Справа № 320/29972/24
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.

Суддів: Беспалова О.О., Грибан І.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства Приватна фірма "Петро Великий" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

23 червня 2024 року до Київського окружного адміністративного суду звернулось Приватне підприємство Приватна фірма "Петро Великий" з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві та просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 25.03.2024 № 477/26-15-04-06-12 "Про виключення з реєстру платників єдиного податку ПП ПФ "Петро Великий";

- зобов`язати поновити реєстрацію Приватного підприємства Приватна фірма "Петро Великий" в реєстрі платників єдиного податку в якості платника єдиного податку третьої групи (юридичні особи) з 01.01.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем прийнято спірне рішення про виключення його з реєстру платників єдиного податку, оскільки ПП ПФ «Петро Великий» було перевищено протягом року встановлений обсяг доходу ІІІ групи абз. 3 п. 299.10 ст. 299 та абз. 3 п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України. Однак на думку позивача, такі твердження податкового органу є помилковими, а рішення протиправним, оскільки у 2023 році розмір граничного обсягу доходу становив 7 818 900,00 грн, а обсяг доходу позивача згідно з рішенням становить 4 258 456,35 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 25.03.2024 № 477/26-15-04-06-12 "Про виключення з реєстру платників єдиного податку Приватне підприємство Приватної фірми "Петро Великий";

Зобов`язано Головне управління ДПС у м. Києві поновити реєстрацію Приватного підприємства Приватна фірма "Петро Великий" в реєстрі платників єдиного податку в якості платника єдиного податку третьої групи (юридичні особи) з 01.01.2024.

Позиція суду мотивована тим, що за підсумками 2023 року обсяг доходу ПП ПФ «Петро Великий» не перевищив граничного обсягу доходу платника єдиного податку третьої групи, встановленого на 2023 рік відповідно до п.п. 3 п. 291.4 ст. 291 ПК України, відтак висновок про перевищення позивачем такого обсягу доходу є безпідставним, незаконним та таким, що протирічить нормам податкового законодавства, а рішення про виключення позивача з реєстру платників єдиного податку є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

За позицією апелянта, ним було дотримано процедуру виключення позивача з реєстру платників єдиного податку, що підтверджується актом камеральної перевірки №18804/Ж5/26-15-04-10-03/21577614 від 05.03.2024 року та рішенням №477/26-15-04-16-12 від 25.03.2024 року. На думку відповідача, рішення №477/26-15-04-16-12 від 25.03.2024 року є законним та таким що відповідає чинним нормам податкового законодавства України.

Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2025 року та від 01 липня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

30 квітня 2025 року та 23 липня 2025 року позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Приватне підприємство Приватна фірма "Петро Великий", , зареєстровано як юридичну особу, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Також підприємство перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у м. Києві (ДПІ у Голосіївському районі м. Києва) та включено до Реєстру платників єдиного податку 01.01.2016 (ІІІ група 5 %), з 04.04.2022 перебувало платником ІІІ групи за ставкою 2% з особливим оподаткуванням, з 01.08.2023 є платником ІІІ групи за ставкою 5 %.

Посадовими особами контролюючого органу було проведено камеральну перевірку податкової декларації платника єдиного податку ІІІ групи (юридичної особи) за 2023 рік.

За результатами проведеної перевірки було складено акт від 05.03.2024 №18804/Ж5/26-15-04-10-03/21577614, відповідно до висновків якого встановлено, що сума податкового зобов`язання з єдиного податку з юридичних осіб (КБК 18050300), зазначена ПП ПФ «Петро Великий» в податковій декларації реєстраційний номер від 01.02.2024 за 2023 рік є нижча ніж визначено за результатами камеральної перевірки.

На підставі зазначеного акту камеральної перевірки складено Довідку (акт) від 25.03.2024 № 477/26-15-04-16, в якій вказано, що згідно податкової декларації платника єдиного податку ІІІ групи (юридичної особи) за звітний (податковий) період 2023 рік (подана 01.02.2024 № ) сума доходу склала 4 358 456,35 грн.

Рішенням від 25.03.2024 № 477/26-15-04-16-12 позивача було виключено з реєстру платників єдиного податку з 01.01.2024.

Не погоджуючись з діями податкового органу та рішенням про виключення з реєстру платників єдиного податку, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів виходить з наступного.

Так, правові засади, на підставі яких здійснене відповідне виключення з Реєстру платників єдиного податку та відповідно анулювання реєстрації платником єдиного податку третьої групи, визначаються положеннями ПК України.

Відповідно до пункту 299.11 статті 299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акту перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Згідно з підпунктом 3 пункту 299.10 статті 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.

Підпунктом 5 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України встановлено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки, зокрема, у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми.

Відповідно до підпункту 8 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПК України не можуть бути платниками єдиного податку першої третьої груп суб`єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи підприємці), які здійснюють діяльність з надання послуг пошти (крім кур`єрської діяльності), діяльність з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного), діяльність з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з використанням безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з правом технічного обслуговування і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного), діяльність з надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку, діяльність з надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж, мереж ефірного теле- і радіомовлення, проводового радіомовлення та телемереж.

Згідно з пунктом 183.4 статті 183 ПК України у разі переходу осіб із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, у випадках, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за умови, що такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, реєстраційна заява подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом. Якщо такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 182.1 статті 182 цього Кодексу, реєстраційна заява подається у строк, визначений пунктом 183.3 цієї статті.

