Справа № 440/3431/25
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 р. Справа № 440/3431/25

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Бевза В.І.) від 20.05.2025 року по справі № 440/3431/25

за позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Запальничка"

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Головне управління ДПС у Вінницькій області, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив:

стягнути з рахунків/електронних гаманців у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, та з рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, що обслуговують ТОВ ЗАПАЛЬНИЧКА () податковий борг в сумі 4080,00 грн.,

зупинити видаткові операції на рахунках/електронних гаманцях ТОВ Запальничка () шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності ТОВ ЗАПАЛЬНИЧКА (), що знаходяться в банку, іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг, емітенті електронних грошей (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов`язань платника податків, погашення податкового боргу).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем обліковується податковий борг з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів та наявний факт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 року по справі № 440/3431/25 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують ТОВ ЗАПАЛЬНИЧКА () податковий борг із акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 4080,00 (чотири тисячі вісімдесят гривень) грн.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в цій частині та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що оскільки відповідач не допустив податковий орган до опису майна, слідує про те, що контролюючий орган обґрунтовано звернувся до суду з позовом щодо зупинення видаткових операцій на рахунках позивача шляхом накладення арешту на кошти та інші цінності. Вказує, що відповідно до наказу № 745 від 11.12.2024 про призначення податкових керуючих, згідно додатку податковим керуючим ТОВ "Запальничка" являється Козакова О. В.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Сторони про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ Запальничка є платником податків і зборів та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Вінницькій області за нарахованими відповідачу (платнику податку) грошовими зобов`язаннями.

Згідно довідки про суму податкового боргу платника податків станом на 06.03.2025 за відповідачем рахується заборгованість в сумі 4080,00 грн., яка складається з штрафних санкцій за порушення податкового законодавства, на підставі якої платнику податку визначені грошові зобов`язання із акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Згідно із інтегрованою карткою платника податків за відповідачем обліковується податковий борг у сумі 4080,00 грн.: акцизний податок з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, що складає всього 4080,00 грн., в тому числі основного платежу - 0,00 грн., штрафної санкції - 4080,00 грн., пені - 0,00 грн.

Зазначена вище заборгованість підтверджується карткою особового рахунку платника податків, податковими повідомленнями-рішеннями № 7645/02-32-09-03 від 19.10.2022, № 11661/02-32-09-03 від 30.12.2022, № 13667/02-32-09-04 від 05.09.2023, що направлені відповідачу поштою за податковою адресою: вул. Половки, буд. 64, м. Полтава, Полтавська обл.

Також судом встановлено, що з метою погашення податкового боргу, відповідачу надсилалась податкова вимога № 0-0232 від 27.11.2023.

У зв`язку з несплатою відповідачем податкового боргу, позивачем прийняте рішення № 255 від 16.07.2024 про опис майна у податкову та на адресу відповідача направлене повідомлення щодо виділення майна в податкову заставу № 32349/6/02-32-13-03-10 від 16.07.2024.

05.02.2025 податковим керуючим Козаковою О. В. складений акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу № 36 від 05.02.2025.

Як вбачається із матеріалів справи, для погашення податкового боргу відповідача контролюючим органом вчинені дії з метою проведення опису майна у податкову заставу відповідача, проте внаслідок неотримання платником податку рішення та повідомлення позивача про опис майна у податкову заставу, позивачем складений акт відмови платника податку від опису майна у податкову заставу.

На підставі цього, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про стягнення податкового боргу та зупинення видаткових операцій на рахунках/електронних гаманцях ТОВ Запальничка шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності ТОВ Запальничка, що знаходяться в банку, іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг, емітенті електронних грошей (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов`язань платника податків, погашення податкового боргу).

