Справа № 160/10025/25
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В.,
07.04.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), як судді у відставці, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2024 року, виходячи з суми суддівської винагороди станом на 01.01.2024 року, зазначеної в довідці-розрахунку №Б-с-1343 від 07.10.2024 року, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, та здійснити виплату перерахованого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01.01.2024 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є пенсіонером та на момент виходу на пенсію мав стаж роботи понад 32 роки, що підтверджується трудовою книжкою позивача. Згідно трудової книжки ОСОБА_1 працював на посаді судді:
-з 21.05.1984 року по 09.04.1990 року народним суддею Бабушкінського районного народного суду м. Дніпропетровська;
-з 10.04.1990 року по 19.04.2000 року заступником голови, суддею Ленінського районного суду м. Дніпропетровська;
-з 20.04.2000 року по 13.08.2000 року суддею Ленінського районного суду м. Дніпропетровська;
-з 14.08.2000 року по 02.06.2004 року заступником голови, суддею Ленінського районного суду м.Дніпропетровська;
-з 03.06.2004 року по 17.05.2016 року головою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська;
-з 17.05.2016 року по 20.09.2016 року суддею Ленінського районного суду м.Дніпропетровська.
Наказом Голови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська №29-К/2016 від 20 вересня 2016 року суддю Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 відраховано зі штату Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з 20 вересня 2016 року.
У зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який з 01.01.2024 був встановлений у розмірі 3028,00 грн., ОСОБА_1 звернувся до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області із заявою про видачу довідки про розмір суддівської винагороди з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 2024 рік для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
07.10.2024 року позивачу видано Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області довідку-розрахунок № Бс-1343 від 07.10.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці, згідно якої «Суддівська винагорода на 01.01.2024 року судді, який здійснює повноваження без врахування обмежень встановлених Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" складає 185 313,60 грн., у тому числі:
Посадовий оклад 109 008,00 грн.;
Доплата за перебування на адміністративній посаді в суді - грн.;
Доплата за науковий ступінь - грн.;
Доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці - грн.;
Щомісячна доплата відповідно до частини 6 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" - грн.».
09.10.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою викладеною у довільній формі про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, до якої додав довідку-розрахунок №Б-с-1343 від 07.10.2024, видану Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2024 року.
Означене рішення вмотивоване тим, що за результатами розгляду заяви та додатково наданими документами встановлено наступне: 1.Довідка-розрахунок від 07.10.2024 №Б-с-1343 не відповідає додатку 2 Порядку № 3-1. 2.В довідці-розрахунку зазначено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 3028,00 рік, що суперечить вимогам Закону України «Про Державний бюджет України» на 2024 рік, яким зокрема передбачено, що прожитковий мінінмум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, встановлено у розмірі 2102,00 грн, та довідка-розрахунок не містить підстави видачі. З огляду на вище зазначене, в перерахунку пенсії, ОСОБА_1 , відмовлено. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду із цим позовом.
14.04.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Разом з тим, перерахунок пенсії позивача на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2024, яка розрахована з урахування прожиткового мінімуму у розмірі 3028 грн., за умови відсутності відповідного повідомлення Конституційного Суду України, Верховного Суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, Вищого антикорупційного суду чи Державної судової адміністрації України про наявність правових підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддів та з урахуванням встановлення Верховною Радою України на 2024 рік розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 3028 грн. не буде відповідати вимогам діючого законодавства та принципам пропорційності і справедливості.
Також відповідачем-2 зазначено, що не врахування вказаних обставин може мати непередбачувані наслідки для сталості всієї пенсійної та бюджетної системи, а тому здійснена Головним управлінням відмова у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання переслідувала легітимну мету, була пропорційною та обґрунтованою, оскільки застосування збільшеного мінімуму для працездатних осіб встановленого законом станом на 01.01.2024 (3028,00грн.) для перерахунку довічного грошового утримання, за умови відсутності належних фінансових ресурсів може призвести до того, що держава України в особі її уповноважених органів може втратити здатність гарантувати право на соціальне забезпечення, а також належне функціонування всієї системи соціального забезпечення, що суперечитиме, крім іншого, принципам соціальної держави. Враховуючи вищевикладене, Головним управлінням було правомірно відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача, оскільки така відмова заснована на положеннях діючого законодавства, відповідає легітимній меті та здійсненна з дотриманням необхідного балансу між загальними суспільними інтересами та інтересами окремої особи, а тому позовні вимоги щодо визнання вказаних дій протиправними задоволенню не підлягають.
Відділом перерахунків пенсії № 2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області було встановлено, що довідка-розрахунок від 07.10.2024 № Б-с-1343 не відповідає додатку 2 Порядку № 3-1.
