Справа № 464/5389/25
Суддя: Дулебко Н. І.
Дата ухвалення: 2025-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/5389/25
пр.№ 2-а/464/70/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2025 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Дулебка Н.І.,

секретар судового засідання Михайлів О.Т.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, поданим представником Кінашем Д.В., до відповідача Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕГА №1823357 від 16.07.2025, відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. Позов обґрунтовано тим, що вказаною постановою позивачка визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн. Згідно з оскаржуваною постановою, 16.07.2025 о 20:40 год., перебуваючи в п`яному вигляді на дитячому майданчику, здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонувала на спецлінію 102 та повідомила неправдивий виклик про порушення Правил дорожнього руху, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП. Позивачка не погоджується з оскаржуваною постановою, оскільки не здійснювала завідомо неправдивого виклику спеціальних служб. Зазначила, що 16.07.2025 приблизно о 20:40 год., вийшовши з будинку №36 А на вул. Зубрівська у м. Львові, виявила порушення водієм транспортного засобу вимог Правил дорожнього руху, який здійснив зупинку у недозволеному місці, що унеможливлювало її вільне пересування як особи, яка потребує інклюзивних умов через другу групу інвалідності та необхідність пересування виключно за допомогою допоміжних засобів. У зв`язку з цим, позивачка здійснила виклик поліції для відповідного реагування на правопорушення. Повідомлення неправдивої інформації не відбулося, мета виклику полягала у необхідності реагування працівниками поліції на адміністративне правопорушення. Будь-якої мети свідомо повідомляти неправдиву інформацію або завідомо неправдиво викликати спеціальну службу у позивачки не було. Окрім цього, в оскаржуваній постанові не вказано, що працівниками поліції здійснювалася перевірка інформації щодо виявленого позивачкою порушення, не зібрано та не досліджено докази, якими можливо було б підтвердити відсутність порушення водієм вимог Правил дорожнього руху. Так, працівник поліції допустив формальний підхід до розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки не збирав і не досліджував доказів справи всупереч ст. 279 КУпАП, перед початком розгляду справи не роз`яснив позивачці її права, не повідомив про початок розгляду справи, не надав їй матеріалів такої для ознайомлення. Крім цього, працівником поліції, що виносив оскаржувану постанову, не встановлено будь-яких обставин, про які повідомляла позивачка, викликаючи поліцію, зокрема, чи був факт порушення Правил дорожнього руху, чи хтось з мешканців будинку або інших осіб був свідком такого. Вважає, що працівник поліції, який виносив оскаржувану постанову, неналежно здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення. Також зазначила, що діями відповідача позивачці завдано моральну шкоду, яка проявилась у душевному стражданні з приводу позбавленні її права на свободу пересування, безпеку та психологічне приниження, порушення відчуття справедливості та гідності, в тому числі у зв`язку з протиправним накладенням адміністративного стягнення. Дії поліції викликали у неї невпевненість та недовіру до правоохоронних органів. ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи та через це такі дії поліції додатково її обурили. У зв`язку з цим, просила суд стягнути з відповідача на її користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 грн.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 05.08.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, якою встановлено відповідачу десятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали надіслано учасникам справи, а відповідачу копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

14.08.2025 на адресу суду від представника відповідача Департаменту патрульної поліції Решетняк О.А. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просила суд у задоволенні позову відмовити. Зокрема, зазначила, що 16.07.2025 на місце події за викликом позивачки прибув екіпаж патрульної поліції за адресою: м. Львів, вул. Зубрівська, 36 А. Поспілкувавшись з позивачем та опитавши свідків, які були на дитячому майданчику, поліцейські встановили, що подій, описаних позивачкою, насправді не було. Зауважила, що на відеоматеріалах, долучених до відзиву, видно транспортний засіб, а саме «Skoda», д.н.з. НОМЕР_1 , який припаркований у дворі будинку та який, на переконання позивачки, розташований з порушенням. Однак твердження останньої не знайшли свого підтвердження та вищевказаний автомобіль був припаркований без порушення Правил дорожнього руху. На місці паркування були відсутні будь-які дорожні знаки або дорожня розмітка, яка б забороняла паркування. При встановленні всіх обставин справи та прийнявши пояснення усіх учасників події було встановлено, що факт правопорушення не підтверджується. У зв`язку з цим, щодо ОСОБА_1 винесено постанову серії ЕГА №1823357 від 16.07.2025 за хибний виклик поліції. Зауважила, що представник позивача зазначає неправдиві відомості, а саме щодо формального розгляду справи, нероз`яснення позивачці перед початком розгляду справи її прав. Такі твердження не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються наданим суду відеозаписом з бодікамер працівників поліції. Окрім цього, у позовній заяві жодним чином не обґрунтовано і не доведено належними, допустимими та достатніми доказами фактів завдання позивачці будь-якої шкоди внаслідок винесення відносно неї постанови про адміністративне правопорушення, як і не доведено протиправності та винності дій поліцейських, а також відповідний причинно-наслідковий зв`язок. Позивачкою не зазначено те, яким чином остання розрахувала суму завданої їй моральної шкоди. Постанова про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності не є доказом заподіяння їй моральної шкоди та підставою для такого відшкодування. Просила суд у задоволенні позову відмовити.