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що оскільки станом на день розгляду справи податковий борг підтверджується матеріалами справи, який відповідач не сплатив, суд дійшов висновку про наявність у контролюючого органу права на стягнення податкового боргу за цим адміністративним позовом в обсязі визначених підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України та щодо суми податкового боргу із акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в іншій частині, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надані докази накази про призначення податкових керуючих відповідачу, а також не надані докази призначення податкового керуючого відповідачу Головним управлінням ДПС у Вінницькій області, поза місцезнаходженням відповідача. Також суд вказав, що із змісту повідомлення листа позивача щодо виділення майна в податкову заставу № 32349/6/02-32-13-03-10 від 16.07.2024 не встановлюється обставина, що такий лист є вимогою, яка складена податковим керуючим, повноважень на уповноважену особу ОСОБА_1 , на виконавця цього листа Олександра Чабана позивач суду не надав. Крім того, суд зазначив, що із змісту акту про відмову платника податків від опису майна у податкову заставу № 36 від 05.02.2025 взагалі не вбачається судом, яким контролюючим органом складений такий акт та чи надісланий відповідачу. Позивачем не надані докази щодо повноважень податкового керуючого Олени Козакової.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючим те, що відповідачем рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог не оскаржується, в доводи апеляційної скарги стосуються виключно висновків суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, рішення суду переглядається у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Обов`язок сплати податків платником передбачений підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України), відповідно до якого, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39 пункту14.1 статті 14 ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пунктом 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами, визначеними статтею 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

В ході судового розгляду встановлено, що за відповідачем рахується податковий борг у загальному розмірі 4080,00 грн., проте відповідачем не сплачено в добровільному порядку суму такого боргу.

Сторонами у справі зазначені обставини не заперечуються.

Відповідно до пункту 87.2 статті 87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

З метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу (пункт 88.1 статті 88 ПК України).

Пунктом 89.1 статті 89 ПК України визначено, що право податкової застави виникає:

- у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку;

- у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу;

- у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань.

Відповідно до пункту 89.2 цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Пунктом 89.3 статті 89 ПК України передбачено, що майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.

При цьому, у разі якщо платник податків не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подає документів, необхідних для такого опису, податковий керуючий складає акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу. Контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, заборону відчуження таким платником податків майна та зобов`язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу (пункт 89.4 статті 89 ПК України).

Водночас, контролюючі органи мають право звертатися до суду, якщо платник податків перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов`язань платника податків, погашення податкового боргу), та зобов`язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом (підпункт 20.1.32 пункту 20.1 статті 20 ПК України).

Системний аналіз наведених положень свідчить про те, що у разі недопуску контролюючого органу до опису майна у податку заставу останній наділений правом звертатися до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності, заборони відчуження таким платником податків майна та зобов`язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу.

З матеріалів справи судом встановлено, що контролюючий орган прийняв рішення про опис майна ТОВ "Запальника" в податкову заставу. Позивач надіслав відповідачеві лист щодо виділення майна в податкову заставу, у якому просив надати баланс, перелік основних засобів та перелік ліквідного майна для складання акту опису майна в податкову заставу на суму податкового боргу. /а.с. 12-15/.

Також з матеріалів справи вбачається, що податковим керуючим Оленою Козаковою 05.02.2025 р. складений акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу № 36.

Колегія суддів зазначає, що згідно з абз. 2 п. 91.4 ст. 94 ПК України контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та зобов`язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом. Строк, на який можуть бути зупинені видаткові операції, визначається судом, але не більше двох місяців (абз. 2 п. 91.4 ст. 94 ПК України).

Зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків може бути достроково скасовано за рішенням податкового керуючого або суду (абз. 3 п. 91.4 ст. 94 ПК України).

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що ПК України передбачено такі передумови для звернення контролюючого органу до суду із заявою щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків:

1) не допуск платником податків податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подання документів, необхідних для такого опису. У такому випадку податковий керуючий складає акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу;

2) перешкоджання платником податків, що має податковий борг, виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом. У такому випадку податковий керуючий складає акт про перешкоджання платником податків виконанню таких повноважень.

Вказані підстави для зупинення судом видаткових операцій на рахунках платника податків є самостійними та тягнуть за собою окремі правові наслідки.

