Справа № 460/14982/25
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 вересня 2025 року м. Рівне №460/14982/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доРівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить суд скасувати постанову державного виконавця Рівненського відділу державно виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Чопюк М.Б. про відкриття виконавчого провадження від 04.08.2025 ВП №78746223 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у подвійному розмірі 34000 грн, а також постанову державного виконавця Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Чопюк М.Б. від 04.08.2025 ВП №78746223 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 3400 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 №4/1302 від 18.04.2025 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3ст.210-1 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17000 грн. Про існування вищезазначеної постанови позивачу стало відомо лише після отримання 04.08.2025 у застосунку "Дія" постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №78746223 від 04.08.2025, винесеної державним виконавцем Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Чопюк М.Б. про стягнення штрафу у розмірі 34000 грн (у подвійному розмірі) та постанови про стягнення виконавчого збору у сумі 3400 грн. Вважає постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про стягнення виконавчого збору у сумі 3400 грн. протиправними, оскільки був позбавлений можливості в терміни, визначені законом на добровільну сплату штрафу. Просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 25.08.2025 позовну заяву залишено без руху як таку, що подано без додержання вимог, встановлених статтею 160 КАС України, надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 05.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 11.09.2025; залучено до участі у справу третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідачем подано відзив на позовну заяву відповідно до якого позовні вимоги останній не визнав та зазначив, що згідно пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. 04.08.2025 до виконавця надійшла постанова №4/1302 від 18.04.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Того ж дня виконавцем перевірено вказаний виконавчий документ згідно статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", а саме вимоги до виконавчого документа та встановлено, що постанова № 4/1302 від 18.04.2025 відповідає вимогам зазначеної статті. Отже, у виконавця були всі законні підстави для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Також державним виконавцем 04.08.2025 у відповідності до статті 42 Закону України "Про виконавче провадження" та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. За період перебування виконавчих документів на примусовому виконанні позивач пояснень, заяв, клопотань не подавав. Не погоджуючись з обґрунтуваннями та доводами позивача, вважає постанови державного виконавця Чопюк М.Б. винесені відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження", у межах наданих повноважень, на підставі належного виконавчого документа, із дотриманням вимог статті 19 Конституції України. А тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Представником ІНФОРМАЦІЯ_2 на виконання вимог ухвали від 05.09.2025 долучено до матеріалів справи підтвердження надсилання постанови №4/1302 від 18.04.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП у виді накладення штрафу в розмірі 17000 грн. на адресу: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні 11.09.2025 відкладено розгляд справи на 18.09.2025.

Ухвалою суду від 18.09.2025 перейдено до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини справи та фактичні правовідносини сторін.

Відповідно до постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 №4/1302 від 18.04.2025 ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210- КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Вказана постанова набрала законної сили 27.04.2025.

31.07.2025 до Відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла заява про примусове виконання виконавчого документа, постанови № 4/1302 ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.04.2025, щодо стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 34000,00 грн на користь держави.

04.08.2025 державним виконавцем Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чопюк М.Б. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 78746223.

Також державним виконавцем 04.08.2025 у відповідності до статті 42 Закону України "Про виконавче провадження" та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Вважаючи постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.08.2025 ВП №78746223 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у подвійному розмірі 34000 грн, а також постанову від 04.08.2025 ВП №78746223 про стягнення виконавчого збору у розмірі 3400 грн протиправними позивач звернувся до суду із позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовано Законом № 1404-VIII, згідно зі статтею 1 якого виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) та визначено як сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону примусовому виконанню підлягають рішення на підставі постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом (пункт 6 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII).

Так, відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Положеннями пункту 1 частини другої цієї ж статті Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Судом встановлено, що відповідно до постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 №4/1302 від 18.04.2025 ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210- КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Отже, постанова ІНФОРМАЦІЯ_2 №4/1302 від 18.04.2025 є виконавчим документом відповідно до частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII.

Частинами першою та другою статті 12 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Як передбачено у частині четвертій статті 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо, зокрема, рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили.

Згідно із частиною 5 статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Проаналізувавши наведені вище нормативно-правові приписи, суд дійшов висновку, що державний виконавець у визначений частиною 5 статті 26 Закону № 1404-VIII строк приймає до примусового виконання виконавчий документ (відкриває виконавче провадження), який набрав законної сили.

