Справа № 440/7151/25
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2025-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 р. Справа № 440/7151/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.07.2025 року (ухвалене суддею В.І. Бевза) в справі № 440/7151/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, у якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 22.01.2025 року №64 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.01.2025 р. про призначення пенсії за віком із зарахуванням до загального страхового стажу періоду роботи з 09.08.1990 р. по 31.12.1990 р. в колгоспі "Зоря комунізму" Рунівщинської сільської ради с. Рунівщина Полтавського району Полтавської області згідно архівної довідки №01-12/03.1 від 20.01.2022 р., виданої комунальною установою "Архівна установа Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.07.2025 р. задоволено позов.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме: Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи. Апелянт зазначає, що згідно наданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж позивачки на дату звернення становить 20 років 08 місяці 22 дні. До страхового стажу не зараховано період роботи з 09.08.1990 р. по 31.12.1990 р. в колгоспі "Зоря" згідно довідки КУ "Архівна установа Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області" від 20.01.2022 р. № 01-12/03.1, оскільки по батькові особи зазначено зі скороченням. Враховуючи вищезазначене, в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області відповідно до ст. 26 Закону №1058 прийнято рішення №64 від 22.01.2025 р. про відмову в призначенні пенсії за віком. Позивачка матиме право на пенсійну виплату після досягнення 65-річного віку, а саме з 15.01.2027 р.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Судовим розглядом встановлено, що 15.01.2025 р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с. 10-11).

До заяви про призначення пенсії позивачка, зокрема, додала: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру НОМЕР_1 (а.с. 7); паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 (а.с. 50-51); довідку про заробітну плату з 01.07.2000 р. по день звернення від 20.01.2022 р. №01-12/03.2 (а.с. 17, 45 зі звороту, 46); архівну довідку від 20.01.2022 р. №01-12/03.1 (а.с. 16, 44 зі звороту, 45); довідку про реорганізацію колгоспу від 26.01.2022 р. №0.7-01/7 (а.с. 18, 51 зі звороту); архівний витяг від 26.01.2022 р. №07-01/6 (а.с. 20, 46 зі звороту); архівний витяг (а.с. 19, 47); акт від 30.03.2022 р. №713 (а.с. 40); свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 52 зі звороту); свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_4 (а.с. 52); свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_5 (а.с. 53); свідоцтво про шлюб на підтвердження зміни прізвища серії НОМЕР_6 (а.с. 8, 60); свідоцтво про розірвання шлюбу НОМЕР_7 (а.с. 59 зі звороту); трудову книжку НОМЕР_8 (а.с. 13-15, 53 зі звороту -59).

З урахуванням принципу екстериторіальності заяву та документи ОСОБА_1 в електронному вигляді було передано на розгляд Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в призначенні пенсії від 22.01.2025 р. №64 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 22 роки (а.с. 9). За висновками пенсійного органу, вік заявниці 63 роки. Необхідний страховий стаж відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить з 01.01.2025 р. по 31.12.2025 р. - від 22 до 32 років. Починаючи з 01.01.2019 р. право на призначення пенсії за віком після досягнення 65 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 01.01.2027 р. по 31.12.2027 р. - від 15 до 24 років. Страховий стаж заявниці становить 20 років 8 місяців 22 дні. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 09.08.1990 р. по 31.12.1990 р. в колгоспі "Зоря" згідно довідки від 20.01.2022 р. №01-12/03.1, оскільки по батькові особи зазначено зі скороченням. Дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату за досягнення 65-річного віку, а саме, з 15.01.2027 р.

Позивачка не погоджуючись із вказаним рішенням, звернулася до суду із цим позовом.

Задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірне рішення пенсійного органу є необґрунтованим та підлягає скасуванню, тому обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушених прав позивачці, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 09.08.1990 р. по 31.12.1990 р. в колгоспі "Зоря комунізму" Рунівщинської сільської ради с. Рунівщина Полтавського району Полтавської області та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.01.2025 р. про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (в подальшому - Закон №1058-ІV).

