Справа № 320/37855/23
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2025-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Пенсійного фонду України, який за дорученням Міністерства соціальної політики України, не встановив (не перевірив) правильність проведення ОСОБА_1 перерахунку (виплату) пенсії, виходячи з розрахунку 80% суми грошового забезпечення без врахування її максимального розміру із врахуванням раніше виплачених сум і за достовірними первинними довідками, виданих Офісом Генерального прокурора від 19.10.2021: 1) №21-835зп (грошове забезпечення 17939,55 грн, із складовими: посадовий оклад 2714,00 грн, оклад за військовим званням 130,00 грн, надбавка за вислугу років (40%) 1137,60 грн, надбавка за виконання особливо важливих завдань (70%) 2787,12 грн, надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%) 407,10 грн, премія (150%) 10763,73 грн; 2) №21-834зп (грошове забезпечення 20252,17 грн, із складовими: посадового окладу 3393,00 грн, окладу за військовим званням 130,00 грн, надбавку за вислугу років (40%) 1357,20 грн, надбавку за виконання особливо важливих завдань (70%) 3416,14 грн, надбавку за службу в умовах режимних обмежень (15%) 508,95 грн, премію (130%) 11446,88 грн) за період з січня 2016 року по травень 2023 року;

- зобов`язати Пенсійний фонд України здійснити контроль Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві за достовірністю документів проведеного перерахунку і виплату пенсії ОСОБА_1 , за період з січня 2016 року по травень 2023 року, виходячи з розрахунку 80% суми грошового забезпечення без врахування її максимального розміру із врахуванням раніше виплачених сум і за достовірними первинними довідками, виданих Офісом Генерального прокурора від 19.10.2021: 1) №21-835зп (грошове забезпечення 17939,55 грн, із складовими: посадовий оклад 2714,00 грн, оклад за військовим званням 130,00 грн, надбавка за вислугу років (40%) 1137,60 грн, надбавка за виконання особливо важливих завдань (70%) 2787,12 грн, надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%) 407,10 грн, премія (150%) 10763,73 грн); 2) №21-834зп (грошове забезпечення 20252,17 грн, із складовими: посадового окладу 3393,00 грн, окладу за військовим званням 130,00 грн, надбавку за вислугу років (40%) 1357,20 грн, надбавку за виконання особливо важливих завдань (70%) 3416,14 грн, надбавку за службу в умовах режимних обмежень (15%) 508,95 грн, премію (130%) 11446,88 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у період з 01.01.2016 по 31.05.2023 відповідач і Мінсоцполітика, під час контролю (здійснення перевірки) за достовірністю документів, поданих для перерахунку (державне регулювання та нагляд за дотриманням закону щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсії) ОСОБА_1 не відновив (приховав) порушене (триваюче) право і законний інтерес позивача.

Відповідач у своєму відзиві просив суд відмовити у задоволенні позову, зазначив, що Пенсійний фонд України, за результатами звернення позивача та на виконання доручення Міністерства соціальної політики України здійснив перевірку пенсійного забезпечення ОСОБА_1 , про що повідомив позивача та Міністерство соціальної політики України. Від Міністерства соціальної політики, як органу, що забезпечує формування та реалізацію державної сфері соціальної політики, загальнообов`язкового державного соціального та пенсійного страхування, будь-яких зауважень з питань пенсійного забезпечення позивача не надходило. Відповідач звертав увагу на те, що твердження позивача щодо нездійснення контролю Фондом за його пенсійним забезпеченням, зокрема, на виконання доручення Міністерства соціальної політики 20.06.2023 не відповідає дійсності.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та неповного з`ясування обставин у справі. Апелянт наголошує, що відповідач під час контролю (здійснення перевірки) за достовірністю документів, поданих для перерахунку (державне регулювання та нагляд за дотриманням закону щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсії) ОСОБА_1 не відновив (приховав) порушене (триваюче) право і законний інтерес позивача.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Апеляційна скарга надійшла до канцелярії Шостого апеляційного адміністративного суду 26.12.2024.

