Справа № 375/518/24
Суддя: Штифорук О. В.
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 375/518/24
Провадження № 2-а/375/15/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року селище Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Штифорук О.В.,

за участю секретаря Юрченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Головного Управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.03.2024 року близько 21 години вечора ОСОБА_1 перебував у салоні автомобіля марки ВА3-2101 д.н.з. НОМЕР_1 , поки водій ОСОБА_2 вийшов із-за керма та пішов у поле по своїх природних потребах. ОСОБА_1 є директором ТОВ «АМОК», водій - його працівником. В той вечір вони вдвох чергували, сидячи в автомобілі, неподалік складів їх підприємства, оскільки останнім часом невідомі особи викрадали майно підприємства. В цей час до нього підійшли працівники поліції, які безпричинно вирішили перевірити у нього документи. В результаті розмови з працівниками поліції відносно ОСОБА_1 було складено протоколи по ст. 130 та ст.185 КУпАП за те, що він ніби то керував автомобілем у стані алкогольного сп?яніння, чинив спротив працівникам поліції, як потім з?ясувалося винесено постанову та по ст.126 ч.1 та ст.121 ч.1 КУпАП, оскільки не пред?явив посвідчення водія та не мав полісу обов?язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим він ніби то порушив п.2.4.а та п.2.1.б ПДР України. При цьому ОСОБА_1 неодноразово наголошував працівникам поліції, що він не є водієм даного транспортного засобу.

На місці оскаржувану постанову працівники поліції не виносили, ОСОБА_1 при її винесенні був відсутній. Через деякий час від знайомих працівників поліції ОСОБА_1 дізнався, що відносно нього, крім протоколів по ст.130 та ст.185 КУпАП в той день винесено і оскаржувану постанову, тому він звернувся до адмінпрактика ВП №1 Білоцерківського РУП (смт Рокитне), де 03.04.2024 року отримав копію оскаржуваної постанови. В результаті не вручення копії даної постанови ОСОБА_1 в день розгляду справи 15.03.2024 року, а лише 03.04.2024 року, останній вимушений просити суд поновити строк на її оскарження.

Сторона захисту вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм чинного законодавства: розгляд справи проведено взагалі без заслуховування пояснень ОСОБА_1 як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на місце події в той день виїжджав адвокат при затриманні ОСОБА_1 , але розгляд справи, за результатами якої винесено оскаржувану постанову серії БАД № 995343 в присутності адвоката та ОСОБА_1 не проводився, останньому докази, на підставі яких винесено постанову, не пред?являлися.

В даному випадку будь-які докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відсутні, що підтверджується і самою постановою, в якій у графі «до постанови додаються», не вказано жодного доказу провини останнього (стоїть прочерк), як наслідок, вважає, що провина позивача не доведена, оскільки такі докази і склад адміністративного правопорушення відсутні.

Також згідно оскаржуваної постанови подія мала місце 10.03.2024 року о 21:22 год. хоч насправді всі події відбувалися 15.03.2024 року, тобто невірно зазначено дату, що не відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Ухвалою суду від 12.04.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано термін для усунення недоліків.

26.04.2024 позивач подав заяву про усунення недоліків, недоліки було усунено.

Ухвалою суду від 23.08.2023 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Від представника відповідача через електронний суд надійшов відзив на позовну заяву у якому зазначив, що згідно постанови серії БАД №905343 від 15 березня 2024 року про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 та ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено штраф в розмірі 425,00 грн.

Згідно вказаної постанови вбачається, шо 15 березня 2024 року о 20.57 годині ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_2 , не пред?явив для перевірки посвідчення водія відповідної ОСОБА_1 в с. Моківка по вулиці Пролетарська 30, керуючи транспортним засобом категорії та реєстраційний документ на Т/З, у спосіб який дає можливість прочитати та зафіксувати дані, чим порушив п. 24А ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність частиною 1 статті 126 КУпАП.

Оскільки матеріалами справи встановлено, що 15 березня 2024 року ОСОБА_1 здійснюючи керування транспортним засобом, виконував правову роль водія, то на нього, як і на інших учасників дорожнього руху, поширюються обов`язки, передбачені ПДР України, зокрема, п. 2.1 ПДР України. Тобто, ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу зобов?язаний мати безпосередньо при собі посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Зазначені обставини також викладені в поясненнях поліцейського СРПП, ВП № 1, Білоцерківського РУП, сержанта поліції ОСОБА_3 .

У той же час відповідно до п. 2.4А ПДР України - на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил та пред?явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Таким чином, з метою перевірки на вимогу працівників поліції водії зобов?язані надати, зокрема, посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Разом з тим, як зазначив позивач в позовній заяві та при розгляді справи, він дійсно не пред?явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний його автомобіля документ на транспортний засіб, оскільки інспектор не пояснив причину зупинки.

