Справа № 320/1603/24
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2025 року справа №320/1603/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у донарахуванні та виплаті пенсії з 01.12.2023 з урахуванням у складі грошового забезпечення позивача, з якого обчислено пенсію, щомісячної додаткової грошової винагороди, зазначеній у довідці Військової частини НОМЕР_1 про суми щомісячної грошової додаткової винагороди, яка ввійшла в дохід позивача за березень 2018 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії з 01.12.2023 з урахуванням у складі грошового забезпечення позивача, з якого обчислено пенсію, щомісячної додаткової грошової винагороди, зазначеній у довідці Військової частини НОМЕР_1 про суми щомісячної грошової додаткової винагороди, яка ввійшла в дохід позивача за березень 2018 року та виплатити різницю в недоотриманій, з 01.12.2023, пенсії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що перед звільненням він у складі грошового забезпечення фактично отримав щомісячну додаткову грошову винагороду, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок). Проте з вини державного органу, при призначенні пенсії щомісячну додаткову грошову винагороду не було враховано, що призвело до призначення пенсії у меншому розмірі. Тому позивач подав до відповідача заяву про перерахунок пенсії разом з додатковими документами. Однак відповідач протиправно, на думку позивача, відмовив у здійсненні перерахунку, безпідставно вказавши, що зазначені позивачем виплати не враховуються до складу грошового забезпечення при обчисленні пенсії.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.01.2024 відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

04.06.2024 канцелярією суду зареєстровано відзив на позовну заяву відповідача, в якому в якому відповідач просить залишити позовну заяву без задоволення з посиланням на те, що призначення та перерахунок пенсії позивача проведені територіальним органом Пенсійного фонду України відповідно до вимог законодавства, чинного на момент проведення відповідного перерахунку.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та з 24.05.2018 отримує пенсію, призначену на підставі Закону України від 09.04.1992 №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до протоколу про призначення пенсії позивача від 03.07.2018 пенсія позивача розрахована із сум грошового забезпечення, а саме: посадового окладу 7 330,00 грн, окладу за військове звання - 1 480,00 грн, процентної надбавки за вислугу років 50 % - 4 405,00 грн, середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці 2 054,50 грн, в тому числі: надбавка за специфічні умови проходження служби 10 %, премія 23 % .

На заяву позивача від 23.10.2023 Військовою частиною НОМЕР_1 було надано довідку про суми щомісячної грошової додаткової винагороди, в якій міститься інформація про нарахування і виплату щомісячної додаткової грошової винагороди (60% грошового забезпечення) у січні березні 2018 року, на яку нараховано та сплачено ЄСВ.

21.11.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку його пенсії з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яка входила в дохід за березень 2018 року, на підставі довідки Військової частини НОМЕР_1 .

Листом від 19.12.2023 №2600-0310-8/249102 відповідач повідомив позивача про те, що статтею 43 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та пунктом 7 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393, не передбачені такі види грошового забезпечення як щомісячна додаткова грошова винагорода, а тому її не може бути враховано до складу грошового забезпечення, з якого обмислюється розмір пенсії.

Вважаючи, що відповідач протиправно не здійснив перерахунок призначеної пенсії з урахуванням у складі грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд зазначає таке.

Згідно з частиною 3 статті 43 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Закон №2262-ХІІ) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З аналізу зазначеної норми слідує, що Законом №2262-ХІІ передбачено включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, щомісячних основних видів грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Структура грошового забезпечення військовослужбовців визначена також у Законі України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон №2011-XII).

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Отже, приписи статті 9 Закону №2011-XII містять ширший перелік видів грошового забезпечення у порівнянні з приписами статті 43 Закону №2262-XII та відносять до складу грошового забезпечення одноразові додаткові види грошового забезпечення.

При вирішенні питання щодо можливості включення до складу грошового забезпечення для цілей обчислення пенсії одноразових додаткових видів грошового забезпечення суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 15 Закону №2011-XII пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону №2262-XII.

Отже, спеціальним законом, який визначає умови та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, є саме Закон №2262-XII. Відповідно, при визначенні складових грошового забезпечення для цілей обчислення пенсії застосуванню підлягає частина 3 статті 43 Закону №2262-XII.

Як зазначено вище, вказана норма права передбачає обчислення пенсії з розміру грошового забезпечення, яке включає: оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством. Тому суд дійшов висновку, що щомісячна додаткова грошова винагорода підлягає включенню до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, у разі їх віднесення до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Положеннями пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" (далі Постанова №889) встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду:

1) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

2) військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у п. 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 01 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Відповідно до пункту 2 Постанови №889 граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Постанова №889 була чинною до 01.03.2018.

На виконання вказаної постанови Міністерство оборони України наказом від 24.10.2016 №550 затвердило Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, яка набрала чинності 16.12.2016 (далі Інструкція №550).

Положеннями пункту 8 Інструкції №550 передбачено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 9 Інструкції №550 розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік.

Відповідно до пункту 10 Інструкції №550 командир (начальник) військової частини (установи, організації) має право зменшувати розміри винагороди за наявності обставин, передбачених у цьому пункті.

Питання складу грошового забезпечення військовослужбовців неодноразово було предметом розгляду Верховного Суду. Зокрема, згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2019 у справі №522/2738/17 при обчисленні пенсії на підставі статті 43 Закону №2262-ХІІ не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення, як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Крім того, факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статті 43 Закону №2262-ХІІ, який є вичерпним.

Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 24.06.2020 у справі №642/1359/17, щомісячна додаткова грошова винагорода носить систематичний, щомісячний характер, належать до додаткових видів грошового забезпечення, відповідно до статті 43 Закону №2262-ХІІ підлягає врахуванню під час обчислення пенсії позивачу. Тому в цій частині суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

При визначенні тривалості виплати додаткових видів грошового забезпечення для цілей віднесення їх до щомісячних суд враховує абзац 3 пункту 7 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 (далі Порядок №393). Зазначена норма права передбачає, що розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Відповідно до абзацу 3 пункту 7 Постанови №393 пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням, зокрема, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач щомісячно отримував щомісячну додаткову грошову винагороду, встановлену Постановою №889, з якої щомісячно утримувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Позивач виключений зі списків особового складу частини наказом від 23.05.2018 №97.

Отже, вказана винагорода виплачувалася позивачу щомісяця протягом 3 календарних місяців перед звільненням, що підтверджується довідкою, наявною в матеріалах справи, при цьому, у вказаний період Постанова №889 була чинною.

Така щомісячна додаткова грошова винагорода була передбачена і виплачувалася позивачу згідно з вимогами постанови №889, яка втратила чинність у зв`язку з введенням в дію Постанови №704.

Така винагорода носила систематичний, щомісячний характер, належить до додаткових видів грошового забезпечення та відповідно до статті 43 Закону №2262-ХІІ підлягає врахуванню під час обчислення пенсії позивачу.

Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №522/2738/17.

За наведеного, суд дійшов висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням, а саме щомісячної додаткової грошової винагороди.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги належить задовольнити.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України "Про судовий збір", судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.12.2023 з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого обчислено пенсію, щомісячної додаткової грошової винагороди, зазначеної у довідці Військової частини НОМЕР_1 про суми щомісячної грошової додаткової винагороди, яка ввійшла в дохід позивача за березень 2018 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) пенсії з 01.12.2023 з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого обчислено пенсію, щомісячної додаткової грошової винагороди, зазначеної у довідці Військової частини НОМЕР_1 про суми щомісячної грошової додаткової винагороди, яка ввійшла в дохід ОСОБА_1 за березень 2018 року та виплатити різницю в недоотриманій пенсії з 01.12.2023.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.