не здійснювала перевезення вантажу, пасажирів. У позовній заяві представник позивача вказує, що транспортний засіб, власником якого є позивач, вона передала у користування сину - ОСОБА_2 . Позивач припускає, що між ОСОБА_2 та встановленим відповідачем перевізником ФОП ОСОБА_3 могли мати місце договірні відносини щодо автомобільних перевезень, належним позивачу транспортним засобом, однак достовірно про це їй не відомо, оскільки її син перебуває на сході України, де ведуться бойові дії та з ним не має зв`язку. При цьому, позивач не виключає, що автомобільним перевізником 03.07.2024 міг бути і її син ОСОБА_2 , однак вона цього точно не знає та вказана обставина, навіть якщо би мала місце, то не давала підстав для притягнення до відповідальності саме позивача.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві. Вказав, що відповідно до норм законодавства на перевізника покладено обов`язок з забезпечення, а на водія пред`явлення для перевірки відповідних документів. Долучені до справи докази не підтверджують надання під час перевірки всіх необхідних документів. Товарно-транспортна накладна є основним документом для перевезення вантажів, в якому зазначається дані перевізника, а посадові особи Відділу встановлюють особу автомобільного перевізника. Також, вказав, що під час рейдової перевірки встановлено порушення положень Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті. Під час розгляду справи у Відділі позивач долучила документ «Довідка» без дати та без реєстраційного номера, де вказано, що автомобіль RENAULT, номерний знак НОМЕР_1 та напівпричіп, номерний знак НОМЕР_2 , перебували на СТО. Однак вказане не може братися до уваги, оскільки відповідно до вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники та водії повинні мати та пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки на дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, до яких відносяться, зокрема, реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв тахокарти в разі обладнання транспортного засобу аналоговим тахографом або бланк підтвердження діяльності в разі їх відсутності та особисту картку водія в разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом. Також, відповідач зазначив, що позивачем, як автомобільним перевізником, проігноровано вимоги законодавства щодо контролю за роботою водіїв транспортних засобів, перевірок режимів роботи та відпочинку. Щодо суб`єкта відповідальності відповідач вказав, що при проведенні рейдової перевірки на дорозі, на розгляді справи у Відділі не надано ні акту приймання-передачі транспортного засобу, на договору найму, ні акту надання послуг, ні доказів оплати. Оскільки будь-яких належних та допустимих доказів про те, що на момент перевірки суб`єктом відповідальності була інша особа, та про те, що вказаний транспортний засіб не був у користуванні позивача не надано та матеріали справи відповідних доказів не містять, відповідач вважає, що транспортний засіб не вибував з володіння та користування позивача на момент перевірки.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій позовні вимоги підтримав повністю. Додатково вказав, що матеріали адміністративної справи, які були в повному обсязі у розпорядженні відповідача, як під час перевірки так і при розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, безумовно вказують на те, що позивач не була автомобільним перевізником в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт». Зокрема, водієм ОСОБА_4 під час перевірки надано відповідачу свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , відповідно до якого власником напівпричіпу KOGEL, номерний знак НОМЕР_4 , є ОСОБА_5 , товарно-транспортні накладні №ТР0702-2 від 02.07.2024 та №ТР0702-31 від 02.07.2024, в яких перевізником значиться ФОП ОСОБА_3 , тому посадовою особою відповідача і було оформлено акт №АР 035908 від 03.07.2024, в якому як автомобільний перевізник зазначений ОСОБА_3 . Однак 07.08.2024 за наслідками розгляду складеного Акту №АР 035908 від 03.07.2024, відповідачем безпідставно відносно позивача, а не відносно автомобільного перевізника винесено оскаржену постанову №ПШ 056628 від 07.08.2024.

Відповідач подав до суду заперечення, в яких вказав, що за змістом положень Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником, а отже і суб`єктом відповідальності, може бути фізична особа без статусу суб`єкта господарювання. Встановлення факту наявності, чи відсутності, будь-яких правових відносин між водієм та перевізником по-перше, не впливає на встановлення особи перевізника; по-друге, виходить за межі повноважень посадових обов`язків співробітників Укртрансбезпеки. А тому, покликання позивача на те, що вона не є суб`єктом правопорушення, оскільки не перебувала з водієм у будь-яких відносинах, є безпідставними та необґрунтованими. Також, відповідач зауважив, що положеннями Порядку №1388 та Інструкції №379на виконання вимог закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що для транспортних засобів, що перебувають, зокрема у користуванні у фізичних чи юридичних осіб, реєстраційним документом, наявність яких є обов`зковою згідно з вимогами статей 39, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», є тимчасовий реєстраційний талон на транспортний засіб. Враховуючи зазначені норми чинного законодавства, власник транспортного засобу в разі передачі транспортного засобу в тимчасове користування зобов`язаний здійснити перереєстрацію такого транспортного засобу, а водій, здійснюючи перевезення вантажів зобов`язаний надати для перевірки не лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, але й документи, на підставі яких на законних підставах використовується транспортний засіб.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (частина 2 статті 262 КАС України).

