Справа № 400/5538/24
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 400/5538/24

адміністративне провадження № К/990/36715/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді- доповідача - Бевзенка В.М.,

суддів: Берназюка Я.О., Чиркіна С.М.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.07.2024 (у складі судді Ярощука В.Г.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2024 (у складі колегії суддів: Ступакової І.Г. (суддя-доповідач), Бітова А.І., Лук`янчук О.В.) у справі №400/5538/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач-1, ГУ ПФУ в Миколаївській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - відповідач-2, ГУ ПФУ в Закарпатській області), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області від 08.05.2024 № 72 щодо відмови позивачу в призначені та виплаті пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV) із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 29.04.2024;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 29.04.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області та отримує пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» 28.02.1991 № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ). При досягненні 60-річного віку та набутті права на пенсію за віком за Законом № 1058-ІV 29.04.2024 ОСОБА_1 звернувся до територіального органу ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії. Однак, рішенням ГУ ПФУ в Закарпатській області від 08.05.2024 № 72 ОСОБА_1 відмовлено в призначені пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки, з посиланням на те, що йому вже призначена пенсія за віком відповідно до Закону №796-ХІІ.

Короткий зміст рішень судів І та ІІ інстанцій

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.07.2024, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2024, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з позицією якого погодився й суд апеляційної інстанції, за встановлених у цій справі обставин дійшов висновку, що положення статті 55 Закону № 796-ХІІ дають підстави для висновку, що особи, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, мають пільгу, яка виражається у зниженні пенсійного віку. Проте, вид пенсії, що їм призначається, це пенсія за віком, яка згідно вищенаведених положень законодавства призначається, перераховується та виплачується згідно з положеннями Закону № 1058-IV. Суди попередніх інстанцій вважали, що особа, якій призначено пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, при досягненні 60-річного віку не має права на перерахунок пенсії за віком із урахуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески відповідно до частини другої статті 40 Закону № 1058-IV.

II. АРГУМЕНТИ СТОРІН

Короткий зміст вимог касаційної скарги

26 вересня 2024 року на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, через підсистему «Електронний суд», надійшла касаційна скарга позивача, у якій він просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.07.2024 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2024 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Верховного Суду від 15.10.2024 касаційну скаргу залишено без руху, з підстав недотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Заявникові надано строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.

В установлений судом строк скаржник подав заяву про усунення недоліків указаних в ухвалі Верховного Суду від 15.10.2024.

Ухвалою Верховного Суду від 31.10.2024 відкрито касаційне провадження у цій справі. Окрім того, вказаною ухвалою запропоновано відповідачеві подати відзив на касаційну скаргу та витребувано з Миколаївського окружного адміністративного суду справу № 400/5538/24.

12 листопада 2024 року до Верховного Суду надійшла адміністративна справа № 400/5538/24.

Підставою для відкриття касаційного провадження у справі є оскарження судових рішень, які визначено у частині першій статті 328 КАС України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду а також якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункти 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України).

11 листопада 2024 року на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, через підсистему «Електронний суд» від відповідача-1 надійшов відзив на касаційну скаргу позивача.

04 липня 2025 року на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання позивача про прискорення розгляду справи.

Аргументи сторони, яка подала касаційну скаргу.

Позивач у касаційній скарзі посилається на те, що судами першої та апеляційної інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних рішень у цій справі.

Загалом доводи касаційної скарги позивача зводяться до того, що при вирішенні спору суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що у спірних правовідносинах має місце переведення з одного виду пенсії на інший. Позивач зазначає, що судами не надано належної правової оцінки його твердженням про те, що первинно ОСОБА_1 було призначено пенсію відповідно до Закону № 796-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, аніж Закон № 1058-ІV. Призначення пенсії відповідно до Закону №1058-ІV є призначенням пенсії вперше. Отже, територіальний орган пенсійного фонду мав призначити ОСОБА_1 пенсію виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки, тобто за три календарні роки, що передують року призначення пенсії.

Окрім того, у касаційній скарзі позивач зазначає, що таке право було підтверджено Верховним Судом у своїх постановах від 06.03.2018 у справі №185/1474/17, від 02.04.2019 у справі №495/620/17, від 10.04.2019 у справі №211/1898/17, від 15.05.2019 у справі №504/503/17, а також Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі №876/5312/17.

Позиція інших учасників справи

Відповідачем-1 поданий відзив на касаційну скаргу позивача, в якому просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.07.2024 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2024у цій справі залишити без змін.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є особою, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 2), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 29.03.2019 (повторно видане замість втраченого).

02 січня 2014 року позивачеві призначено пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ.

29 квітня 2024 року, після досягнення 60-річного віку, ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про призначення йому пенсії за віком із урахуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, відповідно до частини другої статті 40 Закону № 1058-IV.

Заяву позивача за принципом екстериторіальності розгляду заяв розглянуто ГУ ПФУ в Закарпатській області.

Рішенням ГУ ПФУ в Закарпатській області від 08.05.2024 № 72 відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні його заяви.

Вказане рішення обґрунтоване тим, що позивач з 02.01.2014 використав право на достроковий вихід на пенсію зі зниженням пенсійного віку. При досягненні пенсійного віку, згідно зі статтею 26 Закону № 1058-IV, не змінюється сам вид пенсії. Зазначено, що з врахуванням того, що заявник вже отримує пенсію за віком, в перерахунку пенсії згідно поданої заяви № 1653 від 29.04.2024 «перехід на інший вид пенсії» необхідно відмовити.