Ухвалою від 27.12.2024 у справі відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та витребувана з Київського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи № 320/37855/23.

24.04.2025 до канцелярії Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла адміністративна справа № 320/37855/23.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , звільнився з військової служби за станом здоров`я в серпні 1990 року. На день звільнення на пенсію позивач займав посаду Військового Прокурора військової прокуратури гарнізону.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у місті Києві та отримує пенсію за вислугу 30 років. Пенсійна справа ФА № 100324 від 28.08.1990.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 763 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві 07.06.2016 з ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшла довідка від 27.05.2016 №18-816зп про розмір грошового забезпечення 17335,20 грн (2714,00 грн - посадовий оклад, 130,00 грн - склад за військове звання, 995,40 грн - надбавка за вислугу років (35 %), 2687,58 грн - надбавка за виконання особливо важливих завдань (70 %), 407,10 грн - надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15 %), 10401,12 грн - премія (150 %)).

На підставі вказаної довідки з 01.01.2016 було проведено перерахунок пенсії позивача у розмірі 70 % суми грошового забезпечення 17335,20 грн. Розмір призначеної пенсії складав 12201,07 грн, де: 12134,64 грн - розмір пенсії (17335,20 грн * 70 %), 66,43 грн - підвищення дитині війни.

З 01.09.2016 у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету України від 27.07.2016 № 488 «Про внесення зміни до пункту 1 постанові Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 р. № 1013» проведено перерахунок пенсії у розмірі 70 % суми грошового забезпечення 19588,84 грн, зазначеного у довідці від 24.10.2016 №18-1473зп про розмір грошового забезпечення, надісланої на адресу Головного управління уповноваженим органом.

Відповідно до довідки від 24.10.2016 №18-1473зп грошове забезпечення у розмірі 19588,84 грн складається з: посадового окладу - 3393,00 грн, окладу за військове звання - 130,00 грн, надбавки за вислугу років (35%) - 1187,55 грн, надбавки за виконання особливо важливих завдань (70 %) - 3297,39 грн, надбавки за умовах режимних обмежень (15 %) - 508,95 грн, премії (130 %) - 11071,95 грн.

Розмір перерахованої пенсії з 01.09.2016 склав 13778,62 грн, де: 13712,19 грн розмір пенсії (19588,84 грн * 70 %), 66,43 грн - підвищення дитині війни.

Пенсію до виплати встановлено у максимальному розмірі, передбаченому законодавством, - 10740,00 грн (у 2016-2017 роках).

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 проведено перерахунок пенсії у розмірі 70 % суми грошового забезпечення 7032,50 грн, визначеного відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», до складу якої посадовий оклад - 3440,00 грн; оклад за військове звання - 1410,00 грн; надбавка за вислугу років (45 %) - 2182,50 грн, зазначеного в довідці уповноваженого 13.04.2018 №ФА 100324.

Розмір пенсії з 01.01.2018 склав 4989,18 грн, де: 4922,75 грн - розмір пенсії (7032,50 грн * 70%), 66,43 грн - підвищення дитині війни.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.12.2020 у справі №640/21047/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року, виходячи з розрахунку 70% відповідних сум грошового забезпечення та обмеження максимальним розміром; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсію ОСОБА_1 , виходячи з розрахунку 80% відповідних сум грошового забезпечення з 01 січня 2016 року без обмеження її максимальним розміром із врахуванням раніше виплачених сум.

На виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києві від 24.12.2020 у справі № 640/21047/20 позивачеві проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016 в розмірі 80 % грошового забезпечення без обмеження пенсії максимальним розміром.

З урахуванням мотивувальної та резолютивної частин рішення суду від 24.12.2020, ГУ ПФУ в м. Києві пенсію обчислено з грошового забезпечення 17335,20 грн від довідки від 27.05.2016 №18-816зп та її розмір станом на 01.01.2016 становить 13934,59 грн, де: 13868,16 грн - розмір пенсії (17335,20 грн * 80 %), 66,43 грн підвищення дитині війни.