15.08.2025 на адресу суду від представника позивачки надійшла відповідь на відзив. Зокрема, у такій зазначено, що з відеозапису «clip-00.mp4» видно, що будь-яких дій для встановлення наявності або відсутності адміністративного правопорушення, про яке повідомила позивачка, працівниками поліції вчинено не було. Водночас, працівниками поліції виявлено транспортний засіб марки «Skoda», р.н. НОМЕР_1 , який припаркований біля будинку № 36 А на вул. Зубрівська у м. Львові. До відзиву на позовну заяву долучено фотознімок вказаного транспортного засобу, з якого встановлено, що такий припарковано у місці, де виконано спеціальне пониження тротуару покатний бордюр спеціально облаштований пандус, що дозволяє людям на кріслах колісних, з допоміжними засобами для руху, з дитячим возиками тощо з меншими труднощами пересуватися на тротуар або з`їжджати з нього. Стоянка вищезгаданого транспортного засобу навпроти будинку здійснена у житловій зоні. Так, на в`їзді у вказану зону розміщено дорожній знак 5.34 «Житлова зона», що випливає з плану-схеми та фототаблиці, які додані до відповіді на відзив. Розділом 26 ПДР регламентовано правила руху у житловій та пішохідній зоні. Зокрема пунктом 26.2 «Б» ПДР України передбачено, що у житловій зоні забороняється стоянка транспортних засобів поза спеціально відведеними місцями й таке їх розташування, яке утруднює рух пішоходів і проїзд оперативних чи спеціальних транспортних засобів. Оскільки вищезгаданий транспортний засіб здійснив стоянку у місці, спеціально обладнаному для руху пішоходів, які користуються кріслами колісними, іншими допоміжними засобами для руху, або використовуються дитячі возики, така стоянка утруднила рух вказаних категорій пішоходів, адже такі особи були фактично позбавлені можливості вільно спуститися з тротуару на дорогу. Крім того, місце, на якому здійснена стоянка вищезгаданого транспортного засобу, не є спеціально відведеним для цього місцем, оскільки не виділене дорожніми знаками 5.42.1 «Місце для стоянки» або 5.43 «Зона стоянки». Вказані обставини свідчать про вчинення водієм транспортного засобу марки «Skoda», р.н. НОМЕР_1 , порушення вимог п. 26.2 «Б» ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме порушення правил стоянки. Саме на вказане правопорушення відреагувала позивачка та викликала поліцію для усунення правопорушення та притягнення винної особи до відповідальності. З вказаного відеозапису також видно, що працівниками поліції докази не збиралися і не досліджувалися, позивачці не роз`яснено права згідно з КУпАП, а розгляд справи фактично не проведено, справу не розглянуто належним чином, зміст постанови позивачці не повідомлений, що свідчить про порушення працівником поліції процедури накладення адміністративного стягнення. Окрім цього, працівник поліції, який складав оскаржувану постанову, продемонстрував грубу та зневажливу поведінку, допустивши образливі висловлювання та некоректні зауваження. Зокрема, останній заявив, що позивачка «буде сплачувати штраф у розмірі половини своєї пенсії», чим не лише проявив неповагу до її соціального статусу особи з інвалідністю та пенсіонера, але й допустив психологічний тиск, використовував грубий тон, що принижує честь та гідність людини. Такі дії свідчать про перевищення допустимих меж спілкування, прояв неповаги та дискримінаційне ставлення до особи за ознакою стану здоров`я та віку, що є неприпустимим у діяльності працівника поліції.

