Справа № 464/5824/25
Суддя: Сабара Л. В.
Дата ухвалення: 2025-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/5824/25
пр.№ 2-а/464/77/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2025 м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Сабари Л.В.,

секретаря судового засідання Бович Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, поданим представником Васечко Ю.А., до відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5453625 від 11.08.2025.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно з оскаржуваною постановою позивач 11.08.2025 о 12.25 год. на вул. Окружна, 65 у м. Львові керувала транспортним засобом, не зареєстрованим у встановленому законом порядку в уповноваженому органі МВС протягом 10 днів з моменту придбання (отримання), чим порушила п. 30.1 Правил дорожнього руху, тим самим вчинила правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП. Вважає таку постанову незаконною, оскільки така не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки постановою КМУ від 04.03.2022 №190 внесено зміни до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ від 07.09.1998 №1388 (далі Порядок), якими визначено спеціальну підставу для продовження строку державної реєстрації транспортного засобу введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та введено новий строк реєстрації автомобіля, відлік якого починається з дня, наступного за днем припинення (скасування) воєнного стану. Таким чином, зважаючи на те, що Порядок допускає експлуатацію транспортних засобів до моменту їх державної реєстрації, якщо така експлуатація відбувається під час дії воєнного стану та протягом 90 днів з дати його припинення або скасування, працівник поліції не мав підстав для притягнення позивача до відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП.

08.09.2025 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача Забродоцькою Я.Р., відповідно до якого покликаючись на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2022 у справі №588/880/22, постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.03.2023 у справі №683/2045/22, від 22.03.2023 у справі №615/575/22, від 17.01.2023 у справі №930/810/22, зазначає, що факт вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за що передбачена ч. 6 ст. 121 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, оскаржувана постанова прийнята відповідно до вимог чинного законодавства, поліцейський діяв правомірно, а відтак підстави для її скасування відсутні, у зв`язку із чим просить відмовити у позові в повному обсязі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2025 матеріали справи передано на розгляді судді Сабарі Л.В.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 26.08.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач ОСОБА_1 , її представник Васечко Ю.А. в судове засідання не з`явились, від останнього до суду надійшла заява про проведення розгляду справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують, просять такі задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Забродоцька Я.Р. в судове засідання не з`явилась, у відзиві на позовну заяву просила здійснювати розгляд справи без участі відповідача.

Враховуючи неявку сторін, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 5453625 від 11.08.2025 позивачку ОСОБА_1 визнано винною за ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП до штрафу в розмірі 850 грн., так як остання 11.08.2025 о 12:25 год. на вул. Окружна, 65 у м. Львові керувала транспортним засобом незареєстрованим в установленому законом порядку в уповноваженому органі МВС протягом 10 днів з моменту придбання, чим порушила п. 30.1 ПДР керування водієм ТЗ неперереєстрованим в установленому порядку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною 1 статті 9 КУпАП закріплено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з диспозицією ч. 6 ст. 121 КУпАП водій притягується до адміністративної відповідальності за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку.

З цього слідує, що диспозиція вказаної норми є бланкетною, оскільки називає склад правопорушення, але для визначення його ознак відсилає до норм іншої галузі права або нормативних (підзаконних) актів правил, положень, інструкцій, якими встановлено порядок реєстрації/перереєстрації транспортного засобу.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов`язки і відповідальність суб`єктів учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань) регулюються та визначаються положеннями Закону України «Про дорожній рух» (ст. 1 Закону).

Положеннями ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Статтею 34 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, присвоєнням буквено-числової комбінації номерних знаків з їх видачею або без такої, оформленням і видачею реєстраційних документів та/або їх формуванням в електронному вигляді. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України. Порядок здійснення відомчої реєстрації та ведення обліку транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України. Для ведення відомчого обліку зареєстрованих транспортних засобів відповідними органами, якими вони зареєстровані, створюються уніфіковані автоматизовані електронно-облікові системи. Відомості відомчого обліку щодо зазначених транспортних засобів є складовою частиною Єдиного державного реєстру. У разі наявності будь-яких обтяжень, реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів здійснюється виключно за умови надання згоди на це обтяжувачем (обтяжувачами). Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. Суб`єкти господарювання, що здійснюють торгівлю транспортними засобами та придбали транспортний засіб, який перебував на державній реєстрації, для його наступного продажу, звільняються від обов`язку здійснення державної реєстрації такого транспортного засобу. У разі наявності обтяжень реєстрація (перереєстрація) транспортного засобу здійснюється за наявності згоди обтяжувача (обтяжувачів), справжність підпису (підписів) якого (яких) засвідчено нотаріусом.