Доплата пенсії 84649,17 грн за період з 01.01.2016 по 31.03.2021 обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації (електронній пенсійній справі) з датою набрання рішенням суду від 24.12.2020 законної сили 04.03.2021.

У листопаді 2021 року Головним управлінням ПФУ в м. Києві з урахуванням вимог частини другої статті 51 Закону №2262 проведено перерахунок пенсії (за 12 місяців назад від ті надходження довідок про грошове забезпечення) у зв`язку з надходженням уточнюючих довідок про розмір грошового забезпечення, визначеного станом на 15.12.2015, - 17939,55 грн, та станом на 03.08.2016 - 20252,17 грн.

Пенсію було визначено у розмірі 14176,52 грн (20252,17 грн * 70 %) та нараховано доплату пенсії у сумі 6774,04 грн.

Оскільки при визначені розміру пенсії Головним управлінням ПФУ в м. Києві не було враховано підвищення дитині війни, матеріали пенсійної справи було приведено у відповідність встановлено пенсію у розмірі 14242,95 грн (14176,52 грн + 66,43 грн) та розглянуто розмір нарахованої доплати пенсії (8634,08 грн).

Виплату доплати пенсії по перерахунку за період з 01.08.2019 по 30.11.2021 у розмірі 8634,08 грн було забезпечено у грудні 2021 року.

Також, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.05.2022 у справі №640/11789/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в м. Києві перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 виходячи з розрахунку 80% відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2017 р., та здійснити виплату пенсії з 01.01.2017 по грудень 2017 року без врахування її максимального розміру із врахуванням раніше виплачених сум.

На виконання вказаного рішення суду від 16.05.2022 проведено перерахунок пенсії з 1.01.2017 в розмірі 80% грошового забезпечення 19588,84 грн, зазначеного в довідці і 24.10.2016 № 18-1473зп.

З урахуванням мотивувальної та резолютивної частин рішення суду від 16.05.2022 розмір пенсії станом на 01.01.2017 склав 15737,50 грн, де: 15671,07 грн - розмір пенсії (19588,84 грн * 80 %), 66,43 грн - підвищення дитині війни.

Доплата пенсії 21634,92 грн за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації (електронній пенсійній справі) з датою набрання рішенням суду від 16.05.2022 законної сили 05.10.2022.

Також, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.06.2022 у справі №640/18477/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 з обов`язковим врахуванням довідок Офісу Генерального прокурора від 11.06.2020 № 21-1197зп, № 21-1198зп, виходячи з розрахунку 80% грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.

Розмір пенсії, визначений на виконання рішення суду від 20.06.2022 на підставі довідки від 11.06.2020 №21-1198зп, становить 14418,07 грн, де: 14351,64 грн - розмір пенсії (17939,55 грн * 80 %, де 17939,55 грн - розмір грошового забезпечення, значеного на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 11.06.2020 № 21- І98зп), 66,43 грн - підвищення дитині війни.

Розмір пенсії, визначений на виконання рішення суду від 20.06.2022 на підставі довідки від 11.06.2020 №21-1197зп, становить 16268,17 грн, де: 16201,74 грн - розмір пенсії (20252,17 грн * 80 %, де 20252,17 грн - розмір грошового забезпечення, визначеного на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 11.06.2020) №21-1197зп, 66,43 грн - підвищення дитині війни.

Доплата пенсії, визначена за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 (до перерахунку пенсії на виконання Постанови № 103) становить 21300,94 грн обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації (електронній пенсійній справі) з датою набрання рішенням суду від законної сили 27.10.2022.

Позивач, вважаючи, що вказані судові рішення ГУ ПФУ в м. Києві неналежно виконані, у червні 2023 року звернувся зі скаргою на дії ПФУ та ГУ ПФУ в м. Києві до Директорату розвитку соціального страхування та пенсійного забезпечення Міністерства соціальної політики України.