На підставі п. 10 ч. 1 ст. 4 та ч. 9 ст. 205 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження без фіксування судового процесу технічними засобами згідно з вимогами ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Постановою серії ЕГА №1823357 від 16.07.2025 ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 16.07.2025 о 20:40 год. за адресою: м. Львів, вул. Зубрівська 36 А, перебуваючи в п`яному вигляді на дитячому майданчику, здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонувала на лінію «102» та повідомила про порушення Правил дорожнього руху, хоча цього факту насправді не було, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 183 КУпАП передбачена відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань, що тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у завідомо неправдивому виклику відповідної служби, зокрема, поліції. При цьому, дії особи спрямовані саме на зрив нормальної роботи, виклик нею здійснюється нібито для надання допомоги, знаючи наперед, що у цьому немає жодної необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу: особа, повідомляючи певну інформацію поліції, усвідомлює, що така є неправдивою і бажає даремного виїзду на місце виклику поліцейських.

Згідно з положеннями статей 1, 2 Закону України «Про Національну поліцію України» Національна поліція України це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Завданнями поліції є надання поліцейських послуг, зокрема, у сфері охорони прав і свобод людини.

Крім цього, відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію України» поліція відповідно до покладених на неї завдань, серед іншого, має такі повноваження: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення, здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Таким чином, в разі існування факту чи з метою недопущення порушення прав та свобод особи від протиправних посягань кожен має право звернутися до Національної поліції України з метою захисту, а відповідний орган поліції має обов`язок відреагувати на таке звернення і вжити визначених законодавством заходів для забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 скористалась правом виклику поліції, що було зумовлено необхідністю виявлення та припинення порушення водієм траспортного засобу Правил дорожнього руху, який на думку позивачки, здійснив зупинку транспортного у недозволеному місці. Повідомлення неправдивої інформації щодо побаченого ОСОБА_1 під час розгляду справи не встановлено, метою виклику було саме реагування поліції на виявлене заявницею (позивачкою у справі), а не свідоме повідомлення неправдивої інформації для виклику поліції, спрямоване на зрив роботи цієї служби.

Як видно з відеозапису, долученого до відзиву, в ході розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності поліцейський повідомив останній про притягнення до відповідальності за неправдивий виклик поліції та перебування у нетверезому стані на дитячому майданчику, що позивачка категорично заперечила.

Оскільки відповідальність за ст. 183 КУпАП настає в разі завідомо неправдивого виклику поліції, а відповідачем не доведено, що ОСОБА_1 вчинено саме умисні дії щодо неправдивого виклику поліції, які були спрямовані на зрив роботи цієї служби, суд дійшов висновку про відсутність в діях вказаної особи умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, а відтак і складу такого правопорушення.

Враховуючи наведене, постанову про накладення адміністративного стягнення необхідно скасувати та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. суд дійшов такого висновку.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені частиною першою ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Частинами першою та другою ст.23 ЦК України, передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Як видно зі змісту позовної заяви, вимоги про відшкодування моральної шкоди у сумі 50 000 гривень позивачка обґрунтувала серед іншого тим, що діями працівників поліції їй спричинено моральні страждання через протиправне накладення адміністративного стягнення, остання відчула порушення відчуття справедливості та гідності, психологічне приниження. Це викликало у неї невпевненість, недовіру до правоохоронних органів. ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи та через це такі дії поліції її додатково обурили.

Зважаючи на доведеність незаконності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, беручи до уваги вимоги розумності та справедливості, конкретні обставини справи, суд дійшов висновку про доведеність факту заподіяння позивачці моральної шкоди та необхідність стягнення відшкодування у розмірі 1000 грн.

Крім цього, судом встановлено, що позовну заяву про оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 16.07.2025 скеровано до суду 01.08.2025, тобто після закінчення строку, встановленого законом.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 постанову від 16.07.2025 безпосередньо на місці винесення такої не отримано та її копію вручено останній 22.07.2025 рекомендованим поштовим відправленням, беручи до уваги те, що позивачка звернувся з відповідним позовом до суду протягом десятиденного строку з дня отримання вказаної постанови, суд дійшов висновку, що строк звернення до суду необхідно поновити.

Керуючись статтями 9, 77, 139, 242, 244 246, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

Поновити строк звернення до суду.

Позов задовольнити.

Постанову серії ЕГА №1823357 від 16.07.2025 про притягнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (, м. Київ, вул. Ф.Ернста, 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 ) відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19.09.2025.

Головуючий Назарій ДУЛЕБКО