В довідці-розрахунку зазначено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 3028,00 грн, що суперечить вимогам Закону України «Про Державний бюджет України» на 2024 рік, яким зокрема передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, встановлено у розмірі 2102,00 грн, та довідка-розрахунок не містить підстави видачі.
Щодо застосування прожиткового мінімуму у розмірі 2102 грн., позивач зазначив, що спір у цій справі виник у зв`язку з обчисленням суддівської винагороди, необхідної для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зокрема в частині прожиткового мінімуму, що застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді. Частиною 3 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачається визначення базового розміру посадового окладу судді виходячи саме з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028,00 грн, а не прожиткового мінімуму в розмірі 2102,00 грн, який відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» нібито застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді. Також позивач зазначає, що зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у період, про який йдеться у позовній заяві, а також до Закону України "Про прожитковий мінімум" щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися, тож законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 01 січня календарного року для цілей визначення суддівської винагороди, немає. Закон України про Державний бюджет України на 2024 рік фактично змінив складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України і частиною третьою статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Водночас, розмір суддівської винагороди, її складові, порядок їх обчислення визначається саме Законом України «Про судоустрій та статус суддів», а не Законом України «Про державний бюджет на 2024 рік», чи іншими законами. Тобто, для спірних правовідносин спеціальними є норми статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», які у часі прийняті раніше, мають пріоритет стосовно пізніших положень Закону України від 09.11.2023 № 3460-IX «Про Державний бюджет України на 2024 рік». Таким чином, оскільки Позивач має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання на підставі наданої довідки, Відповідач протиправно відмовив у його здійсненні. Крім того, Конституційний Суд України у справі № 2-р/2020 прямо зазначив, що обмеження суддівської винагороди є неконституційним.
Щодо довідки-розрахунку № Б-с-1343 від 07.10.2024 позивач зазначив, що довідка-розрахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Дніпропетровської області №Б-с-1343 від 07.10.2024, видана у відповідності до Додатку 2 Порядку № 3-1, підписана посадовими особами та скріплена гербовою печаткою є підставою для перерахунку довічного грошового утримання Позивача. Жодних технічних помилок, описок, інших недоліків довідка не містить. Зміст довідки містить усі необхідні вимоги, що встановлені законодавством, та необхідні для вирішення питання щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання. Таким чином, за змістом та формою довідка-розрахунок відповідає закону, підстави її неврахування відсутні.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява та відзиви на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що позивач є пенсіонером та на момент виходу на пенсію мав стаж роботи понад 32 роки, що підтверджується трудовою книжкою позивача.
Згідно трудової книжки ОСОБА_1 працював на посаді судді:
-з 21.05.1984 року по 09.04.1990 року народним суддею Бабушкінського районного
народного суду м. Дніпропетровська;
-з 10.04.1990 року по 19.04.2000 року заступником голови, суддею Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська;
-з 20.04.2000 року по 13.08.2000 року суддею Ленінського районного суду м.
-з 14.08.2000 року по 02.06.2004 року заступником голови, суддею Ленінського
районного суду м.Дніпропетровська;
-з 03.06.2004 року по 17.05.2016 року головою Ленінського районного суду
-з 17.05.2016 року по 20.09.2016 року суддею Ленінського районного суду
У зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який з 01.01.2024 був встановлений у розмірі 3028,00 грн., ОСОБА_1 звернувся до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області із заявою про видачу довідки про розмір суддівської винагороди з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 2024 рік для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
07.10.2024 року Позивачу було видано Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області довідку-розрахунок № Бс-1343 від 07.10.2024 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці, згідно якої «Суддівська винагорода на 01.01.2024 року судді, який здійснює повноваження без врахування обмежень встановлених Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" складає 185 313,60 грн., у тому числі:
Посадовий оклад 109 008,00 грн.;
Доплата за перебування на адміністративній посаді в суді - грн.;
Доплата за науковий ступінь - грн.;
Доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці - грн.;
Щомісячна доплата відповідно до частини 6 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" - грн.».
09.10.2024 року ОСОБА_1 року звернувся до Головного управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою викладеною у довільній формі про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, до якої додав довідку-розрахунок №Б-с-1343 від 07.10.2024 року, видану Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2024 року.
Одночасно з цим позивач подав до Головного управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяву про призначення/перерахунок пенсії за формою, встановленою законодавством, якою прохав здійснити перерахунок.
Вказане рішення вмотивоване тим, що за результатами розгляду заяви та додатково наданими документами встановлено наступне: 1.Довідка-розрахунок від 07.10.2024 №Б-с-1343 не відповідає додатку 2 Порядку № 3-1. 2.В довідці-розрахунку зазначено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 3028,00 рік, що суперечить вимогам Закону України «Про Державний бюджет України» на 2024 рік, яким зокрема передбачено, що прожитковий мінінмум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, встановлено у розмірі 2102,00 грн, та довідка-розрахунок не містить підстави видачі. З огляду на вище зазначене, в перерахунку пенсії, ОСОБА_1 , відмовити.