Пунктом 181.1 статті 181 ПК України визначено, що у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі операцій з постачання товарів/послуг з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі (зокрема, але не виключно шляхом встановлення спеціального застосунку або додатку на смартфонах, планшетах чи інших цифрових пристроях), нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої третьої групи.

Отже, анулювання реєстрації платником єдиного податку третьої групи відбувається за чітко визначених та передбачених ПК України підстав й може бути реалізоване шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку.

При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 805/1396/17-а, від 05.02.2019 у справі № 805/206/17-а, від 24.01.2019 у справі № 813/1346/18, від 05.06.2018 у справі № 813/4266/17, від 06.05.2020 у справі 812/1137/16, від 10.11.2021 у справі № 340/3300/19.

Предметом спірних правовідносин є рішення контролюючого органу про виключення позивача з реєстру платників єдиного податку, яке прийнято на підставі акту камеральної перевірки.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до абзацу 1 підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України (в редакції чинній з 1 січня 2021 року) камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Абзацом 2 підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено предмет камеральної перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Статтею 76 ПК України встановлено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Камеральні перевірки з питань, визначених статтею 39-3 цього Кодексу, проводяться з урахуванням вимог статті 39-3 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту статті 83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи; мультимедійна інформація (фото, відео-, звукозапис), отримана (виготовлена) контролюючими органами.

Мета і зміст камеральної перевірки, а так само обсяг інформації, який може під час такої перевірки перевірятися, в розумінні вищезазначених норм, були предметом неодноразового розгляду Верховним Судом.

У постанові від 16 січня 2024 року у справі № 440/2547/22, за обставин якої камеральна перевірка була проведена 19 серпня 2021 року, Верховний Суд зазначив, що якщо систематизувати висновки Верховного Суду з питання правового значення і суті камеральної перевірки, вони полягають в тому, що камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних, які зазначені у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість, Єдиного реєстру акцизних накладних та даних електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних системи обліку даних реєстратора розрахункових операцій (відповідно до абзацу першого підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК зі змінами, внесеними Законами №2628-VІІІ та №129-ІХ).

Крім того, в зазначеній постанові Верховним Судом вказано, що якщо під час камеральної перевірки контролюючий орган на підставі саме інформаційних баз даних виявить, що платник податків занизив податкові зобов`язання з відповідного податку, це може бути підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення із визначенням суми занижених зобов`язань. Однак, у випадку, якщо для висновку про заниження податкових зобов`язань необхідним є дослідження безпосередньо первинних документів, які підтверджують показники податкової звітності, питання достовірності, повноти нарахування і сплати податку підлягає перевірці шляхом проведення документальної перевірки.

Також відповідно до усталеної практики Верховного Суду викладеної, зокрема, в постановах від 16 липня 2024 року у справі № 320/4281/23, за обставин якої камеральна перевірка була проведена 18 серпня 2022 року, від 26 червня 2024 року у справі № 320/11734/22, за обставин якої камеральна перевірка була проведена 17 серпня 2022 року, та в постанові від 22 жовтня 2024 року у справі № 160/15502/22, за обставин якої камеральна перевірка була проведена 18 листопада 2021 року, камеральна перевірка за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства, предмет якої передбачає проведення контролюючим органом арифметичного та логічного контролю правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків; правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування; логічний зв`язок та узгодженість відповідних показників поточного періоду та їх зіставлення з показниками попередніх періодів).

Аналіз достовірності сформованих платником показників податкової звітності під час камеральної перевірки не здійснюється. Натомість інші обставини, які впливають на своєчасність, достовірність, повноту нарахування і сплати податків, повинні бути предметом перевірки контролюючим органом під час здійснення іншого виду перевірок, а саме - документальних перевірок в порядку, передбаченому статтями 77, 78 ПК України.

Відтак, оскільки встановлення відповідності доходів платника єдиного податку граничному розміру має здійснюватися за результатами ретельної перевірки та аналізу копій первинних документів, наданих платником податку на підтвердження здійснення господарських операцій, питання встановлення відповідного факту не може бути предметом камеральної перевірки.

При цьому, оскаржуване рішення не містить інформації про його прийняття на підставі довідки (акту) від 25.03.2024 № 477/26-15-04-16 та/або на підставі акту камеральної перевірки від 05.03.2024 № 8804/Ж5/26-15-04-10-03/21577614.

Також, як вірно встановлено судом першої інстанції, спірне рішення не містить податкового періоду (календарного року), в якому відповідачем встановлено перевищення позивачем обсягу його доходу, а також не вказано, який конкретно обсяг доходу був перевищений і на яку суму; єдині фактичні обставини, які містяться в рішенні це зазначення суми доходу позивача згідно його податкової декларації платника єдиного податку третьої групи за 2023 рік, що здійснено без будь-якої прив`язки до інших фактичних обставин та правових підстав винесення вказаного рішення.

Судом враховано, що дохід позивача у розмірі 1 100 581,35 грн не перевищує граничного обсягу доходу платника єдиного податку, встановленого п. 3 п. 291.4 ст. 291 ПК України (який складає 7 818 900 грн).

На підставі наведеного у сукупності, судова колегія погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність оскаржуваного рішення відповідача про виключення позивача з реєстру платників єдиного податку та наявність достатніх правових підстав для його скасування.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Зі змісту статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов

І.О. Грибан