Не погоджуючись з правомірністю вказаного рішення ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Під час розгляду касаційної скарги колегія суддів враховує приписи частин першої та другої статті 341 КАС України відповідно до яких суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, Верховний Суд зазначає таке.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Статтею 1 Закону № 1058-ІV визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Положеннями статті 9 Закону № 1058-ІV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 10 Закону № 1058-ІV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Отже, Законом № 1058-IV передбачено чіткий перелік видів пенсії, які призначаються за цим законом, а також визначено право вибору виду пенсії.

Згідно з частиною першою статті 40 Закону № 1058-ІV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до частини другої статті 40 Закону № 1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск -сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

В силу вимог частини другої статті 45 Закону № 1058-ІV пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

З огляду на вказані норми законодавства, частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

У випадку переведення на інший вид пенсії за іншим законом, має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачеві у 2014 році призначено пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ.

Статтею 9 Закону № 796-ХІІ визначено осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї. Такими особами є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт; 4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, визначені статтею 55 Закону № 796-ХІІ.

Так, відповідно до абзацу першого частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-ІV, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Частиною третьою статті 55 Закону України № 796-ХІІ передбачено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону № 1058-ІV і цього Закону.

За змістом статті 57 Закону № 796-ХІІ визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Верховний Суд в постанові від 30.11.2023 за результатом розгляду справи № 580/3792/23 сформулював такі правові висновки у спірних правовідносинах:

"1) статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" для відповідних категорій осіб передбачено не окремий вид пенсійного забезпечення, а пільгові умови надання пенсій за віком, які полягають у зменшенні пенсійного віку;

2) пенсія за віком, призначена з урахуванням положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" призначається, перераховується та виплачується у відповідності з положеннями Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач 29.04.2024 звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення йому пенсії за віком із урахуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, відповідно до частини другої статті 40 Закону № 1058-IV.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що враховуючи зазначені положення законодавства, оскільки заява позивача до органу Пенсійного фонду України фактично стосувалась призначення йому того самого виду пенсії (пенсії за віком), яка вже була призначена в 2014 році, то колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що вона не може бути призначена повторно на підставі положень статті 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021 - 2023 роки.

Колегія суддів вважає обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій про те, що ОСОБА_1 у 2014 році реалізував своє право на отримання пенсії за віком (зі зменшенням пенсійного віку) та отримує пенсію за віком, яка призначена йому довічно, на момент звернення до відповідача із заявою від 29.04.2024 не мав права ні на повторне призначення пенсії за віком, ні на переведення на пенсію за віком, у зв`язку з чим ГУ ПФУ в Закарпатській області, відмовляючи позивачу у повторному призначенні пенсії за віком, діяло на підставі та у межах повноважень, передбачених нормами чинного законодавства.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 21.01.2025 у справі № 560/19999/23 та від 07.05.2025 у справі № 580/4966/24.

Колегія суддів критично оцінює покликання позивача на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 31.10.2018 у справі № 876/5312/17.

У вказаній справі встановлено, що позивачу первинно було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Згодом позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд дійшов висновку про те, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на інший вид пенсії у межах одного закону, а тому при обчисленні пенсії необхідно застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) за три роки, що передували року призначенню пенсії за віком.

Натомість у справі, яка розглядається, установлено, що позивачу з 2014 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону №796-ХІІ, а згодом подано заяву про призначення пенсії за віком за нормами Закону № 1058-IV, тобто заява стосувалась призначення йому того самого виду пенсії.

Отже, правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 31.10.2018 у справі №876/5312/17, є не релевантною до обставин цієї справи.

Аналогічно, не є релевантними до обставин цієї справи правові позиції Верховного Суду, викладених у справах № 185/1474/17 (постанова від 06.03.2018), № 495/620/17 (постанова від 02.04.2019), № 211/1898/17 (постанова від 10.04.2019), № 504/503/17 (постанова від 15.05.2019), № 639/2751/17 (постанова від 31.01.2019), № 577/5237/16-а (постанова від 18.01.2019) на які посилається ОСОБА_1 в касаційній скарзі, оскільки такі сформовані за інших фактичних обставин та правого регулювання, а саме у зазначених справах в межах спірних правовідносин надавалася оцінка правильності застосування норм Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про державну службу»

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, Суд бере до уваги висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якій зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Колегія суддів вважає, що Судом надано відповідь на всі доводи касаційних скарг, які можуть вплинути на правильність розгляду цієї справи на стадії касаційного оскарження.

Інші доводи касаційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судами попередніх інстанцій.

Касаційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були наведені в позовній заяві та апеляційній скарзі та з урахуванням яких судами вже надавалась оцінка встановленим обставинам справи.

Доводи ОСОБА_1 про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права під час розгляду цієї справи у суді касаційної інстанції не підтвердились.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що судами попередніх інстанцій прийняті правильні по суті рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, такі рішення є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди попередніх інстанцій, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права і доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на результат розгляду цієї справи розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 242, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.07.2024 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2024 у справі №400/5538/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя - доповідач В. М. Бевзенко

Судді Я. О. Берназюк

С. М. Чиркін