Так, у першому випадку зупинення видаткових операцій та заборона відчуження платником податків майна діють до дня складення акта опису майна платника податків у податкову заставу податковим керуючим або акта про відсутність майна, що може бути описано у податкову заставу, або погашення податкового боргу в повному обсязі. Підставою ж для поновлення видаткових операцій та скасування заборони на відчуження майна є складення цих актів податковим керуючим, які не пізніше робочого дня мають бути надіслані банкам, іншим фінансовим установам, небанківським надавачам платіжних послуг, емітентам електронних грошей, а також платнику податків.

У другому випадку зупинення судом видаткових операцій здійснюється на строк не більше двох місяців та може бути достроково скасовано за рішенням податкового керуючого або суду.

В доводах апеляційної скарги позивач по справі послався на те, що ГУ ДПС у Вінницькій області надіслав відповідачеві лист № 32349/6/02-32-13-03-10 від 16.07.2024 року з Повідомленням щодо виділення майна в податкову заставу, у якому просив надати баланс, перелік основних засобів та перелік ліквідного майна для складання акту опису майна в податкову заставу на суму податкового боргу. В подальшому, податковим керуючим Козаковою О. В. 05.02.2025 складений акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу № 36.

У зв`язку з цим, позивач наполягає на тому, що оскільки відповідач не допустив податковий орган до опису майна, слідує про те, що контролюючий орган обґрунтовано звернувся до суду з позовом щодо зупинення видаткових операцій на рахунках позивача шляхом накладення арешту на кошти та інші цінності.

Надаючи оцінку цим доводам апелянта, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 16.1 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи; не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов`язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи; повідомляти контролюючі органи про зміну місцезнаходження юридичної особи та зміну місця проживання фізичної особи - підприємця.

Також, згідно з п. 45.2 ст. 45 ПК України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Стаття 42 ПК України передбачає умови, за дотримання яких кореспонденція від контролюючого органу до платника податків вважається належним чином надісланою, якщо кореспонденцію надіслано за належною адресою платника податків, якою є його місцезнаходження та податкова адреса; якщо поштове відправлення оформлено шляхом надіслання рекомендованого листа з повідомленням про вручення.

Враховуючи вищевикладене, платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою, яка визначена податковою адресою, та за якою контролюючий орган надсилає адресовану платнику податків кореспонденцію.

Документ, надісланий контролюючим органом в електронний кабінет, вважається врученим платнику податків або фінансовому агенту, якщо він сформований з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та є доступним в електронному кабінеті.

У разі невиконання такого обов`язку платник податків факт неотримання ним кореспонденції від контролюючого органу не спростовує свою позицію, як обставину, що звільняє його від відповідальності у зв`язку із настанням негативних для нього наслідків.

На підтвердження факту надсилання на адресу платника листа № 32349/6/02-32-13-03-10 від 16.07.2024 року позивач надав до суду копію цього листа, а також копії лицьової сторони поштового конверта та зворотнього поштового повідомлення. Зазначене поштове відправлення було повернуто на адресу податкового органу із відміткою поштового оператора: «адресат відсутній за вказаною адресою».

При цьому, дослідивши зміст зворотнього поштового повідомлення судом встановлено, що в ньому зазначені адреси отримувача та відправника, але не міститься жодної інформації щодо змісту вкладення у це рекомендоване поштове відправлення. Також позивачем не надано копії опису вкладення у цінний лист, що свідчить про відсутність у матеріалах справи належних доказів направлення на адресу відповідача листа № 32349/6/02-32-13-03-10 від 16.07.2024 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Положеннями ч. 1 ст. 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 73 КАС України). Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 та 2 ст. 74 КАС України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 75 КАС України).

За відсутності в матеріалах справи належних доказів направлення на адресу відповідача листа № 32349/6/02-32-13-03-10 від 16.07.2024 року із вимогою надати баланс, перелік основних засобів та перелік ліквідного майна для складення акту опису майна в податкову заставу на суму податкового боргу, колегія суддів вважає, що наявний в матеріалах справи акт від 05.02.2025 року № 36 не свідчить про відмову платника податків від опису майна відповідача у податкову заставу, не подання документів, необхідних для такого опису, або перешкоджання виконанню податковим керуючим своїх повноважень, визначених Податковим кодексом України.

У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується із загальним висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 року по справі № 440/3431/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко В.В. Катунов