При цьому обов`язку перевірки державним виконавцем відомостей про набрання виконавчим документом законної сили Закон № 1404-VIII не містить.

Судом для вирішення спору також враховано висновки Верховного Суду у постанові від 06 травня 2020 року у справі № 815/6844/17 відповідно до яких органи ДВС і приватні виконавці у силу Закону України "Про виконавче провадження" не наділені повноваженнями перевірки факту оскарження відповідної постанови (виконавчого документу) в судовому порядку, перевірки правильності заповнення найменувань сторін виконавчого провадження тощо. Отримавши виконавчий документ, державний виконавець обтяжений обов`язком винести постанову про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня.

Як встановлено із матеріалів справи 31.07.2025 до Відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла заява про примусове виконання виконавчого документа, постанови № 4/1302 ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.04.2025, щодо стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 34000,00 грн на користь держави.

Суд зазначає, що постанова №4/1302 ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.04.2025 відповідає вимогам виконавчого документа, зокрема, містить відмітку про набрання законної сили та строк пред`явлення до виконання.

У заяві щодо примусового виконання рішення від 29.07.2025 №1/15074 представник ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив, що станом на 25.07.2025 документу, який підтверджує сплату штрафу, відповідно до статті 307 КУпАП не надано.

Таким чином, у державного виконавця були відсутні правові підстави для повернення виконавчого документа стягувачу та ним правомірно відкрито виконавче провадження.

Щодо тверджень представника позивача про неотримання ОСОБА_1 постанови №4/1302 від 18.04.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи постанова №4/1302 від 18.04.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП направлена ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на адресу: АДРЕСА_2 . Вказана адреса зазначена представником позивача у позовній заяві. Вищезазначене відправлення повернулося адресанту з відміткою "одержувач відсутній за вказаною адресою".

Абзацом 6, 7 статті 279-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що днем отримання постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, або повнолітньому члену сім`ї такої особи. У разі якщо особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відмовляється від отримання постанови, днем отримання постанови є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову від її отримання.

У разі невручення постанови адресату за зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або Єдиному державному демографічному реєстрі адресою днем отримання постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до органу (підрозділу), уповноважена посадова особа якого винесла відповідну постанову.

Отже, в розумінні вимог статті 279-5 КУпАП, днем отримання позивачем вказаної постанови вважається 23.04.2025 року (день коли відправлення № 025 повернуто відправнику).

Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2, 300-3 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

З урахуванням зазначеного у ІНФОРМАЦІЯ_2 виник обов`язок, встановлений ст. 308 КУпАП, надіслати постанову про накладення штрафу для примусового виконання до органу державної виконавчої служби для стягнення подвійного розміру штрафу у розмірі 34000, 00 грн.

З урахуванням наведеного вище судом нормативно-правового регулювання спірних правовідносин на переконання суду в ході судового розгляду справи позивачем належними та допустимим доказами не доведено наявності стверджуваних ним обставин протиправності прийнятих відповідачем постанов про відкриття виконавчого провадження від 04.08.2025 ВП №78746223, та про стягнення виконавчого збору у розмірі 4.08.2025 ВП №78746223, тоді як відповідачем доведено правомірність вказаних постанов з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 КАС України.

Інші доводи та аргументи учасників справи не мають значення для правильного вирішення спору по суті, не впливають на встановлені в ході розгляду справи обставини і не спростовують викладених висновків суду.

Виходячи зі змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також при вирішенні цієї справи судом береться до уваги висновок ЄСПЛ, викладений у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, пункт 36, від 01 липня 2003 року, у якому вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Сторонами не наведено суду інших доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства, яким врегульовано спірні у цій справі правовідносини, дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність винисення спірних постанов, а тому позов задоволенню не підлягає.

За правилами статті 139 КАС України у разі відмови у задоволенні позову, судові витрати зі сплати судового збору на користь позивача стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на строні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 23 вересня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Рівненський відділ державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Петра Могили, буд. 22Б,м. Рівне,Рівненська обл.,33001, ЄДРПОУ/РНОКПП 35007151)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 : АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя С.А. Борискін