Справа № 619/4502/25
Суддя: Овсянніков В. С.
Дата ухвалення: 2025-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 619/4502/25
провадження № 2-а/619/65/25
РІШЕННЯ

іменем України

22 вересня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Овсяннікова В.С., за участі секретаря судового засідання Кісіль А.О., позивача ОСОБА_1 , представника відповідачів Федюка Д.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване у автоматичному режимі,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕНА № 5359835 від 31.07.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та стягнення штрафу у розмірі 340 гривень.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду із зазначеним адміністративним позовом, ОСОБА_1 посилається на те, що 31.07.2025 року об 11:37 він, керуючи транспортним засобом марки «BMW» модель «220D», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався трасою М18 (в районі селища Покотилівка) у бік с. Бабаї з допустимою швидкістю поза населеними пунктами, жодних знаків, що вказують про інше у зоні видимості не було.

Під час руху його було зупинено екіпажем патрульної поліції та повідомлено про те, що стовоно нього буде складено постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки ним ніби-то було перевищено швидкість, бо він рухався зі швидкістю 73 км/год, що зафіксовано на прилад TruCAM.

Заперечуючи щодо вчинення правопорушення Позивач повідомив поліцейських, що не міг перевищити швидкість, оскільки по-перше їхав поза зоною населеного пункту та знаки обмеження швидкості були відсутні, по-друге навіть не тиснув на педаль газу, оскільки рельєф дорожнього покриття був під нахилом. На що поліцейськими було повідомлено про те, що водій проїхав знаки обмеження швидкості.

Зазначає, що жодних знаків у зоні його видимості не було, тому позивач попрохав поліцейських показати йому їх місцезнаходження.

На місці розташування знаку було виявлено, що знак обмеження швидкості стоїть на узбіччі дороги, за відбійником та закритий гілками дерев, повністю заріс бур`яном, майже у рівень самого знаку. Дорожній знак не проглядався з відстані, встановленої ПДР, позивач зафіксував це на фото та повідомив про це патрульних поліцейських. Фактична ситуація свідчила, що знак не відповідав технічним умовам експлуатації, отже водій не міг об`єктивно виконати вимоги, про які не був повідомлений належним чином.

Вказує, що ним було повідомлено поліцію про порушення правил встановлення знаку, щодо неналежної видимості такого та вимагав це зафіксувати.

Проте екіпаж поліції відмовився фіксувати порушення, чим порушив положення ст. 11 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якого поліція зобов`язана реагувати на повідомлення громадян та вживати заходів щодо усунення небезпеки дорожнього руху, поліцейські повідомили відповідача, що вони за це буцімто не відповідають, зафіксувати що знак не проглядається категорично відмовились, сказали, що все одно будуть складати постанову.

Вважає, що поліцейськими було грубо порушено п. 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, де зазначено, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. Поліцейські категорично відмовились об`єктивно дослідити обставини, що склалися і категорично відмовлялися зафіксувати порушення п. 8.2.1 ПДР України, навіть погоджуючись з тим, що наявність знаку дійсно не видно вже з 20-30 метрів від нього, не кажучи про встановлені законодавством 100.

Після цього Позивачем було здійснено виклик ще одного екіпажу патрульної поліції щоб зафіксувати порушення ПДР. Група поліцейських, що виїхала на місце, відмовилась здійснити заміри відстані з якої не видно дорожній знак, припинити порушення ПДР усунувши зі знаку гілки і більш того просто зафіксувати таке порушення. Тобто поліцейськими не було вжито жодних дій, щоб усунути дану проблему хоча б на майбутнє. Поліцейські повністю проігнорували пояснення та прохання водія.

Окрім того, ОСОБА_2 вказав, що поліцейськими здійснено фіксування швидкості, на якій рухався Позивач керуючи транспортним засобом, приладом, який знаходився просто у руках поліцейського, без жодного кріплення чи штативу, отже його вміри можуть бути не точними. Зазначає, що позивачем не було зафіксовано такого порушення шляхом фотофіксації, оскільки використання телефону під час керування транспортним засобом заборонено ПДР України, відеореєстратор в машині відсутній. Проте, коли позивач повідомляв про таке порушення поліцейським, останніми такий факт був проігнорований.

У зв`язку з такими обставинами позивач із винесеною постановою категорично не погоджується та вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, просив суд скасувати постанову серрії ЕНА № 5359835 від 31.07.2025 про притягнення його, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та стягнення штрафу у розмірі 340 гривень та закрити відносно нього провадження у справі.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції у відзиві зазначив наступне.

Постанова серії ЕНА № 5359635 від 31.07.2025 за ч. 1 ст. 122 КУпАП винесена відносно Позивача є законною та обґрунтованою, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, а саме: перевищення встановлених обмежень швидкості дорожнім знаком 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» на 23 км/год.

Пояснив, що ОСОБА_1 , 31.07.2025 об 11:37 у селищі Покотилівка, Харківської області (траса М18 16 км), керуючи транспортним засобом BMW 220D, номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 73 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості дорожнім знаком 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» 50 км/год обмеження швидкості руху на ділянці автодороги М-18 16 км, на 23 км/год.

Швидкість руху вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості TruCam ТС000706, чим порушив вимоги пункту 12.9 «б» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР України).

Основною та обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є протиправне діяння, час, місце вчинення якого підтверджено фото-відео матеріалами з технічного приладу TruCam ТС000706, відсутність яких би виключала склад наведеного адміністративного правопорушення.

Результатами фіксації перевищення встановленого обмеження швидкості, особою, яка керувала автомобілем BMW 220D, номерний знак НОМЕР_1 , є фотокартки з зображенням транспортного засобу та відеозапис правопорушення. На відеозаписах міститься вся необхідна інформація для встановлення факту вчинення правопорушення, а саме: дата та час вчинення правопорушення (31.07.2025 11год. 37 хв.); місце вчинення правопорушення (Харківська область, селище Покотилівка, траса М18, 16км.); фото-відеофіксація автомобіля з зображенням державного номерного знаку (BMW 220D, номерний знак НОМЕР_1 ); швидкість руху автомобіля, км/год (73 км/год); обмеження (перевищення) швидкості, км/год (50 км/год); перевищення обмеження швидкості (23 км/год ); напрямок руху автомобіля.

Зазначені медіафайли містять відомості, якими наочно зафіксовано те, що транспортний засіб BMW 220D, номерний знак НОМЕР_1 , рухається зі швидкістю 73 км/год у селищі Покотилівка Харківської області при встановленому ПДР України обмеженні швидкості руху транспортних засобів в 50 км/год. Таким чином перевищення швидкості руху вказаного автомобіля на 23 км/год були об`єктивно встановлені.

Вказав, що усі зауваження Позивача, як підстави для скасування оскаржуваної постанови, викладені в позові, не знаходять свого об`єктивного підтвердження, носять суто суб`єктивний характер та свідчать про намагання Позивача уникнути адміністративної відповідальності.

Щодо використання лазерного вимірювача швидкості автотранспортних засобів LTI 20/20 ТС000706 TruCAM. Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Крім того, така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Усі прилади, що використовуються працівниками патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.

Зазначив, можливість використання виробу «TruCam LTІ 20/20» виробництва «LaserTechnologyInc» також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 18.09.2024 № 04/04/02/-15478/ВН, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних. Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

При фіксації перевищення встановленої швидкості руху необхідно прицілом супроводжувати цільовий транспортний засіб, не відпускаючи спускового гачка до встановленої відстані (70 метрів) на якій прилад здійснить фотографування транспортного засобу порушника. Про це свідчитиме повторний звук високого тону. Після цього поліцейський може відпустити спусковий гачок та вживати заходи до зупинки правопорушника.

Використання поліцейськими приладу Тrucam з метою фіксації порушень швидкісного режиму в такий спосіб, не є порушенням вимог чинного законодавства України.

Щодо правомірності притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту 12.9 «б» ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «й» пункту 30.3 цих Правил.