Статтею 1 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 26 Закону №1058-IV, починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 01 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років. Починаючи з 01 січня 2019 року право на призначення пенсії за віком після досягнення 65 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років.

Приписами ст. 24 Закону № 1058-ІV передбачено, що страховий стаж, необхідний для призначення пенсії, обчислюється відповідно до вимог цього Закону за даними, які містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів (записів трудової книжки) та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом № 1058-ІV питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-XII (в подальшому - Закон № 1788-XII).

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону № 1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно із ст. 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (в подальшому - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядок № 637, визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із п.п. 2.2 та 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 р. № 162 (яка діяла на час заповнення трудової книжки позивача), заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. У трудову книжку вносяться, зокрема відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою записи про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Отже, за аналізу наведених норм слідує, що трудова книжка, в якій містяться всі необхідні та точні записи про періоди роботи, є основним документом, що підтверджує стаж роботи. За наявності такої трудової книжки підтверджувати трудовий стаж іншими документами законодавством не вимагається. Обов`язок щодо заповнення трудової книжки покладався на керівника підприємства, установи організації, а не на працівника.

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, викладену, зокрема, у постановах від 28.02.2018 р. у справі № 428/7863/17 та від 16.04.2020 р. у справі №159/4315/16-а про те, що певні недоліки в заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи організації, і не може мати негативні наслідки для особи, яка звернулася за пенсією.

Однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 р. у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_8 від 08.02.1985 р., позивачка з 09.08.1990 р. прийнята в колгосп "Зоря комунізму" прибиральницею контори та зарахована в члени колгоспу (запис №5, наказ №12 від 03.09.1990) (а.с. 54 зі звороту); 15.03.1991 р. звільнена з колгоспу "Зоря комунізму" за власним бажанням (запис №6, наказ №3 від 18.04.1991) (а.с. 54 зі звороту); 20.12.1994 р. в зв`язку із реорганізацією колгосп "Зоря комунізму" переіменовано в а/о "Зоря" (запис №7, наказ №2 від 20.12.1994) (а.с. 54 зі звороту); 10.09.1994 р. прийнята в члени а/о "Зоря" і на роботу робочого МТФ №1 (запис №8, наказ №11 "А" від 03.11.1994) (а.с. 54 зі звороту); 26.11.1998 р. звільнена з а/о "Зоря" за власним бажанням (запис №9, наказ №10 від 17.12.1998) (а.с. 55).

При цьому, на аркуші трудової книжки "Відомості про заохочення" містяться записи про трудову участь позивача у колгоспному виробництві, зокрема, в 1990 та 1991 роках (а.с. 59).

Жодних зауважень до оформлення трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_8 в тому числі, й до внесених у ній записів, пенсійний орган в оскаржуваному рішенні не висловлює.

Крім того, позивачкою до пенсійного органу поряд із трудовою книжкою подавалися також архівні довідки Комунальної установи "Архівна установа Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області" від 20.01.2022 №01-12/03.1 та №01-12/03.2 (а.с. 16-17).

Зі змісту оскаржуваного рішенням №64 від 22.01.2025 р. встановлено, що пенсійний орган як на підставу для неврахування до страхового стажу періоду роботи з 09.08.1990 по 31.12.1990 в колгоспі "Зоря" згідно довідки від 20.01.2022 №01-12/03.1 посилається на те, що по батькові особи зазначено зі скороченням.

З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає, що як визначено статтею 24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Визначення поняття "трудовий стаж" чинне законодавство не містить, однак з аналізу норм Закону №1058-IV можна дійти висновку, що це періоди офіційної трудової діяльності особи до 01.01.2004, що підтверджуються записами у трудовій книжці.

Судовим розглядом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб та про розірвання шлюбу серії НОМЕР_7 та НОМЕР_6 у спірному періоді ОСОБА_1 мала прізвище " ОСОБА_2 " (а.с. 59 зі звороту, 60).