Згідно зі ст. 37 Закону України «Про дорожній рух» забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає встановленим вимогам, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

У пункті 1.10 ПДР визначено, що водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Так, пунктом 30.1 ПДР передбачено, що власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Згідно з п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі серед іншого реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони технічний талон).

Пунктом 2.9 ПДР закріплено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення.

З наведеного слідує, що законодавцем визначено обов`язок власника транспортного засобу, як володільця спеціального рухомого майна, здійснити його реєстрацію/перереєстрацію у порядку та строки, визначені чинним законодавством, а також обов`язок водія не керувати транспортним засобом без реєстраційного документу, не зареєстрованим у встановленому законом порядку.

З огляду на вищевикладене, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, яка підлягає встановленню, в даній справі зумовлена наступним здійснення керування водієм автомобілем не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, тобто без реєстраційного документу.

При дослідженні доказів судом встановлено наступне.

Згідно з копією постанови серії ЕНА № 5453625 від 11.08.2025 ОСОБА_1 11.08.2025 о 12:25 в м. Львів, вул. Окружна, 65 керувала транспортним засобом незареєстрованим в установленому законом порядку в уповноваженому органі МВС.

Як вбачається із наданої позивачем декларації, автомобіль марки «Tesla model 3», 2018 року випуску, отриманий ТзОВ «Алея Гранд Авто» в результаті ПМК від 11.10.2023.

З відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, долучених до відзиву на позовну заяву, вбачається, що працівниками поліції на вул. Окружна, 65 у м. Львові зупинено транспортний засіб марки «Tesla model 3», яким керула позивач ОСОБА_1 , з метою перевірки дотримання водієм правил реєстрації/перереєстрації транспортних засобів після їх митного оформлення. В ході розмови, водій повідомила, що обізнана про те, що у зв`язку із дією воєнного стану на території України продовжено строки державної реєстрації транспортного засобу, відтак дій щодо його реєстрації не вчиняла, керує таким транспортним засобом уже близько місяця, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, за відсутності такого документа, на вимогу працівника поліції не пред`явила. Відеозаписом зафіксовано порядок розгляду справи та оформлення постанови за його результатами.

Будь-яких доказів про те, що позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля, котрим керувала, суду не надано, а тому відсутні підстави вважати, що остання була зобов`язана в силу законодавства про дорожній рух провести реєстрацію такого транспортного засобу.

Таким чином, доводи, викладені у позовній заяві, що ґрунтуються на п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ від 07.09.1998 №1388 в редакції від 10.09.2022, суд вважає такими, що не можуть бути застосованими у спірних правовідносинах, оскільки ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності як водія, що керувала незареєстрованим автомобілем, а не як власника транспортного засобу, що міг порушити обов`язок із реєстрації такого в порушення 10 денного строку з моменту придбання чи митного оформлення.

За наведених обставин, суд також критично оцінює твердження позивача про те, що нею не допущено порушення строків проведення реєстрації транспортного засобу, продовжених на термін дії воєнного стану в Україні, у зв`язку із чим в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Доказів про те, що позивач 11.08.2025 не керувала транспортним засобом або пред`явила працівнику поліції реєстраційний документ на автомобіль, позивачем не надано, так само як не спростовано доказів сторони відповідача, котрими вказані обставини підтверджено.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З огляду на вищевикладене, суд при вирішенні вказаної справи зважує на те, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, котра оскаржується, є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом (посадовою особою), на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Приписами ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення», суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

При цьому, суд зважає, що матеріали справи підтверджують правомірність винесення відповідачем оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення та якими спростовуються твердження позивача щодо відсутності в її діях складу правопорушення, за яке останню притягнуто до адміністративної відповідальності, котрі судом визнаються належними і допустимими у розумінні ст. 70 КАС України

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд прийшов до переконання про достатність, належність та допустимість доказів для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, оскільки остання 11.08.2025 о 12:25 в м. Львів, вул. Окружна, 65 керувала транспортним засобом незареєстрованим в установленому законом порядку в уповноваженому органі МВС, а відтак позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Зважаючи на висновок суду про відмову у позові, витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 139, 229, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №5453625 від 11.08.2025 залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: Департамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Львівській області, місцезнаходження: м. Львів, вул. Перфецького, 19, .

Головуюча Сабара Л.В.