Розглянувши скаргу позивача, Директоратом розвитку соціального страхування та пенсійного забезпечення Міністерства соціальної політики України повідомило позивача листом від 20.06.2023 №2000/0/196-23 про те, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється у порядку, встановленому ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України. Водночас, Пенсійному фонду України доручено разом з представниками Головного управління ПФУ в м. Києві забезпечити перевірку справи позивача та правильності проведення перерахунку пенсії.

Виконуючи доручення Директорату розвитку соціального страхування та пенсійного забезпечення Міністерства соціальної політики України та перевіривши матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 , Пенсійний фонд України повідомив позивача про те, що ОСОБА_1 отримував пенсію за вислугу років за нормами Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». На виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.12.2020 у справі № 640/21047/20 з 01.01.2016 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 в розмірі 80% грошового забезпечення без обмеження пенсії максимальним розміром. З урахуванням мотивувальної та резолютивної частин рішення суду від 24.12.2020 пенсію обчислено з грошового забезпечення 17335,20 грн відповідно до довідки від 27.05.2016 №18-816зп. Пенсією в розмірі, визначеному на виконання рішення суду від 24.12.2020, ОСОБА_1 було забезпечено з квітня 2021 року. Сума пенсії, нарахована позивачу на виконання судових рішень обліковуються в електронній пенсійній справі та буде виплачена в межах бюджетних асигнувань на цю мету.

Проте, позивач не погоджуючись з такою позицією відповідача, та вважаючи що Пенсійним фондом України допущено триваючу протиправну бездіяльність у частині неконтролювання правильності нарахування та виплати пенсії позивачу Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, звернувся до суду даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах права позивача не порушені діями/бездіяльністю відповідача з огляду на те, що заявлений позивачем спосіб захисту прав не є ефективним, оскільки не відновить його прав.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011 (далі за текстом - Закон №2011, в редакції на момент виникнення правовідносин) визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Частиною першою статті 9 Закону № 2011 встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2011 до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною першою статті 15 Закону № 2011 передбачено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ (далі по тексту - Закон України №2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Частиною третьою статті 43 Закону № 2262 передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

При цьому, ст. 382 КАС України визначено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суддя за клопотанням органу чи посадової особи, відповідальних за виконання рішення, на підставі відповідних доказів зменшує розмір штрафу, який стягується на користь Державного бюджету України за невиконання або неналежне виконання рішення, на суму штрафу, який було накладено за ці самі дії державним виконавцем відповідно до законодавства про виконавче провадження.

Ухвала суду про накладення штрафу, що набрала законної сили, направляється для виконання до державної виконавчої служби. З наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня у розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції.

Сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

В силу принципу офіційності суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, у тому ж кількісному і, якщо це можливо, персональному складі має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, який програв справу і на яке покладено певні обов`язки, подати у встановлений судом строк звіт про виконає судового рішення. Це може бути зроблено у тому ж самому судовому рішенні (у резолютивній частині) або в письмовій ухвалі.

Суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливе покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владі повноважень їх виконати.

За наслідками розгляду звіту або в разі його ненадходження у встановлений строк суд може постановити окрему ухвалу (ст. 249 КАС України). Окрема ухвала може направлена судом як до суб`єкта владних повноважень, що не виконав рішення так і до суб`єкта владних повноважень вищого рівня для вжиття заходів щодо усунення порушення, причин та умов, що сприяли невиконанню судового рішення. В окремій ухвалі також може бути вказано на підстави для притягнення до юридичної відповідальності осіб, які не виконали або не забезпечили виконання судового рішення.

Також, слід зазначити, що судове рішення може бути виконано в добровільному або в примусовому порядку. Примусове виконання рішень суду в Україні покладається на органи державної виконавчої служби та у передбачених законом випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення регламентовано положеннями ст. 63 Закону, згідно ч. 1 якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 63 Закону у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною першої статті 75 Закону закріплено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що передумовою для накладення на боржника штрафу за невиконання без поважних причин в установлений виконавцем строку рішення, що зобов`язує боржника вчинити дії, є встановлення виконавцем за наслідками перевірки, що проводиться наступного дня після спливу десятиденного терміну з дня отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, факту невиконання такого рішення без поважних причин.

Контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах також здійснюється через розгляд адміністративними судами адміністративних позовів стосовно рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби за правилами ст. 287 КАС України. Але такий контроль здійснюється внаслідок звернення до адміністративного суду з новим адміністративним позовом заінтересованої особи і його предметом є лише діяльність державної виконавчої служби, але не суб`єкта владних повноважень, який не виконує судове рішення в адміністративній справі.

При цьому, у матеріалах даної справи відсутні докази звернення позивачем судових рішень №640/21047/20, 640/11789/21, 640/18477/21 до примусового виконання.

Також, ст. 383 КАС України передбачено, що право особи-позивача, на користь якої ухвалено рішення суду, подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

З наведеного вбачається, що законодавством визначено чіткий алгоритм виконання рішення суду та передбачено певні повноваження суду (який розглядав справу) щодо здійснення судового контролю за виконанням судового рішення.

Залежно від суті справи, суд може вжити заходи, передбачені ст. 383, 383, 249 КАС України.

Пунктом першим Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 р. № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Завдання та повноваження Пенсійного фонду України визначені, відповідно, п. 4-6 Положення.

Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань:

1) узагальнює практику застосування законодавства з питань, що належать до його компетенції, розробляє пропозиції щодо вдосконалення законодавчих актів, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, нормативно-правових актів міністерств та в установленому порядку подає їх Міністрові соціальної політики;

2) здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності;

3) вивчає та аналізує ситуацію у сфері пенсійного забезпечення, загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та загальнообов`язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, забезпечує проведення щорічних актуальних розрахунків фінансового стану системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та загальнообов`язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності;

4) розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України та подає його Міністрові соціальної політики для внесення в установленому порядку на розгляд Кабінетові Міністрів України, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг відповідно до закону, забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат і соціальних послуг, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством, складає звіт про виконання бюджету Пенсійного фонду України;

5) формує та веде реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) та у складі зазначеного реєстру - реєстр платників страхових внесків до солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

6) організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо:

- забезпечення додержання підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності та громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, вимог актів законодавства про пенсійне забезпечення;

- забезпечення надходжень від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших коштів, ведення обліку їх надходжень відповідно до законодавства;

- внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб та їх використання;

- внесення відомостей до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, Єдиного державного реєстру отримувачів житлових субсидій та їх використання;

- забезпечення функціонування інформаційно-аналітичної системи соціального страхування;

- здійснення контролю за додержанням вимог законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески) та інших платежів; цільовим використанням коштів, призначених для виплати житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу; використанням страхових коштів, правильністю використання страхувальниками із застосуванням ризик-орієнтованих підходів, а також веденням і достовірністю обліку та звітності щодо їх надходження та використання; достовірністю документів, поданих для призначення пенсії, та відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; призначенням (перерахунком) і виплатою пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, інших джерел, визначених законодавством;

- стягнення у передбаченому законодавством порядку своєчасно не нарахованих та/або не сплачених сум страхових внесків та інших платежів;

- застосування фінансових санкцій, передбачених законом, та накладення адміністративних штрафів;

- призначення (перерахунку) і виплати пенсій та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці;

- забезпечення своєчасної та у повному обсязі виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг відповідно до закону та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством;

- обліку коштів Пенсійного фонду України, ведення статистичної та бухгалтерської звітності;

- надання страхувальникам та застрахованим особам інформації, визначеної законодавством;

- призначення, нарахування (перерахунок) та виплата житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу, а також надання одержувачам зазначених пільг та житлових субсидій інформації, визначеної законодавством;

8) вживає відповідно до законодавства та міжнародних договорів України заходів до переказування пенсій громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, та виплати пенсій пенсіонерам іноземних держав, які постійно проживають в Україні;