Як зазначено у архівній довідці Комунальної установи "Архівна установа Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області" від 20.01.2022 р. №01-12/03.1 у розрахунково-платіжних відомостях нарахування заробітної плати колгоспникам колгоспу "Зоря комунізму" Рунівщинської сільської ради, с. Рунівщина Полтавського району Полтавської області (з 14.03.1991 - колективне сільськогосподарське підприємство "Зоря" Рунівщинської сільської ради, с. Рунівщина Полтавського району Полтавської області) є відомості про кількість відпрацьованих вихододнів та суму нарахованої заробітної плати, де значиться ОСОБА_3 за 1990 рік, ОСОБА_4 за 1993-1994 роки, ОСОБА_3 за 1991 рік (а.с. 16).

Також згідно архівної довідки Комунальної установи "Архівна установа Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області" від 20.01.2022 р. №01-12/03.2 у розрахунково-платіжних відомостях нарахування заробітної плати працівникам колективного сільськогосподарського підприємства "Зоря" Рунівщинської сільської ради, с. Рунівщина Полтавського району Полтавської області (з 17.02.1996 - приватне сільськогосподарське підприємство "Зоря" Рунівщинської сільської ради, с. Рунівщина Полтавського району Полтавської області) є відомості про кількість відпрацьованих вихододнів та суму нарахованої заробітної плати, де значиться ОСОБА_4 за 1995-1996 роки, ОСОБА_3 за 1997 рік, ОСОБА_3 . за 1998 рік (а.с. 17).

Зі змісту вищевказаних довідок встановлено, що вони містять відомості про кількість відпрацьованих позивачкою трудоднів (людино-днів) у колгоспі "Зоря комунізму" (в подальшому, КСП "Зоря", ПСП "Зоря") за відповідні періоди, в тому числі й за період з 1990 р. по 1991 р.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що до страхового стажу позивачки пенсійним органом не було зараховано лише частину періоду її роботи у колгоспі "Зоря комунізму" (в подальшому, КСП "Зоря", ПСП "Зоря"), а саме, період з 09.08.1990 р. по 31.12.1990 р. з посиланнями на наявність у архівній довідці наступного скорочення по батькові особи - " ОСОБА_3 ". Між тим, період роботи позивачки у колгоспі "Зоря комунізму" з 09.08.1990 р. по 31.12.1990 р. підтверджується безпосередньо записами трудової книжки НОМЕР_8 , яка в силу положень пенсійного законодавства є основним документом, що підтверджує страховий стаж особи.

Тобто, архівна довідка від 20.01.2022 р. №01-12/03.1 мала враховуватися пенсійним органом саме у прив`язці із записами трудової книжки НОМЕР_8 .

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що архівні довідки від 20.01.2022 р. №01-12/03.1 та №01-12/03.2 містять скорочення щодо по батькові особи не тільки відносно періоду 1990 року, а й відносно інших років. Так, у довідці від 20.01.2022 р. №01-12/03.2 відносно 1997 року зазначено " ОСОБА_3 ", а відносно 1998 року - " ОСОБА_3 ". Поряд з цим, у довідках відносно 1993-1994 та 1995-1996 років взагалі зазначено особу без по батькові, а саме зазначено " ОСОБА_4 ".

За викладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що пенсійним органом у спірному випадку при наявності належно оформленого в трудовій книжці НОМЕР_8 запису про роботу позивачки у період з 09.08.1990 р. по 31.12.1990 р. у колгоспі "Зоря комунізму" безпідставно не було зараховано вказаний період роботи до загального страхового стажу позивачці з посиланнями лише на наявність у архівній довідці скорочення по батькові особи.

Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 22.01.2025 №64, та належним способом захисту прав позивачки є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 09.08.1990 р. по 31.12.1990 р. в колгоспі "Зоря комунізму" Рунівщинської сільської ради с. Рунівщина Полтавського району Полтавської області та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.01.2025 р. про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.07.2025 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.07.2025 в справі № 440/7151/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич