Справа № 500/4531/25
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 500/4531/25 пров. № А/857/34098/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кузьмича С.М., Мікули О.І.,

з участю секретаря Березюка Д.О.,

представника відповідача Федорів Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2025 року з питань забезпечення адміністративного позову у справі № 500/4531/25 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

суддя в 1-й інстанції Бабюк П.М.,

час ухвалення рішення 01.08.2025 року,

місце ухвалення рішення м.Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення 01.08.2025 року,

в с т а н о в и в :

30.07.2025 до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій заявник просить зупинити дію рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності №896-л від 24.07.2025 Головного управління ДПС у Тернопільській області, а саме на право роздрібної торгівлі пальним, за несплату чергового платежу за ліцензію ФОП ОСОБА_1 , реєстраційний номер: 2400097 терміном дії з 11.07.2024 по 11.07.2029, до набрання законної сили рішенням у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування такого рішення №896-л від 24.07.2025.

Як зазначено у заяві, предметом майбутнього позову є правомірність рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності №896-л від 24.07.2025 Головного управління ДПС у Тернопільській області.

Зі змісту долученого до заяви про забезпечення позову рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області №896-л від 24.07.2025, вбачається, що ліцензію на роздрібну торгівлю пальним анульовано у зв`язку із несплатою чергового платежу за ліцензію.

Звертаючись до суду із цією заявою про забезпечення позову, заявник вказує на те, що таке рішення спричиняє прямі негативні наслідки для провадження господарської діяльності.

Вказує, що ФОП ОСОБА_1 , позбавлений права здійснювати вид діяльності з роздрібної торгівлі пального (підакцизного товару), який є його основним видом господарської діяльності і невжиття заходів забезпечення фактично призведе до повного зупинення його господарської діяльності.

Зазначає, що не зупинення дії рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності №896-л від 24.07.2025 невідворотно призведе до негативних фінансових наслідків в частині відсутності прибутку суб`єкта підприємницької діяльності, що в свою чергу напряму вплине на виплату заробітної плати працівникам та беззаперечно приведе до скорочення штату.

Вказує, що це позбавить ФОП ОСОБА_1 можливості виконання взятих на себе зобов`язань щодо поставки пального, зокрема: згідно укладеного між ФОП ОСОБА_1 (продавець) та Теребовлянська спеціалізована школа-ліцей (покупець) договору купівлі-продажу нафтопродуктів №33 від 24.03.2025, згідно договору купівлі-продажу нафтопродуктів №1 від 15.06.2023 укладеного між ФОП ОСОБА_1 (продавець) та ТОВ "Альтфатер Тернопіль" (покупець) та іншими.

Зазначає, що в разі задоволення вказаної заяви про забезпечення позову та зупинення дії рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області до набрання законної сили рішенням суду у справі про визнання протиправним рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності №896-л від 24.07.2025, жодній із сторін спору не буде нанесено будь-яких збитків, адже ФОП ОСОБА_1 й надалі буде здійснювати торгівлю пальним, тобто продовжувати здійснювати свою господарську діяльність, й надалі будуть виконуватись взяті на себе договірні зобов`язання.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2025 року заяву задоволено. Зупинено дію рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області №896-л від 24.07.2025 про припинення дії ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видану ФОП ОСОБА_1 , реєстраційний номер: 2400097, терміном дії з 11.07.2024 по 11.07.2029, за адресою місця торгівлі: АДРЕСА_1 , - до набрання законної сили рішенням у справі №500/4531/25.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову про відмову в забезпеченні адміністративного позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивачем в достатньому обсязі не доведено та не підтверджено наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення та неможливості захисту прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів забезпечення позову. Звертає увагу, що будь-яких пояснень чи обґрунтувань необхідності та доцільності застосування судом такого заходу забезпечення позову позивачем не наведено, як і не підтверджено належними доказами можливість істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення, ефективного захисту або поновлення порушених, оспорюваних прав чи наявність очевидних ознак протиправності.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, просить ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2025 року скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні клопотання позивача.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час і місце апеляційного розгляду справи, і оскільки його явка в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, апеляційний розгляд справи проведено у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи співмірність вимог заяви про забезпечення позову із подальшими позовним вимогами та обставинам справи, невжиття заходів забезпечення адміністративного позову в даному випадку може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника та третіх осіб, трудового колективу товариства, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Крім того, у разі невжиття заходів забезпечення позову можливе настання негативних наслідків, для виправлення яких позивачу буде необхідно докласти значних зусиль.

Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з врахуванням наступного.

Відповідно до ч. 1, 2ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо таке буде прийнято на користь позивача.

Колегія суддів звертає увагу на те, що підстави забезпечення позову, передбачені ч. 2ст. 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно з ч. 1, 2ст. 151 КАС Українипозов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії (правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 24.04. 2019 року в справі N 826/10936/18 (провадження N К/9901/728/19).

Відповідно до ч. 6ст. 154 КАС України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання.

Таким чином, ухвала про забезпечення позову повинна бути судом вмотивована, а саме із зазначенням: 1) висновків про існування: обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі; 2) в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача.

Крім того, забезпечення адміністративного позову можливе виключно за наявності вищевказаних обставин, які підлягають доведенню позивачем (заявником) та встановленню судом у разі вжиття таких заходів.

Також необхідно зазначити, що забезпечення позову - це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно будь-якої із сторін у спорі, їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд, виходячи з конкретних доказів, повинен встановити чи наявна хоча б одна з передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України обставин та оцінити чи не призведе застосований судом захід забезпечення позову до заподіяння ще більшої шкоди, ніж та, якої можна запобігти шляхом його застосування.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Згідно з інформацією, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності ФОП ОСОБА_1 є 47.30 Роздрібна торгівля пальним.

З метою здійснення основного виду своєї господарської діяльності заявник у встановленому порядку отримав від контролюючого органу ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним №2400097 терміном дії з 11.07.2024 до 11.07.2029, видану за адресою місця торгівлі:

АДРЕСА_1 на сьогодні, укладено наступні трудові договори між ФОП ОСОБА_1 з:

ОСОБА_2 , оператором АЗС (трудовий договір №4 від 01.11.2019; наказ про прийом на роботу №30/19 від 31.10.2019);

ОСОБА_3 , оператором АЗС (трудовий договір №4/18 від 14.05.2018; наказ про прийом на роботу №22/18 від 11.05.2018);

ОСОБА_4 , оператором АЗС (трудовий договір №9 від 21.07.2021; наказ про прийом на роботу №59/21 від 20.07.2021);

ОСОБА_5 , оператором АЗС (трудовий договір №14/17 від 01.12.2017; наказ про прийом на роботу №19 від 30.11.2017);

ОСОБА_6 , оператором АЗС (трудовий договір №15/17 від 01.12.2017; наказ про прийом на роботу №19 від 30.11.2017);

ОСОБА_7 , оператором АЗС (трудовий договір №8 від 01.11.2019; наказ про прийом на роботу №34/19 від 31.10.2019);

ОСОБА_8 , оператором АЗС (трудовий договір №6 від 01.11.2019; наказ про прийом на роботу №32/19 від 31.10.2019);

ОСОБА_9 , оператором АЗС (трудовий договір №3 від 30.04.2021; наказ про прийом на роботу №52/21 від 30.04.2021);

ОСОБА_10 , оператором АЗС (трудовий договір №13 від 22.07.2021; наказ про прийом на роботу №63/21 від 22.07.2021);

ОСОБА_11 , оператором АЗС (трудовий договір №14 від 22.07.2021; наказ про прийом на роботу №64/21 від 22.07.2021);

ОСОБА_12 , оператором АЗС (трудовий договір №1 від 13.05.2022; наказ про прийом на роботу №82/22 від 13.05.2022);

ОСОБА_13 , оператором АЗС (трудовий договір №6 від 11.07.2023; наказ про прийом на роботу №98/23 від 10.07.2023);

ОСОБА_14 , оператором АЗС (трудовий договір №5 від 04.07.2025; наказ про прийом на роботу №130/25 від 03.07.2025);

ОСОБА_15 , оператором АЗС (трудовий договір №4 від 01.04.2023; наказ про прийом на роботу №93/23 від 31.03.2023);

ОСОБА_16 , оператором АЗС (трудовий договір №5 від 21.07.2021; наказ про прийом на роботу №55/21 від 20.07.2021);

ОСОБА_17 , оператором АЗС (трудовий договір №9 від 07.11.2023; наказ про прийом на роботу №108/23 від 06.11.2023);

ОСОБА_18 , оператором АЗС (трудовий договір №2 від 30.04.2021; наказ про прийом на роботу №51/21 від 30.04.2021);

ОСОБА_19 , оператором АЗС (трудовий договір №3 від 12.06.2025; наказ про прийом на роботу №127/25 від 12.06.2025).

За 2024 рік ФОП ОСОБА_1 проведено витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату найманих працівників у сумі 5809843 грн 00 коп.

У заявника наявні зобов`язання щодо поставки пального, зокрема:

згідно укладеного між ФОП ОСОБА_1 (продавець) та Теребовлянська спеціалізована школа-ліцей (покупець) договору купівлі-продажу нафтопродуктів №33 від 24.03.2025.