8-1) забезпечує електронну інформаційну взаємодію інформаційно-комунікаційної системи та інформаційно-комунікаційних систем Мінсоцполітики, МОЗ, Мінфіну, Мін`юсту, МОН, ДМС, ДПС, організовує обмін відомостями, що містять ознаки використання праці неоформлених працівників і порушень вимог законодавства про працю, з Держпраці та ДПС;

9) здійснює у межах повноважень, передбачених законом, контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду України, інших коштів, призначених для виплати пенсій та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу, за використанням страхових коштів;

10) аналізує та прогнозує надходження коштів від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), організовує взаємодію та обмін інформацією з питань нарахування та сплати єдиного внеску, персоніфікованого обліку надходжень від його сплати, розрахунку показників середньої заробітної плати працівників для призначення пенсії;

11) подає Мінсоцполітики пропозиції щодо:

- зміни розміру єдиного внеску та розподілу коштів від його сплати, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності;

- застосування законодавства про ведення обліку застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та разом з Міністерством надає роз`яснення з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій;

12) вносить пропозиції Мінсоцполітики та іншим центральним органам виконавчої влади щодо розроблення прогнозних показників економічного і соціального розвитку України та проекту Державного бюджету України, ведення обліку сплати єдиного внеску, формування та подання звітності в частині ведення обліку застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування;

13) здійснює міжнародне співробітництво, забезпечує виконання зобов`язань, узятих за міжнародними договорами України з питань, що належать до його компетенції;

13-1) бере участь у проведенні наукових досліджень з питань соціального страхування, вивчає міжнародний досвід з метою запровадження інноваційних форм соціального страхування, виступає замовником проведення наукових досліджень, розроблення методичного забезпечення;

13-2) забезпечує самопредставництво інтересів Пенсійного фонду України в судах України, зокрема через територіальні органи Пенсійного фонду України;

14) організовує професійну підготовку та підвищення кваліфікації працівників Пенсійного фонду України, узагальнює та поширює прогресивні форми і методи роботи;

15) проводить у межах повноважень, передбачених законом, інформаційно-роз`яснювальну роботу серед населення;

16) готує звітність, передбачену законодавством;

17) здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю Пенсійного фонду України, його територіальних органів, а також підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Пенсійного фонду України;

18) забезпечує в межах повноважень, передбачених законом, реалізацію державної політики стосовно державної таємниці та інформації з обмеженим доступом, контроль за її збереженням в апараті Пенсійного фонду України;

19) виконує у межах повноважень, передбачених законом, функції з управління об`єктами державної власності, що належать до сфери його управління;

20) здійснює інші повноваження, визначені законом.

Відповідно до п.5 Положення Пенсійний фонд України з метою організації своєї діяльності:

1) забезпечує в межах повноважень, передбачених законом, здійснення заходів щодо запобігання корупції і контроль за їх виконанням в апараті Пенсійного фонду України, його територіальних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери його управління;

2) здійснює добір кадрів в апарат Пенсійного фонду України та на керівні посади в його територіальні органи, на підприємства, в установи та організації, що належать до сфери його управління, організовує роботу з підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації державних службовців апарату Пенсійного фонду України;

3) організовує планово-фінансову роботу в апараті Пенсійного фонду України, його територіальних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, що належать до сфери його управління, здійснює контроль за використанням фінансових і матеріальних ресурсів, забезпечує організацію та вдосконалення бухгалтерського обліку в установленому законодавством порядку;

4) організовує ведення діловодства та архіву відповідно до встановлених правил;

5) забезпечує у межах повноважень, передбачених законом, виконання завдань з мобілізаційної підготовки та мобілізаційної готовності держави.

Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Підсумовуючи наведене, можна дійти висновку про те, що Пенсійний фонд України як центральний орган виконавчої влади, відповідає за реалізацію державної політики у сфері пенсійного забезпечення і здійснює контроль за діяльністю своїх територіальних органів.

