Справа № 160/18604/24
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 160/18604/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Коршуна А.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Дніпро апеляційну скаргу Чернівецької митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2024 в адміністративній справі №160/18604/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КДВ ПЛЮС» до Чернівецької митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

в с т а н о в и в:

11 липня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "КДВ ПЛЮС" в особі представника Остапенка Костянтина Ігоровича звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Чернівецької митниці з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення Чернівецької митниці про коригування митної вартості товарів № UA 408000/2024/000120/2 від 16.02.2024р.;

- визнати протиправним та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: № UA408020/2024/000281, винесену митницею.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 24.01.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "КДВ ПЛЮС" з метою митного оформлення товарів подало до Чернівецької митниці ДМС України електронну митну декларацію № 24 UA55U8 від 16.02.2024 року. Під час декларування товарів за вказаною електронною митною декларацією позивачем обрано основний метод визначення митної вартості товару за ціною договору та подані документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України, зокрема контракт, рахунок-фактуру (інвойс), коносамент, автотранспортна накладна,банківський платіжний документ та інші документи, зазначені в графі 44 митної декларації. Вказує, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів митницею не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої декларантом митної вартості товарів, не обґрунтовано неможливість застосування основного методу визначення митної вартості та не обґрунтовано застосування резервного методу. Всі необхідні документи для підтвердження митної вартості товару наявні у підприємства та надані під час митного оформлення товару. З огляду на викладене позивач вважає, що спірне рішення про коригування митної вартості товару є безпідставним та таким, що підлягає скасуванню.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2024 в адміністративній справі №160/18604/24 позовні вимоги задоволено.

Чернівецька митниця не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, подала до суду апеляційну скаргу, просила скасувати рішення суду та у задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги обґрунтувала тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Матеріалами справи встановлено, що 11.01.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "КДВ ПЛЮС" (Покупець) та компанією ERBER TARIM ІNSААТ EMLAK TASIMACILIK TІCARET LІMITED. SІRKETІ (Туреччина) (Продавець) укладено контракт №02/24-U, відповідно до умов якого продавець зобов`язується продати, а покупець зобов`язується купити й оплатити його на умовах та за цінами, вказаними в інвойсах, які є невід`ємною частиною даного контракту, а саме: огірки в кількості 20 300,00 кг, загальною вартістю 16 240,00 USD за ціною 0,8 USD за один кілограм.

Згідно із пунктом 2.2 контракту загальна вартість цього Контракту сю суму всіх інвойсів, які плачені Покупцем за весь строк діє даного контракту.

Відповідно до пункту 3.1 контракту Товар поставляється на умовах СРТ або FCA згідно з Інкотермс-2010. Остаточні у поставки обумовлено в інвойсах, прийнятих до оплати та є невід`ємною частиною і контракту.

Згідно із пунктом 4.1 умови оплати - 100% попередня оплата, якщо інше не вказується в інвойсах, сума оплати також вказується в інвойсах, я невід`ємною частиною контракту. Всі платежі здійснюються в доларах США, п. 4.2.

З метою митного оформлення ввезеного товару 24.01.2024 позивачем було подано відповідачу митну декларацію № 24 UA55U8 від 16.02.2024 року з наданими на підтвердження митної вартості товару документами: Зовнішньоекономічний контракт № 02/24 - U від 11.01.2024 р.; Рахунок-фактура (інвойс) № 8 від 12.02.2024 р.; Рахунок e-FATURA № ERB 049 від 12.02.2024 р.; Платіжна інструкція № 17 від 12 лютого 2024 року; Митна декларація країни відправлення № 24070100ЕХ00004017 від 12.02.2024 р.; ЦМР - міжнародна автомобільна накладна 171343 від 12.02.2024 р.; Сертифікат якості № Z 0561389 від 12.02.2024 р.; Фітосанітарний сертифікат ЕС/TR А 5591917 від 12.02.2024 р.

У митій декларації митну вартість товару визначено (за основним методом) за ціною контракту.

Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товару виявлені розбіжності у наданих документах, що стало підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості товару повідомленням, а саме: транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (для підтвердження умов перевезення та числових значень експедиційно-транспортних витрат, які є складовими митної вартості товарів); виписку з бухгалтерської документації (для деталізації умов оплати); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів (для підтвердження числових значень щодо вартості товарів та умов поставки); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (для підтвердження даних щодо виробника товарів та ціни).

У відповідь на повідомлення митного органу Товариством з обмеженою відповідальністю "КДВ ПЛЮС" листом від 16.02.2024 надано пояснення, що додаткові документи, крім тих що були надані раніше, протягом 10 робочих днів надані не будуть.

Чернівецькою митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA 408000/2024/000120/2 від 16.02.2024р, яким до товарів застосовано резервний метод визначення митної вартості, та скориговано загальну вартість товару та надана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA408020/2024/000281.

Обставини прийняття вказаного рішення:

- п.5.1 контракту від 11.01.2024 №02/24-U передбачена наявність упаковки. Відомостей щодо включення вартості упаковки, яка є складовою митної вартості товарів, не надано;

- в описі товарів зазначено, що товари відносяться до врожаю 2024 року, але ця інформація відсутня в поданих до оформлення документах, які перетинали митний кордон України разом з товаром;

- згідно п. 3.1 контракту від 11.01.2024 №02/24-U остаточні умови поставки обумовлено в інвойсах, прийнятих до оплати. У Інвойсі від 12.02.2024 №EFA049 зазначено умови поставки СРТ, до місця призначення UKRAINE. При цьому у гр. 20 поданої до митного оформлення МД зазначено CPT UA Дніпро. Вказане має вплив на рівень митної вартості товару. Роз`яснень з даного приводу не надано;

- в копії митної декларації країни відправлення від 12.02.2024 №24070100ЕХ00004017 міститься посилання на E-Fatura від 10.02.2024 № 201/1, яка до митного оформлення не подана.

З метою отримання товару у вільний обіг, декларант подав нову митну декларацію: №24 UА49U7 від 16.02.2024 р., в якій вказав вартість товару відповідно до рішення про корегування митної вартості товару, а також розрахував митні платежі 20% ПДВ з урахуванням збільшеної вартості товару.

З урахуванням рішення про корегування митної вартості товарів, зросла загальна вартість товару та разом з цим збільшився розмір сплати митної вартості 10% та 20% ПДВ. Мито збільшилося на 38517,63 грн., ПДВ на 84738,78 грн. Загальна сума збільшення - 123 256, 41 грн.

Правомірність та обґрунтованість вказаного рішення відповідача та картки відмови є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач приймаючи спірне рішення та картку відмови діяв протиправно.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 ст. 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з оскарженим рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, підставою для його прийняття є те, що відповідачем за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, заявленої позивачем, встановлено, що документи, зазначені у частині другій статті 337 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (п. 3 ст. 53 МКУ), а саме зазначено, що:

- п.5.1 контракту від 11.01.2024 №02/24-U передбачена наявність упаковки. Відомостей щодо включення вартості упаковки, яка є складовою митної вартості товарів, не надано;

- в описі товарів зазначено, що товари відносяться до врожаю 2024 року, але ця інформація відсутня в поданих до оформлення документах, які перетинали митний кордон України разом з товаром;

- згідно п. 3.1 контракту від 11.01.2024 №02/24-U остаточні умови поставки обумовлено в інвойсах, прийнятих до оплати. У Інвойсі від 12.02.2024 №EFA049 зазначено умови поставки СРТ, до місця призначення UKRAINE. При цьому у гр. 20 поданої до митного оформлення МД зазначено CPT UA Дніпро. Вказане має вплив на рівень митної вартості товару. Роз`яснень з даного приводу не надано;

- в копії митної декларації країни відправлення від 12.02.2024 №24070100ЕХ00004017 міститься посилання на E-Fatura від 10.02.2024 № 201/1, яка до митного оформлення не подана.

З урахуванням рішення про корегування митної вартості товарів, зросла загальна вартість товару та разом з цим збільшився розмір сплати митної вартості 10% та 20% ПДВ. Мито збільшилося на 38517,63 грн., ПДВ на 84738,78 грн. Загальна сума збільшення - 123 256, 41 грн.