Відповідно до пп. 1.1 п. 1 (Предмет договору) вказаного Договору №33 узгоджено, що Продавець зобов`язується передавати (продати) належний йому на праві власності товар, а Покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього на умовах цього Договору.

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. п. 2 Договору №33:

Найменування Дизельне паливо;

Кількість товару визначається Покупцем відповідно до його виробничих потреб;

Підпунктом 6.1 п. 6 (Відповідальність сторін) Договору №33 узгоджено, що у випадках порушення своїх зобов`язань Сторони несуть відповідальність визначену Договором та чинним законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

У пп. 7.1 п. 7 (Строк дії Договору та інші положення) Договору №33 встановлено, що Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 31.12.2025 року.

згідно договору купівлі-продажу нафтопродуктів №1 від 15.06.2023 укладеного між ФОП ОСОБА_1 (продавець) та ТОВ "Альтфатер Тернопіль" (покупець).

Відповідно до пп. 1.1 п. 1 (Предмет договору) вказаного Договору №1 узгоджено, що Продавець зобов`язується передавати (продати) належний йому на праві власності товар, а Покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього на умовах цього Договору.

Відповідно до п. 2 (Відомості про товар) Договору №1:

Найменування Нафта і дистиляти, ДК 021-2015-091300009, а саме дизельне паливо та бензин марки А-95 (пп. 2.1);

Кількість товару визначається Покупцем відповідно до його виробничих потреб (пп. 2.2).

Підпунктом 6.1 п. 6 (Відповідальність сторін) Договору №1 узгоджено, що у випадках порушення своїх зобов`язань Сторони несуть відповідальність визначену Договором та чинним законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Підпунктом 6.2 п. 6 (Відповідальність сторін) Договору №1 визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим Договором.

В свою чергу, пп. 6.3 п. 6 (Відповідальність сторін) Договору №1 закріплено, що у разі не передачі Продавцем товару Покупцю у строк, обумовлений пп. 3.1 п. З даного Договору, Продавець, за порушення строків виконання зобов`язання, сплачує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пп. 8.1 п. 8 (Строк дії Договору та інші положення) Договору №1 встановлено, що Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та проторговується на той самий термін та за тих же умов, якщо жодна із сторін не заперечує письмово у термін до 30 календарних днів до моменту припинення дії такого; а в частині виконання грошових зобов`язань - до моменту повного та належного виконання Сторонами усіх своїх грошових зобов`язань за цим Договором.

Також, у заявника наявні аналогічні договірні зобов`язання й з іншими контрагентами згідно укладених Договорів купівлі-продажу Довгенська ЗОШ І-ІІ ступенів (Договір № 12 від 25.02.2025), з Теребовлянською міською радою (Договір від 17.04.2025), з Центром розвитку спорту та фізичного виховання Теребовлянської міської ради (Договір № 39866/8 від 03.02.2025), з ТОВ "Агро Престиж" (Договір № 1/2/24 від 01.01.2024).

Згідно Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" від 19.04.2025 №3817-IX припинення дії ліцензії - це позбавлення суб`єкта господарювання права на провадження відповідного виду (видів) господарської діяльності, на який (які) йому надано ліцензію, у порядку, визначеному цим Законом.

Суд наголошує, що за своєю правовою природою рішення Головного управління ДПС в Тернопільській області №896-л від 24.07.2025 фактично блокує господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 в частині роздрібної торгівлі пальним, який є основним видом діяльності. Як наслідок, неможливість провадження господарської діяльності зумовить невиконання роздрібної торгівлі пальним, договірних зобов`язань перед контрагентами, втрати очікуваного прибутку, що очевидно вплине на результати господарської діяльності товариства, заблокує формування доходу та виплати заробітної плати працівникам, а надалі і можливого вивільнення працівників, що очевидно ускладнить відновлення господарської діяльності у разі вирішення спору на користь заявника.

Проаналізувавши мотиви, якими заявник обґрунтовує заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку про наявність об`єктивних доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, для відновлення яких заявнику необхідно буде докласти значних зусиль.

Крім того, вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суд враховує специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.

Колегія суддів також враховує те, що Верховний Суд у постанові від 13.07.2022 у справі №240/26736/21 сформував правовий висновок, відповідно до якого анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним з моменту її отримання суб`єктом господарювання позбавляє його права на подальше здійснення такої діяльності, та може призвести до ухвалення судом рішення по суті спору після розриву відповідних господарських зав`язків, вивільнення працівників, що матиме наслідком утруднення або неможливість відновлення господарської діяльності взагалі у випадку ухвалення позитивного рішення суду.

При цьому, підставою для прийняття ГУ ДПС у Тернопільській області рішення припинення дії ліцензії №896-л від 24.07.2025, як вказано у самому рішенні, є: «несплата чергового платежу за ліцензію».

Однак, заявник стверджує, що 17.07.2025 ним здійснено черговий платіж за ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним, про що повідомив контролюючий орган заявою встановленого зразка від 18.07.2025 та долученою платіжною інструкцією №471 від 17.07.2025.

Вказану заяву, платіжну інструкцію, а також, відомості з електронного кабінету платника податків про зарахування коштів, про реквізити для сплати, довідку з банку про зарахування коштів, долучено заявником до заяви про забезпечення позову.

Зазначені обставини будуть досліджуватись судом в процесі розгляду справи, однак, наразі свідчать про вчинення заявником дій щодо внесення чергового платежу за ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним ще до прийняття контролюючим органом спірного рішення.

Враховуючи наведене, вжиття заходів забезпечення позову у спосіб, який просить позивач, шляхом зупинення дії рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області №896-л від 24.07.2025, суд вважає таким, який в повній мірі узгоджується з положеннями ст.ст. 150, 151 КАС України, оскільки в даному випадку існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі у вигляді зупинення основної господарської діяльності позивача на підставі оскаржуваного рішення. У свою чергу, невжиття таких заходів забезпечення позову у разі задоволення позову призведе до необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення порушених прав позивача, оскільки заборона здійснення торгівлі пальним може призвести до повного зупинення господарської діяльності заявника.

Також, колегія суддів зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову у запропонований заявником спосіб, не суперечить меті застосування правового інституту забезпечення позову та забезпечить ефективність судового захисту, у разі задоволення цього позову. Водночас такий захід забезпечення позову відповідає положенням КАС України та не відноситься до переліку заборон щодо забезпечення позову, передбачених цим Кодексом.

При цьому, на переконання суду, зміст таких заходів забезпечення позову свідчить про те, що ці заходи спрямовано виключно на збереження існуючого становища ФОП ОСОБА_1 до вирішення судом спору по суті і є тимчасовим заходом, покликаним запобігти виникненню ускладнень та докладанню значних та невиправданих зусиль для відновлення господарської діяльності товариства у разі ухвалення рішення на його користь.

У свою чергу, вжиття судом заходів забезпечення позову не порушить прав та законних інтересів відповідача чи інших осіб.

Суд наголошує, що в даному випадку вжиття заходів забезпечення позову є тимчасовим заходом, спрямованим на забезпечення виконання судового рішення, не є вирішенням спору по суті, і не свідчить про неправомірність висновку контролюючого органу про наявність підстав для припинення ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.

Колегія суддів звертає увагу на те, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Таким чином, приймаючи рішення про забезпечення позову, суд виходить з того, що в разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення, заподіяна позивачу шкода внаслідок зупинення господарської діяльності у зв`язку з неможливістю реалізації товарів та відмовою контрагентів від співпраці буде значно більшою, оскільки відновлення ділових зв`язків та нормалізація ведення господарської діяльності, призведе до значних зусиль та витрат заявника.

Зважаючи на вищевикладене, а також те, що правомірність прийняття відповідачем оскаржуваного рішення підлягає дослідженню лише під час судового вирішення справи по суті, то невжиття заходів забезпечення позовної заяви може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Заходи забезпечення позовної заяви відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Таким чином, дослідивши заяву про забезпечення позову та додані матеріали, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення заяви.

Правомірність вжиття судами заходів забезпечення позову у цій категорії спорів була предметом розгляду Верховного Суду, який у постановах від 14 грудня 2021 року (справа № 240/16920/21), від 15 квітня 2022 року (справа № 440/6755/21), від 13 липня 2022 року (справа №240/26736/21), від 11 січня 2023 року (справа № 640/10679/22) дійшов висновків, аналогічних до викладених судом першої інстанції у даній справі.

Колегія суддів зазначає, що Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №800/521/17, на яку покликається скаржник, висловлено те, що позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом. Роблячи висновок у цій справі Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що у разі задоволення заяви позивача про забезпечення позову шляхом заборони голові суду видавати накази щодо припинення трудових відносин, суд своєю ухвалою фактично подовжує правовідносини публічної служби для позивача, але ухвала суду про забезпечення позову не може бути підставою для виникнення та зміни таких правовідносин.

Інші висновки Верховного Суду у наведених скаржником рішеннях також не доводять відмінного з цією справою правозастосування, оскільки ухвалені за інших фактичних обставин та виходячи з конкретних доводів окремих заяв про забезпечення позову, тому не є релевантними.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2025 року з питань забезпечення адміністративного позову у справі № 500/4531/25 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді С. М. Кузьмич
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 19 вересня 2025 року.