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Відповідно до абзацу першого пункту 4 розділу I Інструкції № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції № 1395 визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП , виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції № 1395, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Вказав, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачена частиною першою статті 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення, без складання відповідного протоколу.

Щодо місця розгляду справи.

Згідно із статтею 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема, передбачені частини 1 статті 122 КУпАП.

Відповідно до пункту 5 розділу 1 Положення про управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, затвердженого наказом Департаменту патрульної поліції від 07 листопада 2025 № 1/5 (у редакції наказу Департаменту патрульної поліції від 31.07.2025 № 2357) управління забезпечує виконання завдань і функцій патрульної поліції на території обслуговування та на територіях, визначених окремими організаційно-розпорядчими актами Національної поліції України та/або Департаменту патрульної поліції.

Дії інспектора були здійснені у межах наданих йому повноважень, оскільки контроль за дорожнім рухом, реагування на порушення водіями ПДР і складання постанов у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху входить до службових обов`язків інспекторів патрульної поліції. Крім того, дії зі складання постанови по справі про адміністративне правопорушення є, по суті, виконанням службовими особами своїх службових повноважень, наданих чинним законодавством і виконанням учасниками дорожнього руху ПДР України. Щодо встановлення дорожніх знаків 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» та 5.76 «Автоматична фіксація Правил дорожнього руху» ПДР України на 16 кілометрі траси М-18 селища Покотилівка Харківської області (станом на 31.07.2025).

11.08.2025 за вих. № 9615/41/14/02-2025 Відповідачем до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Харківській області здійснено запит про надання інформації щодо встановлення дорожніх знаків 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» та 5.76 «Автоматична фіксація Правил дорожнього руху» ПДР України на 16 кілометрі траси М-18 селища Покотилівка Харківської області (станом на 31.07.2025). Також запитано інформацію, чи надходили протягом 2025 року, а саме до 31.07.2025 скарги (звернення) громадян щодо невідповідності Державним стандартам знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» розташованого на 16 кілометрі траси М-18 селища Покотилівка Харківської області. У разі надходження скарг або звернень громадян, висловлено прохання повідомити УПП в Харківській області ДПП, які заходи вживались щодо усунення порушень невідповідності Державним стандартам вищевказаного знаку (копію запиту додаємо до відзиву на позовну заяву).

20.08.2025 за вх. № 8819еп до УПП в Харківській області ДПП надійшла відповідь на вищевказаний запит у якій зазначено, що дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» та 5.76 «Автоматична фіксація Правил дорожнього руху» знаходяться на ділянці км 16+900 км 18+000 ліворуч. Скарги чи звернення від учасників дорожнього руху на невідповідність розміщення або неналежний технічний стан відповідно до ДСТУ 3587:2022 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги. Вимоги до експлуатаційного стану» не надходили до Служби відновлення (копію відповіді від 20.08.2025 вх. № 8819еп додано до відзиву на позовну заяву).

Відповідач та Співвідповідач вважають, що постанова серії ЕНА № 5359835 від 31.07.2025 винесена законно та факт вчинення правопорушення Позивачем підтверджений належними доказами, просили у задоволенні позову відмовити.

На виконання вимог ухвали суду від 08.08.2025 щодо витребування доказів Відповідачем/УПП в Харківській області ДПП надано:

- відеозапис з приладу TruCAM ТС000706 (на якому зафіксовано правопорушення згідно постанови серії ЕНА № 5359835 від 31.07.2025); відеозаписи з портативних відеореєстраторів № 475524, № 470731 та № 475075; пояснення ОСОБА_1 ; копія свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки на вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний TruCAM LTI 20/20 ТС000706 від 26 листопада 2024 № 22-01/32628.