Проте, як правильно з`ясовано судом першої інстанції та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи:

- контрактом № 02/24 - U від 11.01.2024 р. не передбачено виокремлення вартості пакування та маркування від загальної вартості предмету контракту, отже вартість пакування та маркування входить до загальної вартості товару, що декларується;

- обставина, зазначення відповідачем, а саме те, що в описі товарів, не зазначено, що товари відносяться до врожаю 2024 року та відсутність такого зазначення в поданих до оформлення документах, які перетинали митний кордон України разом з товаром, є формальною, оскільки наявність або відсутність відомостей щодо року врожаю не має істотного впливу на визначення вартості товару за ціною договору (контракту);

- посилання відповідача на митну декларацію країни відправлення є безпідставними, оскільки така не є документом, що відповідно до приписів частини першої статті 53 Митного кодексу України, підтверджує митну вартість товарів.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що митний орган мав можливість пересвідчитись у достовірності митної вартості товару заявленої декларантом за ціною договору.

Крім того, суд першої інстанції враховуючи правові позиції Верховного суду відносно того, що відомості з інформаційних систем фіскальних органів не можуть слугувати беззаперечним джерелом інформації про митну вартість конкретного товару, обґрунтовано відхилив посилання митниці на відомості спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України щодо іншої вартості подібних товарів, оскільки самі по собі відомості цієї системи не є достатньою підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості за умови відсутності сумнівів у достовірності наданих декларантом документів та їх повноти.

Враховуючи правильне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та надання спірним правовідносинам правильної оцінки, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару позивача за ціною договору.

Під час судового розгляду митний орган не надав доказів того, що документи, подані позивачем, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів. Відповідачем не спростовано, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, тобто не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню, відмінного від основного методу.

Отже, позивач надав митному органу належні та допустимі докази на підтвердження ціни заявленого до декларування товару по спірному рішенню і зазначені документи не містили розбіжностей щодо вартості та вказували, що їх дані піддаються обчисленню. У свою чергу відповідач не довів обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що митний орган не довів наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що свідчить про відсутність підстав передбачених ч.2 ст.53 Митного кодексу України для витребування додаткових документів у декларанта.

На думку колегії суддів, зазначені обставини свідчать про те, що подані позивачем до митного оформлення документи повністю відповідали вимогам ч.2 ст.58 Митного кодексу України і не створювали підстав для виникнення у митниці обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісно і достовірно та/або відсутності хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні, або підстав вважати що вони містять розбіжності та в них наявні ознаки підробки.

Поданих позивачем документів було цілком достатньо для визначення митної вартості товарів і цей перелік повністю відповідає вищенаведеним правилам ч. 1 ст. 53 МК України.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що відповідач у оскарженому рішенні про коригування митної вартості товарів не дотримався вимог, які зазначені вище, тому оскаржуване рішення митниці не може вважатися обґрунтованим та таким, що відповідає п.3 ч.2 ст.2 КАС України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність та необхідність скасування оскарженого рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови.

У відповідності з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим відповідач вказаного обов`язку не виконав.

Також, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 справа «Руїз Торіха проти Іспанії» суд наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції і зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

При вирішенні спору, суд апеляційної інстанції враховує позиції Верховного Суду, зокрема, викладені у постановах від 14.11.2019 року у справі № 809/33/17, від 25.02.2021 року у справі № 815/6799/17, від 02.03.2021 року у справі № 809/857/17, від 12.03.2021 року у справі № 826/16699/16, 05.03.2021 року у справі № 823/1461/17, від 17.05.2022 року у справі № 814/1916/17, від 29.06.2022 року у справі № 1.380.2019.001524, від 21.06.2022 року у справі № 820/6811/16, від 08.06.2022 року у справі № 380/1197/20.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Новий розподіл судових витрат здійснюється у разі задоволення апеляційної скарги. Не передбачено повернення судових витрат здійснених суб`єктом владних повноважень, крім пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 134, 139, 242, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Чернівецької митниці - залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2024 в адміністративній справі №160/18604/24 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя А.О. Коршун