Основні напрями такого контролю ПФУ включають наступне:

- аудит та перевірки, а саме, ПФУ проводить внутрішні аудити та перевірки роботи своїх територіальних органів для забезпечення правильного і своєчасного нарахування та виплати пенсій, а також дотримання норм законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- методичне керівництво, а саме, ПФУ видає розпорядження, інструкції та методичні рекомендації, які зобов`язані виконувати територіальні управління (ці документи спрямовані на забезпечення єдиної практики застосування законодавства та організаційної діяльності у сфері пенсійного забезпечення);

- моніторинг та звітність, а саме територіальні органи ПФУ зобов`язані надавати звітність до центрального органу щодо виплати пенсій, витрат бюджету Пенсійного фонду та іншої діяльності, ПФУ аналізує цю інформацію і вживає заходів у випадку виявлення порушень або недоліків;

- зовнішній контроль, а саме, ПФУ здійснює перевірку діяльності територіальних органів на предмет відповідності їх роботи вимогам законодавства та внутрішніх нормативних актів, у разі порушень можуть бути вжиті дисциплінарні або інші заходи відповідальності щодо посадових осіб;

- контроль за використанням коштів, а саме, ПФУ контролює правильність витрат коштів територіальних органів, які призначені для виплат пенсій та соціальних допомог. Це важливо для уникнення зловживань або нецільового використання державних ресурсів.

Ці функції забезпечують ефективну роботу всієї системи пенсійного забезпечення та дозволяють оперативно реагувати на проблеми або порушення у територіальних управліннях.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що у даному випадку за зверненням позивача та дорученням Міністерства соціальної політики України відповідачем здійснено перевірку правильності нарахування пенсії позивачу у період з 01.01.2016 по 01.05.2023, у тому числі на виконання судових рішень.

За наслідком такої перевірки жодних зауважень, скарг чи клопотань не було.

Отже, відповідачем здійснено перевірку у межах своїх повноважень, визначених Положенням, що свідчить про відсутність з його боку протиправної бездіяльності.

Крім того, у межах розгляду цієї справи предметом спору є виключно питання виконання ГУ ПФУ в м. Києві судових рішень у справах № 640/21047/20, 640/11789/21, 640/18477/21.

При цьому, вказаними рішеннями зобов`язано здійснити перерахунок пенсії саме територіальний орган ПФУ - ГУ ПФУ в м. Києві, на обліку якого перебуває позивач, та на який безпосередньо покладено обов`язок здійснення перерахунку та виплати пенсії.

Між тим, взаємодія між Пенсійним фондом України та його територіальним органом - Головним управлінням ПФУ в м. Києві ґрунтується на їхніх функціональних обов`язках і підпорядкованості. Пенсійний фонд України, як центральний орган виконавчої влади, виконує контрольні, методичні та наглядові функції щодо роботи територіальних органів, у тому числі Головних управлінь на рівні областей і міста Києва.

Якщо йдеться про виконання судових рішень щодо пенсійних виплат, ГУ ПФУ відповідає за їх виконання в межах своєї юрисдикції, тоді як ПФУ здійснює загальний контроль за процесом виконання рішень.

Суд наголошує, що питання, пов`язані з виконанням судових рішень охоплюються розділом ІV КАС України, зокрема, ст.ст. 382, 383 КАС України.

При цьому, вказаними нормами КАС України передбачено встановлення судового контролю у конкретній адміністративній справі, а тому правові підстави для зобов`язання відповідача здійснити контроль за діяльністю ГУ ПФУ в м. Києві щодо правильності перерахунку пенсії позивача та встановлення судового контролю за виконанням судових рішень, у суду відсутні.

Суд першої інстанції вірно вказав, що позивач не позбавлений права на звернення до суду у порядку, визначеному ст.ст. 382, 383 КАС України, з заявами щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду чи визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду по кожній справі окремо.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у спірних правовідносинах права позивача не порушені діями/бездіяльністю відповідача з огляду на те, що заявлений позивачем спосіб захисту прав не є ефективним, оскільки не відновить його прав.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 22.09.2025.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Н.В. Безименна