Суд на підставі позовної заяви, відзиву, відповіді на відзив, заперечень, а також долучених письмових доказів, -

в с т а н о в и в :

На підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) №НР003136 від 28.06.2024 та графіка щотижневого проведення рейдових перевірок №52989/38/27-24 від 28.06.2024 Відділом державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях в період з 01.07.2024 по 07.07.2024 на адміністративній території Донецької, Луганської та Харківської областях та міста Харкова здійснювалася перевірка транспортних засобів щодо дотримання Закону України «Про автомобільний транспорт» та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільного транспорту.

Старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Маринцем О.В. проведено перевірку транспортного засобу марки RENAULT з номерним знаком НОМЕР_5 серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_1 та KOGEL з номерним знаком НОМЕР_2 , серія та номер свідоцтв про реєстрацію НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 .

За результатами перевірки посадовою особою складено акт №АР035908 від 03.07.2024, відповідно до якого виявлено порушення: «перевезення вантажу згідно ТТН транспортним засобом, який обладнаний тахографом, без оформлення документів перелік яких визначений ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме заповнених тахокарт у кількості, що передбачена ЄУТР з 11. 06.2024 по 14.06.2024, п. 3 Наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010 або бланку підтвердження діяльності водія у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтю 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» абз. 3 ч. 1 перевезення вантажу за відсутності на момент перевірки документів, а саме заповнених тахокарт з 11.06.2024 по 14.06.2024 або бланку підтвердження діяльності водія».

Водій транспортного засобу ОСОБА_4 , при проведенні перевірки надав пояснення, відповідно до яких: «з актом ознайомлений, копію отримав».

В.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт під час якої ОСОБА_1 була присутня, прийнято 07.08.2024 постанову №ПШ056628 про застосування до ОСОБА_1 (RENAULT НОМЕР_5 ) адміністративно-господарського штрафу за порушення абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» у сумі 17000,00 грн.

Вважаючи протиправною постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернулася до суду.

Вирішуючи справу, суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі Закон №2344-ІІІ).

Відповідно до частини 12 статті 6 Закону №2344-ІІІ державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно з частинами 14, 17 статті 6 Закону № 2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Планові перевірки проводяться не частіше одного разу на рік. Орган державного контролю не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку проведення планової перевірки письмово повідомляє про це автомобільного перевізника, якого буде перевіряти.

Позапланові перевірки проводяться лише на підставі заяви (повідомлення в письмовій формі) про порушення автомобільним перевізником вимог законодавства про автомобільний транспорт уповноваженими особами органів, яким надано право здійснення державного контролю, з метою перевірки наведених фактів та виконання припису про порушення зазначеного законодавства.

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 1 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

За змістом абзацу 2 частини 1 статті 34 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Частиною 1 статті 48 Закону №2344-III передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Згідно з частиною 2 статті 48 Закону № 2344-ІІІ документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-III визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02.02.2022 №79) (далі Порядок №1567).

Порядок №1567 визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт (пункт 1 Порядку №1567).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку (пункт 4 Порядку №1567).

Пунктом 12 Порядку №1567 визначає, що рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Відповідно до пунктів 13, 14 Порядку №1567 графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) складається та затверджується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин (пункт 13).

Рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт (пункт 14).

Пунктом 15 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно:

- наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

- додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;

- додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі Європейська угода);

- відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;

- оснащення таксі справним таксометром;

- відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу;

- додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;

- наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;

- додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;

- виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі);

- виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму (пункт 20 Порядку №1567).

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3 (абзац 1 пункту 21 Порядку №1567).

Приписами статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З доказів у справі суд встановив, що на підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) №НР003136 від 28.06.2024 та графіка щотижневого проведення рейдових перевірок №52989/38/27-24 від 28.06.2024 старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Маринцем О.В. проведено перевірку транспортного засобу марки RENAULT з номерним знаком НОМЕР_5 серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_1 та KOGEL з номерним знаком НОМЕР_2 , серія та номер свідоцтв про реєстрацію НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 .

За результатами перевірки посадовою особою складено акт №АР035908 від 03.07.2024, відповідно до якого виявлено порушення: «перевезення вантажу згідно ТТН транспортним засобом, який обладнаний тахографом, без оформлення документів перелік яких визначений ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме заповнених тахокарт у кількості, що передбачена ЄУТР з 11. 06.2024 по 14.06.2024, п. 3 Наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010 або бланку підтвердження діяльності водія у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтю 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» абз. 3 ч. 1 перевезення вантажу за відсутності на момент перевірки документів, а саме заповнених тахокарт з 11.06.2024 по 14.06.2024 або бланку підтвердження діяльності водія.».