Співвідповідачем/ДПП на виконання вимог ухвали суду від 13.08.2025 щодо витребування доказів, надано:

- належним чином засвідчена копія матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП, а саме: копія постанови серії ЕНА № 5359635 від 31.07.2025; пояснення ОСОБА_1 ; відеозапис з приладу TruCAM ТС000706 (на якому зафіксовано правопорушення згідно постанови серії ЕНА № 5359835); відеозаписи з портативних відеореєстраторів № 475524, № 470731 та № 475075; - копія свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки на вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний TruCAM LTI 20/20 ТС000706 від 26 листопада 2024 № 22-01/32628. У відповідь на відзив представник позивача заперечувала проти доводів, викладених у відзиві, вказала, що запис з приладу TruCAM працівниками поліції є недопустимим доказом у справі, так як його було застосовано з порушення вимог його використання.

Так, згідно з Інструкцією щодо експлуатації приладу TruCAM, затвердженою Наказом МВС №1026 від 07.11.2018, фіксація порушення має здійснюватися приладом, встановленим на штатив або іншу стабільну опору. Це обумовлено необхідністю дотримання умов точності вимірювання та виключення впливу людського фактору. Порушення цього пункту призводить до збільшення ймовірної похибки вимірювання та унеможливлює гарантування об`єктивності результатів. Як вказано в технічному паспорті TruCAM, похибка при ручному використанні може досягати ±10 км/год, що є критичним у випадках незначного перевищення швидкості, як у цій справі. Також наголосила на невідповідності розміщення дорожнього знаку вимогам ПДР. Відповідно до пункт 8.2.1 ПДР передбачає, що дорожні знаки мають бути розміщені з дотриманням національного стандарту (ДСТУ), мати чітку видимість щонайменше за 100 м у напрямку руху та не бути закритими будь-якими перешкодами. Фактично знак 3.29: був розміщений поза межами видимості; знаходився за відбійником; був повністю закритий гілками та бур`янами; не виконував своєї функції інформування водіїв про обмеження швидкості. Разом з цим вказала, що поліцейськими було проігноровано обов`язки, зокрема, передбачені Інструкцією з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування, затвердженою наказом МВС України №?357 від 27.04.2020. Згідно з положеннями якої, працівники Національної поліції зобов`язані: належним чином реагувати на повідомлення громадян про адміністративні правопорушення або події; фіксувати виявлені обставини; за наявності об`єктивних ознак порушення здійснювати подальші дії згідно з процедурою перевірки.

У даному випадку Позивач звернув увагу екіпажу патрульної поліції на порушення вимог до видимості та встановлення дорожнього знаку 3.29. Незважаючи на це, поліцейські не здійснили: візуального або фотофіксаційного огляду місця; передачі інформації до відповідного підрозділу або органу утримання вуличнодорожньої мережі; складання будь-яких документів щодо факту звернення.

Відсутність реагування на звернення суперечить вимогам зазначеної Інструкції, а також порушує принцип об`єктивності та повноти з`ясування обставин, передбачений ст. 280 КУпАП. Це може свідчити про формальний або упереджений підхід при винесенні постанови.

Вважає, що оскаржувана постанова винесена з явними процесуальними порушеннями. У матеріалах справи відсутні ключові докази: пояснення інспектора про технічний стан TruCAM; інформація про метод закріплення приладу; пояснення щодо видимості знаку 3.29; фотофіксація дорожньої обстановки.

Ці обставини є істотними для правильного правового аналізу справи.

Вважає, що Постанова винесена за однобічного та формального розгляду справи поліцією. Інспектор, який виніс постанову, не врахував пояснень Позивача, не перевірив об`єктивно наявність обставин, які могли виключати вину (наприклад, невидимість знаку), що суперечить п. 10 Інструкції №1395 МВС та ст. 280 КУпАП.

У зв`язку з чим відзив Відповідача є формальним і не містить спростування ключових доводів Позивача; використані докази отримані з порушенням вимог законодавства і не можуть бути допустимими; явно порушено вимоги до видимості дорожнього знаку 3.29; явно порушено процесуальні норми під час винесення постанови.

Просила задовольнити позов ОСОБА_1 у повному обсязі та скасувати постанову серії ЕНА №5359835 від 31.07.2025 року.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, проси його задовольнити з підстав викладених у ньому, та врахувавши пояснення надані його представником у відповіді на відзив.

