Справа № 240/5567/25
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року м. Житомир справа № 240/5567/25

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якому просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення ГУ ПФУ у Львівській області №90 від 07.02.2025 та рішення - повідомлення ГУ ПФУ в Житомирській області про відмову у переведенні з 03.02.2025 мене - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на пенсію державного службовця;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести мене ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) із 03.02.2025 на пенсію відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХП, з урахуванням довідок ГУ ДСА України в Житомирській області про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби та посаду якої було класифіковано (Додаток 1 до Порядку) № 199/25 від 03.02.2025 ( посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років у 30% за стаж державної служби 29 років); про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 198/25 від 03.02.2025 ( Додаток 2 до Порядку); про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця особі, яка працювала на посадах державної служби, класифікацію яких було проведено, має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців , і які на дату виходу на пенсію не перебуває на державній службі № 200/25 від 03.02.2025 (Додаток 3 до Порядку).

В обґрунтування позову вказує, що з 25.11.2008 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Житомирській області та отримує пенсію як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Вказує, що звільнившись 17.01.2025 із роботи, з посади державного службовця, 03.02.2025 звернулась до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою про переведення з пенсії, яку отримувала на підставі ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи», на пенсію державного службовця, оскільки на час звільнення з роботи досягла відповідного віку з якого державному службовцю може бути призначена пенсія, набула стажу державної служби 29 років і раніше на пенсії державного службовця не перебувала. Відповідач ГУ ПФУ у Львівській області рішенням № 90 від 07.02.2025 відмовив у призначенні пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» з тих підстав, що з 25.11.2008 вже було призначено пенсію як державному службовцю. Позивач у позові також зазначає, що на свою заяву про призначення пенсії державного службовця також отримала повідомлення ГУ ПФУ в Житомирській області від 17.02.2025 №0600-0217-8/15340 про те, що рішенням ГУ ПФУ в Львівській області від 03.02.2025 мені відмовлено у переході на інший вид пенсії і маю право оскаржити зазначене рішення. Звертаючись до суду з позовом позивач вважає, що рішення ГУ ПФУ у Львівській області №90 від 07.02.2025 та рішення - повідомлення ГУ ПФУ в Житомирській області про відмову у призначенні пенсії державного службовця Х«0600-0217-8/15340 від 17.02.2025 є не правомірними та такими, що порушують її права. Просить позов задовольнити.

Суддя своєю ухвалою від 03.03.2025 прийняла позовну заяву до розгляду, відкрила спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи та зобов`язала Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надати до суду копії матеріалів пенсійної справи позивача.

Відзив Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надійшов до суду 26.03.2025. Заперечуючи позовні вимоги відповідач вказує, що за результатами розгляду документів ОСОБА_1 було встановлено, що позивачу було призначено з 25.11.2008 пенсію згідно Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХП. Відповідно до положень пункту з Порядку №622 право на призначення пенсії державного службовця мають особи якщо їм до набрання чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІ не призначалася пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-ХП від 16.12.1993. Враховуючи вищевикладене, винесено рішення № 90 від 07.02.2025 щодо відмови позивачу в переході на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VII, оскільки позивачу призначалася пенсія з 25.11.2008 в проведенні перерахунку пенсії згідно Закону України «Про державну службу» № 3723-ХП від 16.12.1993. Вважає, що заявлені позивачем вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Просить відмовити у задоволенні позову.

Відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надійшов до суду 03.07.2025. Заперечуючи позовні вимоги відповідач вказує, що 03.02.2025 ОСОБА_1 звернулась із заявою про проведення перерахунку перехід на інший вид пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». Звернення ОСОБА_1 від 03.02.2025 №207 опрацьовувалось спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів з призначення (перерахунків) пенсій. За результатами розгляду винесено рішення про відмову в перерахунку пенсії згідно Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №899 - VIII. Представник відповідача у відзиві також зазначає, що оскільки нормами Закону № 1058-ІV передбачено можливість переведення на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», однак із встановленням розміру раніше отримуваної пенсії, яку заявник отримував на дату переведення пенсії згідно із Законом № 3723-ХІІ на пенсію згідно із Законом №1058-ІV (тобто розмір пенсії обчислюватиметься відповідно до документів, з яких пенсія обчислювалась на момент відповідного переведення). Водночас, ОСОБА_1 просить не перевести її на попередній вид пенсії, а саме призначити (в даному випадку повторно призначити) пенсію державного службовця. Разом з тим, позивач просить здійснити призначення пенсії з урахуванням довідок від 03.02.2025 №199/25, від 03.02.2025 №200/25, від 03.02.2025 №198/25, тобто фактично заявниця просить поновити виплату пенсії державного службовця, однак визначити розмір пенсії на підставі довідок про складові заробітної плати від 2025 року. Таким чином, по своїй суті, заява від 03.02.2025 спрямована на обчислення пенсії державного службовця з більшого заробітку. Іншого чинним законодавством не передбачено. Дії Управління вважає правомірними та вмотивованими.

До відзиву додано копії матеріалів пенсійної справи позивача.

У період із 30.06.2025 по 18.07.2025 та, із 06.08.2025 по 26.08.2025 головуюча у справі суддя перебувала у відпустці.

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Встановлено, що 24.11.2008 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 45).

Як вбачається з протоколу №1453 від 26.01.2009, ОСОБА_1 призначено пенсію; умови призначення: держслужбовці; стаж - держслужбовці 12 років 2 міс 9 днів (а.с. 43).

В матеріалах пенсійної справи позивача, копії якої надано на вимогу суду відповідачем, міститься заява ОСОБА_1 від 26.10.2017 про перерахунок пенсії. Вид пенсії: перехід на інший вид пенсії "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с. 46).

Із заявою про перерахунок пенсії; вид перерахунку: перехід на інший вид пенсії згідно Закону України "Про державну службу" позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області 03.02.2025 (а.с. 47). До заяви додала довідки від 03.02.2025 про складові заробітної плати на 2024-2025 роки.

Заява ОСОБА_1 від 03.02.2025, відповідно до принципу екстериторіальності, була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області.

За результатом розгляду заява позивача від 03.02.2025, Головне управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийняло "Рішення 90 від 07.02.2025 про відмову в частині проведення перерахунку пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" ОСОБА_2 ".

У рішенні 90 від 07.02.2025 вказано: "За результатами розгляду документів було встановлено, що ОСОБА_1 було призначено з 25.11.2008 пенсію згідно Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ. Відповідно до положень пункту 3 Порядку №622 право на призначення пенсії державного службовця мають особи якщо їм до набрання чинності Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІII не призначалася пенсія відповідно до Закону України Про державну службу № 3723 - XII від 16.12.1993.

Враховуючи вищезазначене прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в переході на пенсію за віком згідно Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ, оскільки заявниці призначалася пенсія з 25,11.2008 згідно Закону України Про державну службу № 3723 - XII від 16.12.1993. Перерахунок раніше призначених пенсій за цим Законом передбачений."

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом від 17.02.2025 №0600-0217-8/15340 повідомило ОСОБА_1 про прийняте, за результатом розгляду її заяви від 03.02.2025, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, рішення.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вважає протиправною та такою, що порушує її права, відмову у призначенні пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

До 01 травня 2016 року умови пенсійного забезпечення державних службовців визначалися Законом України "Про державну службу " № 3723-ХІІ від 16.12.1993.

Водночас з 01 травня 2016 року принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців визначаються Законом України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015.

Після 01.05.2016, відповідно до статті 90 Закону України "Про державну службу" №889-VIII, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Статтею 9 Закону № 1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з ч. 3 статті 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV визначено порядок перерахунку призначеної пенсії.

Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993.

Так, відповідно до пункту 1 частини 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про державну службу" № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з п. 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України Про державну службу та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-ІV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-ІV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Аналогічні положення закріплені у Порядку № 622, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб (далі - Порядок № 622), яка застосовується з 01.05.2016. Вказаний Порядок №622 є чинним, не визнавався неконституційним та не скасовувався.