Невиконання або неналежне виконання обов?язку пред?явити для перевірки посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб за умови керування транспортним засобом утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи водієм транспортного засобу, на якого поширюються обов?язки, передбачені ПДР України, зобов?язаний не тільки при собі мати посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, але і на вимогу працівників поліції пред?явити зазначені документи у спосіб, що дає можливість ознайомитися з ним та зафіксувати інформацію.

Враховуючи викладене вище, вважають що підстави котрі б вказували на те, що інспектором при розгляді справи про адміністративне правопорушення допущені порушення, які б ставили під сумнів законність оскаржуваної постанови - відсутні.

За таких обставин вважають, що позов ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися. Через канцелярію суду подали заяву про проведення розгляду справи у їх відсутності, пред`явлений позов підтримують та просять задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Через електронний суд подав клопотання про розгляж справи у його відсутності. Проти позовних вимог заперечує в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої інстанцій, а тому судом прийнято рішення про розгляд справи без участі позивача та представника відповідача.

Згідно із ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що 15.03.2024 року близько 21 години вечора ОСОБА_1 перебував у салоні автомобіля марки ВА3-2101 д.н.з. НОМЕР_1 , поки водій ОСОБА_2 вийшов із-за керма та пішов у поле по своїх природних потребах. ОСОБА_1 є директором ТОВ «АМОК», водій - його працівником. В той вечір вони вдвох чергували, сидячи в автомобілі, неподалік складів їх підприємства, оскільки останнім часом невідомі особи викрадали майно підприємства. В цей час до нього підійшли працівники поліції, які безпричинно вирішили перевірити у нього документи. В результаті розмови з працівниками поліції відносно ОСОБА_1 було складено протоколи по ст. 130 та ст.185 КУпАП за те, що він ніби то керував автомобілем у стані алкогольного сп?яніння, чинив спротив працівникам поліції, як потім з?ясувалося винесено постанову та по ст.126 ч.1 та ст.121 ч.1 КУпАП, оскільки не пред?явив посвідчення водія та не мав полісу обов?язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим він ніби то порушив п.2.4.а та п.2.1.б ПДР України. При цьому ОСОБА_1 неодноразово наголошував працівникам поліції, що він не є водієм даного транспортного засобу.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Будь-яких доказів, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом суду не надано.

Відповідно до п. 2.4а ПДР України - на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил та пред?явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Таким чином, з метою перевірки на вимогу працівників поліції водії зобов?язані надати, зокрема, посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Разом з тим, як зазначив позивач в позовній заяві та при розгляді справи, він дійсно не пред?явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний його автомобіля документ на транспортний засіб, оскільки інспектор не пояснив причину зупинки.

Невиконання або неналежне виконання обов?язку пред?явити для перевірки посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб за умови керування транспортним засобом утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи водієм транспортного засобу, на якого поширюються обов?язки, передбачені ПДР України, зобов?язаний не тільки при собі мати посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, але і на вимогу працівників поліції пред?явити зазначені документи у спосіб, що дає можливість ознайомитися з ним та зафіксувати інформацію.

За приписами частини першої статті 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Матеріалами справи встановлено, що відносно ОСОБА_1 була складена постанова серії БАД № 905343 від 15 березня 2024 року про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 126 та ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено штраф в розмірі 425,00 грн.

Обставини, які зазначені у постанові також викладені в поясненнях поліцейського СРПП, ВП № 1, Білоцерківського РУП, сержанта поліції Осадчого Р.В. від 15.03.2024 року.

Отже, судом встановлено, що фактична дата вчинення події - 15 березня 2024 року, що підтверджується матеріалами справи. Помилкове зазначення дати 10 березня 2024 року у протоколі не впливає на зміст та суть зафіксованого правопорушення.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколомпро вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (ч. 3 ст. 283 КУпАП).

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП).

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 11 КУпАП).

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 23.10.2018 р. по справі № 743/1128/17, від 15.11.2018 р. по справі № 524/5536/17, від 23.10.2019 р. по справі № 357/10134/17 та інших.

На виконання визначеногоч. 2 ст. 77 КАС України обов`язку щодо доказування правомірності прийнятого рішення, яке оскаржується позивачем, представником відповідача надано відзив на позовну заяву, узагальнені доводи котрого зводяться до того, що оскаржувана постанова є правомірною та винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, а адміністративне стягнення накладено в межах санкції ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Ураховуючи згадані норми чинного законодавства України, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що факт порушення позивачем Правил дорожнього руху доведений належними і допустимими доказами, а тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 121, 183, 251, 280 КУпАП, ст.ст. 9, 77, 79, 132, 139, 162, 205, 246, 250, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через Рокитнянський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 03.09.2025 року.

Головуюча суддя Оксана ШТИФОРУК