Водій транспортного засобу ОСОБА_4 , при проведенні перевірки надав пояснення, відповідно до яких: «з актом ознайомлений, копію отримав».

У позовній заяві позивач вказала, що вона не виступає автомобільним перевізником в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт» та не здійснювала перевезення вантажу, пасажирів, а відповідачем встановлений перевізник ФОП ОСОБА_3 .

Водночас відповідач наголосив, що позивачем не надано доказів того, що на момент перевірки суб`єктом відповідальності була інша особа, та того, що вказаний транспортний засіб не був у користуванні позивача. Відповідач вважає, що транспортний засіб не вибував з володіння та користування позивача на момент перевірки.

Спірним питанням у цій справі є правильність висновків відповідача щодо того, чи вважається позивач автомобільним перевізником в розумінні закону, та, відповідно, чи є він суб`єктом відповідальності за виявлені порушення.

Відповідно до статті 1 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Для виконання перевезень небезпечних вантажів автомобільний перевізник повинен одержати відповідну ліцензію (статті 33 Закону №2344-ІІІ).

Послуга з перевезення пасажирів чи вантажів перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату (стаття 1 Закону №2344-ІІІ).

За правилами статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

При цьому, документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Водночас перелік необхідних документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не є вичерпним, оскільки статтею 48 Закону №2344-III визначено, що законодавством можуть бути передбачені інші документи необхідні для внутрішніх перевезень вантажів.

Отже, з викладеного слід виснувати, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт покладається, виключно, на автомобільних перевізників, а не на власників транспортного засобу, яким перевозиться вантаж.

Такий висновок узгоджується із висновками Верховного Суду щодо регулювання подібних правовідносин, викладених у постановах від 01.06.2023 у справі №640/39442/21 та від 06.07.2023 у справі №560/514/22.

Водій повинен мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення, серед яких є товарно-транспортна накладна.

Відповідно до статті 1 Закону №2344-ІІІ товарно-транспортна накладна єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

При цьому, відомості щодо перевізника зазначаються в товарно-транспортній накладній, яка надається працівникам Укртрансбезпеки для перевірки, оскільки під час руху основним документом, який надає відомості про автомобільного перевізника і про перевезення вантажу, є товарно-транспортна накладна, яка використовується для внутрішніх перевезень в межах України.

Приписами пункту 1 «Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні», затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 (далі Правила №363), визначено, що товарно-транспортна накладна єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

З викладеного слід виснувати, що норми Закону України «Про автомобільний транспорт» та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні передбачають обов`язкове оформлення і наявність в автомобільного перевізника товарно-транспортної накладної (ТТН), якщо перевезення вантажу здійснюється на договірних умовах (тобто під час надання послуги перевезення вантажу).

Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III, застосовується до автомобільних перевізників, які на підставі відповідного договору надають послугу з перевезення вантажу. Водночас така відповідальність не застосовується до власників транспортних засобів, яким здійснюється перевезення вантажу.

У постанові від 22.02.2023 у справі №240/22448/20 Верховний Суд, вирішуючи питання щодо визначення належного суб`єкта відповідального за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зауважував, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена статтею 60 Закону №2344-III, застосовується до автомобільних перевізників, а не до власників/користувачів транспортного засобу, яким перевозиться вантаж. При цьому, автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб, адже такі дані не завжди можуть збігатися.

Аналогічні висновки щодо подібних правовідносин викладені Верховним Судом у постанові від 12.10.2023 у справі №280/3520/22.

Норми статті 16 Закону України «Про дорожній рух» надають право власнику автомобіля, або водію довіряти у встановленому порядку право користування і розпорядження приватним транспортним засобом іншій особі, яка має відповідне право на керування.

При цьому, факт передачі такого автомобіля в користування може бути підтверджено наявністю відповідного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та не вимагає від особи оформляти будь-які додаткові документи.

Відповідно до акта перевірки №АР035908 від 03.07.2024 на момент проведення перевірки транспортний засіб марки RENAULT з номерним знаком НОМЕР_5 серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_1 та KOGEL з номерним знаком НОМЕР_2 , серія та номер свідоцтв про реєстрацію НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 , був під керування водія ОСОБА_4 .

Верховний Суд, аналізуючи у постанові від 19.10.2023 у справі №640/27759/21 законодавство, яким врегульовано спірні правовідносини зазначив, що в контексті належного встановлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що в кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема, інформацію про автомобільного перевізника.

Основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

Також, слід зауважити, що товарно-транспортна накладна належать до документів, обов`язок наявності яких повинен забезпечити саме автомобільний перевізник відповідно до статті 48 Закону №2344-III та ця вимога є обов`язковою для тих суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі) на договірних умовах із замовником послуги за плату незалежно від виду перевезення: внутрішнього чи міжнародного.

Аналогічний позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2025 у справі №520/11723/23.

Із доказів у справ суд встановив, що під час здійснення перевірки водій транспортного засобу надав посадовій особі Відділу товарно-транспортну накладну №ТРО7203-31 від 02.07.2024, складеною Корпорацією «ЕНЕРГОРЕСУРСІНВЕСТ», згідно якої автомобільний перевізник ФОП ОСОБА_3 , водій ОСОБА_4 .

В акті перевірки №АР035908 від 03.07.2024 також у найменування автомобільного перевізника вказано « ОСОБА_3 НОМЕР_7 ».

Оскільки під час руху основним документом, який надає відомості про автомобільного перевізника і про перевезення вантажу, є товарно-транспортна накладна, яка використовується для внутрішніх перевезень в межах України, за відсутності інших документів, які спростовують інформацію зазначену в ТТН про автомобільного перевізника, встановлення особи перевізника здійснюється відповідно до вказаних в ТТН відомостей щодо такої особи, які є обов`язковими при її оформленні.

Так, за обставин цієї справи, під час проведення перевірки водій надав посадовій особі Відділу ТТН, що є основним документом під час руху та який надає відомості про автомобільного перевізника і про перевезення вантажу. При цьому, будь-яких інших документів, що спростовують інформацію вказану в ТТН ні водій під час перевірки, ні позивач під час розгляду адміністративної справи відповідачу не надавали.

Таким чином, посадова особи Відділу встановила із ТТН належного перевізника (ФОП ОСОБА_3 ) за відсутності будь-яких документів, що спростовують вказане у ТТН. При цьому, суд зауважує, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності ФОП ОСОБА_3 є 62.01. Комп`ютерне програмування; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

Тобто, операція щодо здійсненню перевезення вантажу відповідає видам господарської діяльності ФОП ОСОБА_3 .

Однак за результатами розгляду адміністративної справи відповідач прийняв оскаржену постанову, якою застосував адміністративно-господарський штраф не до встановленого перевізника ФОП ОСОБА_3 , а до власника транспортного засобу марки RENAULT з номерним знаком НОМЕР_5 ОСОБА_1 .

Суд зауважує, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, яка передбачена положеннями частини 1 статті 60 Закону №2344-III, застосовується лише до автомобільних перевізників, а не до власників/користувачів транспортного засобу, яким перевозиться вантаж.

Також слід вказати, що посадові особи відповідача повинні забезпечити відповідні вимоги Закону №2344-III про те, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт повинен нести дійсний автомобільний перевізник, тобто особа, яка в момент перевірки здійснювала автомобільне перевезення, при цьому, була зобов`язана дотримуватись вимог згаданого Закону і, серед іншого, забезпечити водія (та/або іншу уповноважену особу, присутню при перевірці) відповідною документацією, яка є необхідною для повното та всебічного встановлення усіх обставин, які були предметом перевірки.

Суд наголошує, що автомобільним перевізником є той, хто за умовами договору (із замовником) про перевезення вантажу надає відповідну послугу (статті 33, 50 Закону №2344-III), а не власник/користувач транспортного засобу.

При цьому, автомобільний перевізник визначається на основі документів, якими підтверджується укладення договору перевезення вантажу. Під час руху обов`язковим документом, що надає відомості про автомобільного перевізника і про перевезення вантажу є товарно-транспортна накладна, яка використовується для внутрішніх перевезень в межах України.

Водночас відповідач не надав до суду жодного із вказаних документів. Крім того, до суду не надано будь-яких належних та допустимих доказів того, що позивач взагалі провадить діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами.

Таким чином, під час перевірки 03.07.2024, посадовій особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях водієм транспортного засобу Білецьким Я.Я. надавалися документи, згідно з яких перевізником є ФОП ОСОБА_3 . Однак відповідач застосував адміністративно-господарський штраф до власника транспортного засобу марки RENAULT з номерним знаком НОМЕР_5 ОСОБА_1 .

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ 056628 від 07.08.2024 прийнята всупереч вимогам Закону України «Про автомобільний транспорт» та без урахування обставин, які мали значення для її прийняття, а тому, підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Тому, позов слід задовольнити повністю.

Судовий збір згідно з частиною 1 статті 139 КАС України слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Керуючись статтями 2, 19, 22, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ 056628 від 07.08.2024.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, м. Київ, вул. Антоновича,51; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_8 ) судовий збір у сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кравців Олег Романович