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку, згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VIII на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII мають право особи, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Таким чином право на пенсію державного службовця за змістом частини першої статті 37 Закону №3723-ХІІ мали особи, які:

а) досягли певного віку;

б) мають передбачений законодавством страховий стаж;

в) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

За наведеного правового регулювання, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Тобто, за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 560/2398/19, від 18 березня 2021 року у справі №500/5183/17, від 11 квітня 2023 року у справі № 1.380.2019.003855.

Як встановлено судом та підтверджується належними доказами, позивачу з 24.11.2008 була призначена пенсія за віком за нормами Закону № 3723-ХІІ, яку вона отримувала до переведення на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV (на підставі її заяви від 26.10.2017).

З матеріалів справи вбачається, що 03.02.2025 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області із заявою, у якій просила перевести її на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ, додавши документи за переліком згідно з розпискою-повідомленням та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області оскаржуваним рішенням у переведенні на пенсію відповідно до Закону №3723-ХІІ відмовив з тих підстав, що пенсію за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ їй уже було призначено до 25.10.2017, а проведення перерахунків пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців чинним законодавством не передбачене.

Верховний Суд у постанові від 25 липня 2025 року у справі №140/5363/24 виснував: з огляду на приписи статті 37 Закону №?3723-ХІІ, положення розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, статті 90 цього ж Закону, колегія суддів дійшла висновку, що чинне законодавство України не передбачає можливості повторного призначення пенсії державного службовця, яка вже була призначена раніше, а також не встановлює правового механізму її перерахунку у зв`язку зі зміною (збільшенням) складових заробітної плати. Визнання підпункту 1 пункту 2 розділу XI Закону №889-VIII таким, що не відповідає Конституції України (рішення Конституційного Суду України від 23 грудня 2022 року №3-р/2022), не надає особі безпосереднього права на перерахунок пенсії без наявності відповідного законодавчого врегулювання механізму такого перерахунку. До моменту внесення Верховною Радою України відповідних змін, якими буде унормовано порядок реалізації цього права, вимоги про переведення особи на пенсію державного службовця та її перерахунок не можуть вважатися обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на встановлені судом обставини, що підтверджуються належними доказами, суд дійшов висновку, що рішенні Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 07.02.2025 №90 є правомірним, оскільки у органу Пенсійного фонду відсутні правові підстави для повторного призначення пенсії позивачу згідно Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ.

Щодо позовної вимоги в частині, що стосується "рішення - повідомлення ГУ ПФУ в Житомирській області про відмову у переведенні з 03.02.2025 мене - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на пенсію державного службовця", суд зазначає наступне.

Встановлено, що у спірних правовідносинах Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області виконав виключно 2 функції: прийняло від позивача заяву від 03.02.2025 та додані до неї документи та листом повідомило ОСОБА_1 про результати їх розгляду Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області.

Безпосередній розгляд заяви від 03.02.2025 та матеріалів, доданих до заяви позивача від 03.02.2025 про призначення/перерахунок пенсії та прийняття акту владно-розпорядчого характеру (результат) у формі рішення здійснило Головне управління Пенсійного фонду України в у Львівській області за принципом екстериторіальності, шляхом прийняття рішення № 07.02.2025 №90, про що позивачу Головне управління пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило листом від 17.02.2025 №0600-0217-8/15340.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду в постанові від 07.07.2022 у справі №160/2743/21 після прийняття рішення за результатами розгляду звернення неправомірність окремих дій чи бездіяльності цього суб`єкта владних повноважень під час розгляду звернення не може бути предметом окремого позову.

Врахувавши зазначене суд дійшов висновку, що, повідомляючи листом від 17.02.2025 №0600-0217-8/15340 про результати розгляду її заяви від 03.02.2025 та прийнття за принципом екстериторіальності рішення щодо відмови у призначення пенсії, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не допустило порушення заявленого права позивачки на призначення пенсії та діяло відповідно до норми Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 щодо такого інформування. Лист відповідача не є актом владно-розпорядчого характеру, безпосередньо не порушує заявлене право позивачки на пенсію, оскільки не містять владних приписів.

Зважаючи, що в межах встановлених обставин відповідач діяв з дотриманням встановленого зазначеними нормами права порядку та способу дій, позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи встановлені судом обставини, що підтверджуються належними доказами, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7,м. Житомир, 10003, ) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м.Львів, 79016, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук

19.09.25