Представник відповідача та співвідповідача у судовому засіданні проти позовної заяви заперечував, зазначив, що постанова серії ЕНА № 5359835 від 31.07.2025 винесена законно та факт вчинення правопорушення ОСОБА_3 підтверджений належними доказами.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та відеозаписи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст. 55 Конституції України та статтею 6 КАС України.

Статтею 7 КУпАП гарантовано, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 8 КУпАП визначає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно п. 1 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Пунктами 4-5 Розділу І Інструкції № 1395 передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою і другою статті 121-3, частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128 - 129, частиною першою статті 132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» правила дорожнього руху встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України). Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 5359835 від 31.07.2025, винесеної інспектором 2 взводу 2 роти 3 батальйону УПП в Харківській області старшим лейтенантом Казмерчуком М.С. 31.07.2025 об 11:37, позивач ОСОБА_1 у селищі Покотилівка, Харківської області (траса М18 16 км), керуючи транспортним засобом BMW 220D, номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» на 23 км/год, чим порушив вимоги пункту 12.9 «б».

Наслідком чого стало притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законами України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-ХІІ), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР).

Згідно з п.п. 3, 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як зазначено вище, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена поліцейським патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 8.1, 8.2 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

Відповідно до пункту 12.9 «б» ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «й» пункту 30.3 цих Правил.

Дія знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», що встанолена на ділянці автодороги М-18 16 км, у селищі Покотилівка, Харківської області, обмежує швидкість руху та дозоляє рухатися зі швидкістю 50 км/год.

Транспортний засіб BMW 220D, номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 73 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості дорожнім знаком 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» на 23 км/год, чим порушив вимоги пункту 12.9 «б» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР України).

Швидкість руху вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості TruCam ТС000706.

Суд зазначає, що дія знаків 3.22-3.24 поширюється на перехрещення проїзних частин та інші місця, перед якими встановлено один з цих знаків. Зона дії знаків 3.1-3.15, 3.19-3.21, 3.25, 3.27, 3.29, 3.33-3.37 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

Пунктом 1.3 ПДР України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 № 1306, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно з п. 12.4 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 № 1306, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Результатами фіксації перевищення встановленого обмеження швидкості ОСОБА_1 , який керував автомобілем BMW 220D, номерний знак НОМЕР_1 , є фотофіксація з зображенням транспортного засобу та відеозапис правопорушення. На відеозаписах міститься вся необхідна інформація для встановлення факту вчинення правопорушення, а саме: дата та час вчинення правопорушення (31.07.2025 11год. 37 хв.); місце вчинення правопорушення (Харківська область, селище Покотилівка, траса М18, 16км.); фото-відеофіксація автомобіля з зображенням державного номерного знаку (BMW 220D, номерний знак НОМЕР_1 ); швидкість руху автомобіля, км/год (73 км/год); обмеження (перевищення) швидкості, км/год (50 км/год); перевищення обмеження швидкості (23 км/год); напрямок руху автомобіля.

Зазначені медіафайли містять відомості, якими наочно зафіксовано те, що транспортний засіб BMW 220D, номерний знак НОМЕР_1 , рухається зі швидкістю 73 км/год у селищі Покотилівка Харківської області при встановленому ПДР України обмеженні швидкості руху транспортних засобів в 50 км/год.

Таким чином перевищення швидкості руху вказаного автомобіля на 23 км/год були об`єктивно встановлені.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З приводу доводів позивача про те, що використання приладу TruCАМ здійснювалось інспектором в ручному режимі, варто зазначити, що лазерний вимірювач TruCАМ відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, та, крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCАМ також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювання швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam ТС000706 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому, враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Під час вимірювання швидкості руху, поліцейський виконує наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискає спусковий гачок приладу (на фото видно, як позначка фіксується на автомобілі позивача з відстані 304,1 м, тобто вимірює швидкість саме даного автомобіля.) Прилад починає вимірювання швидкості і здійснює запис.