Позивач, не погодившись з діями відповідачів щодо відмови у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, звернувся до суду з даною позовною заявою.
Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
У преамбулі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII) зазначено, що цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.
Частиною 1 статті 4 Закону №1402-VIII встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.
Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (частина друга статті 4 Закону №1402-VIII).
Частиною 1 статті 135 Закону №1402-VIII визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини 2 статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом.
Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:
2) перебування на адміністративній посаді в суді;
3) науковий ступінь;
4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Пунктом 2 частини 3 статті 135 Закону №1402-VIII передбачено, що базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року
Так, судом встановлено, що ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді 2102,00 грн., в свою чергу спірна довідка-розрахунок визначає розмір суддівської винагороди, виходячи з інших показників прожиткового мінімум для працездатних осіб.
Суд зауважує, що виплата суддівської винагороди регулюється вищезгаданими ст.130 Конституції України та ст.135 Закону № 402-VIII. Норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватись не можуть.
Цей висновок узгоджується із змінами до Конституції України, внесеними Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016 року №1401-VIII (далі - Закон № 1401-VIII), що набрали чинності з 30.09.2016 року.
Конституція України у редакції Закону №1402-VIII вперше містить положення, які закріплюють спосіб визначення розміру суддівської винагороди, а саме, що розмір винагороди встановлюється законом про судоустрій.
З цією конституційною нормою співвідносяться норми частини першої статті 135 Закону №1402-VIII, які дають чітке розуміння, що єдиним нормативно-правовим актом, яким повинен і може визначатися розмір суддівської винагороди є закон про судоустрій.
Розмір суддівської винагороди визначено у статті 135 Закону №1402-VIII, який з огляду як на свою назву, так і сферу правового регулювання (означену в преамбулі) є законом про судоустрій в розумінні частини другої статті 130 Конституції України.
Тому, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, безпосередньо залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно статті 46 Конституції України визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження тощо, наведено у Законі України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 року №966-XIV (далі - Закон №966-XIV).
Згідно ст.1 Закону №966-XIV прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.
У змісті наведеної норми Закону №966-XIV закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення відносно яких визначається прожитковий мінімум.
Статтею 4 Закону №966-XIV унормовано, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.
Відтак, Законом №966-XIV не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді».
При цьому, судді Законом №966-XIV не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.
Суд зазначає, що однією з гарантій належного здійснення правосуддя є створення необхідних умов для діяльності суддів, їх правового, соціального захисту та побутового забезпечення.
Визначені Конституцією України та спеціальним законодавчим актом гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення:
дітей віком до 6 років - 2563 гривні;
дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень;
працездатних осіб - 3028 гривень;
працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні;
працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів, - 2102 гривні;
працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, - 1600 гривень;
осіб, які втратили працездатність, - 2361 гривня.
Суд зауважує, що Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.
Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 10.11.2021 по справі №400/2031/21 вказав, що Законом України «Про прожитковий мінімум» не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру судді». При цьому судді також цим Законом не віднесені до соціальної демографічної групи населення стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватись окремо.
Аналогічна правова позиція щодо застосування норм Закону України про Державний бюджет України, статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» викладена також у постановах Верховного Суду від 30.11.2021 року у справі №360/503/21, від 22.06.2023 року у справі №400/4904/21, від 12.07.2023 року у справі №140/5481/22 та від 24.07.2023 року у справі №280/9563/21.
Таким чином, заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня відповідного року, на іншу розрахункову величину, яка Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102,00 грн), є неправомірним.
Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно вимог ч.1, 2 ст. 142 Закону №1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Частиною 4 ст.142 Закону №1402-VIII встановлено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Відповідно до ч.5 ст.142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України. За змістом цієї норми закону органи Пенсійного фонду України уповноважені виключно на виплату щомісячного довічного грошового утримання.
Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року №2-р/2020 положення пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Конституційний Суд України дійшов висновку, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Таким чином, Конституційний Суд України у Рішенні від 18.02.2020 року №2-р/2020 вказав на те, що запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 18.02.2020 року №2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці і жоден інший закон не регулює дане питання, в тому числі й Закон № 2453-VI.

Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що розмір суддівської винагороди встановлено ст. 135 Закону України №1402-VIII, а тому суддівська винагорода судді за 2024 рік повинна обчислюватися із урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого визначений на 01 січня відповідного року.

Отже, спірна довідка, свідчить про зміну розміру складових суддівської винагороди, право позивача на розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із складових, визначених у довідках Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області № Б-с-1343 від 07.10.2024 є беззаперечним, а рішення про відмову у здійсненні перерахунку на підставі зазначеної довідки є протиправним, а отже підлягає скасуванню.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року №3-1 затверджений Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України.

Згідно з п. 2 Порядку №3-1 заява про призначення/перерахунок щомісячного довічного грошового утримання подається до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає щомісячне довічне грошове утримання) суддею особисто або через уповноважену особу суду за останнім місцем роботи.

Пунктом 1 розділу IV («Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання») визначено, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться відповідно до ч.4 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч. 2 ст. 27 Закону України «Про Конституційний Суд України» органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання.

Згідно з п. 6-8 Порядку № 3-1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, на підставі довідки про суддівську винагороду / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України, надісланої відповідним органом (без звернення судді у відставці, судді Конституційного Суду України), або за зверненням судді у відставці, судді Конституційного Суду України.

Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок (п.9 Розділу IV Порядку №3-1).

Відтак, у зв`язку зі зміною розміру прожиткового мінімуму, право позивача на перерахунок пенсії виникло з 01.01.2024 року.

Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, враховуючи висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання рішень протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області судовий збір у розмірі 968,96 грн. на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, Україна, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок, 26; ), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, Україна, Кіровоградська обл., місто Кропивницький, вулиця Соборна, будинок, 7а; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 15.10.2024 № 33, яким відмовлено ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) у проведенні перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), як судді у відставці, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2024, виходячи з суми суддівської винагороди станом на 01.01.2024 року, зазначеної в довідці-розрахунку №Б-с-1343 від 07.10.2024, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, та здійснити виплату перерахованого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01.01.2024 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, Україна, Кіровоградська обл., місто Кропивницький, вулиця Соборна, будинок, 7а; ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 48 коп.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, Україна, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок, 26; ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 48 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 17.06.2025.

Суддя О.В. Царікова