Отже, використання приладу TruCАМ відбувається у автоматичному режимі як у мобільному, так і у статичному положенні, а тому користування приладом у ручному режимі не є порушенням.

Правильність реалізації у приладі TruCАМ зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Вищевикладене спростовує доводи позивача про неможливість використання приладу вимірювання швидкості автотранспортних засобів TruCAM в ручному режимі.

Припущення позивача про те, що утримання такого приладу поліцейським в руці, з урахуванням вірогідної похибки, ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху його автомобіля BMW» модель «220D», державний номерний знак НОМЕР_1 , в 73 км/год, є неприйнятним.

Слід зазначити, що відповідно до інструкції з використання приладу TruCam ТС000706, конструктивна особливість приладу та заявлені характеристики дозволяють його використання з рук, а визначення похибки при такому використанні не буде перевищувати 2 км/год.

Виробником передбачена система заходів, які нівелюють вібрації та короткочасне переривання лазеру, тому прилад не може здійснювати вимірювання швидкості з більшою похибкою, ніж передбачено виробником та визначено у свідоцтві про повірку.

При цьому, максимальна похибка, у тому числі і при такому способі тримання пристрою, становитиме максимум + - 2 км/год.

Окрім цього доводи позивача про нібито активне переміщення та рух поліцейського під час фіксації спростовується дослідженим відеозаписом, з якого чітко вбачається, що поліцейський стояв на місці та не рухався.

Також, як вбачається з матеріалів справи, щодо розміщення дорожнього знаку 3.29 «Обмеження» на ділянці автодороги М-18, відповідачем 11.08.2025 за вих. № 9615/41/14/02-2025 було зроблено запит до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Харківській області, про надання інформації щодо встановлення дорожніх знаків 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» та 5.76 «Автоматична фіксація Правил дорожнього руху» ПДР України на 16 кілометрі траси М-18 селища Покотилівка Харківської області (станом на 31.07.2025). Також запитано інформацію, чи надходили протягом 2025 року, а саме до 31.07.2025 скарги (звернення) громадян щодо невідповідності Державним стандартам знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» розташованого на 16 кілометрі траси М-18 селища Покотилівка Харківської області. У разі надходження скарг або звернень громадян, висловлено прохання повідомити УПП в Харківській області ДПП, які заходи вживались щодо усунення порушень невідповідності Державним стандартам вищевказаного знаку (копію запиту додаємо до відзиву на позовну заяву).

20.08.2025 за вх. № 8819еп до УПП в Харківській області ДПП надійшла відповідь на вищевказаний запит у якій зазначено, що дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» та 5.76 «Автоматична фіксація Правил дорожнього руху» знаходяться на ділянці км 16+900 км 18+000 ліворуч. Скарги чи звернення від учасників дорожнього руху на невідповідність розміщення або неналежний технічний стан відповідно до ДСТУ 3587:2022 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги. Вимоги до експлуатаційного стану» не надходили до Служби відновлення.

Тобто відповідачем було вчинені відповідні дії на повідомлення ОСОБА_1 , під час складання постанови, щодо можливого порушення правил встановлення знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» 16 кілометрі траси М-18 селища Покотилівка Харківської області.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, повністю підтверджується наданими відповідачем до матеріалів справи доказами.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу на рішення Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom», згідно з висновком якого, будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати значної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог Правил дорожнього руху та, зокрема, швидкісного режиму у населеному пункті.

Суд у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що постанова серії ЕНА № 5359835 від 31.07.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та стягнення з нього штрафу у розмірі 340 гривень, винесена відповідачем у межах повноважень, зміст постанови відповідає вимогам ст.ст.283-284 КУпАП, адміністративне стягнення накладено в межах санкції статті, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а, отже, підстави для задоволення його позовних вимог відсутні.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 7, ч. 1 ст. 122, 251, 268, 283-284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 132, 134, 139, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, , адреса: 61002, м. Харків, вул. Шевченка, 26;

Співвідповідач: Департамент патрульної поліції, , місце знаходження:03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, 3.

Суддя В. С. Овсянніков