Справа № 719/792/25
Суддя: Цицак В. Л.
Дата ухвалення: 2025-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 719/792/25
Номер провадження 2-а/719/14/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року м. Новодністровськ

Новодністровський міський суд Чернівецької області в складі:

судді Цицак В.Л.,

за участю секретаря Тартус І.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м.Новодністровськ, Чернівецької області, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , за підписом представника Радамовського Миколи Миколайовича, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження, -

ВСТАНОВИВ:

09 вересня 2025 року в суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , за підписом представника Радамовського М.М., до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження.

В позовній заяві зазначає, що до 02 квітня 2025 року перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 за зареєстрованим місцем проживання АДРЕСА_1 . Повідомляє, що з 03 липня 2023 року розпочав роботу на філії «Дністровська ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» та фактично змінив місце проживання на АДРЕСА_2 , у зв`язку із чим 02 квітня 2025 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 для постановки на облік як військовозобов`язаного. В цей же день старший офіцер відділення мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_5 капітан ОСОБА_2 склав протокол №1059 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, згідно з яким 18 листопада 2024 року ОСОБА_1 повинен був прибути за викликом на підставі повістки до ІНФОРМАЦІЯ_5 , однак, будучи належним чином оповіщеним про це, на вказаний у повістці час та дату не з`явився та про поважні причини неявки не повідомляв, чим порушив вимоги абз. 3, ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 3 ст. 2 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про оборону», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Наголошує, що не був та не міг бути належним чином повідомлений про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки згідно з тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 12.10.2018р. до 02 травня 2025 року перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що повідомив старшого офіцера ОСОБА_2 , додатково надавши також посвідчення №558 від 25.11.2024р. про відстрочку. У зв`язку із незгодою зі змістом складеного протоколу ОСОБА_1 відмовився від підпису та отримання копії.

Надалі, 07 квітня 2025 року ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 на розгляд справи, однак, у зв`язку із зайнятістю начальника розгляд справи в його присутності проведено не було, а представник ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 повідомила, що про прийняте рішення ОСОБА_1 буде повідомлено поштою. Звертає увагу, що оскаржувана постанова №1059 від 07.04.2025р. не була надіслана ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 та про таку дізнався 01 вересня 2025 року від працівника виконавчої служби після ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження №78501150.

Вважає, що постанова №1059 від 07.04.2025р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено стягнення у виді штраф у сумі 1700,00 грн., прийнята із грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки винесена у відсутності особи, яка притягнута до відповідальності, без відібрання пояснень, внаслідок чого викладені у ній обставини не відповідають дійсності, а інкриміноване адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинено не було і належні та допустимі докази зворотного у матеріалах справи відсутні.

Окрім того, зауважує, що положення ст. 210-1 КУпАП не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, а з матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що такі заходи ІНФОРМАЦІЯ_2 вживалися.

З огляду на вище наведене, просить оскаржувану постанову визнати незаконною та скасувати у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а провадження у справі закрити.

Ухвалою суду від 12.09.2025р. поновлено строк ОСОБА_1 на подання адміністративного позову та відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику (повідомлення) сторін, надано відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву до 22 вересня 2025 року та зобов`язано надати суду в строк до 19 вересня 2025 року належним чином завірених копій матеріалів справи, на підставі яких винесено оскаржувану постанову № 1059 від 07.04.2025р.

Відповідачу надіслано копію позовної заяви із доданими до неї документами та копію ухвали суду на офіційну електронну адресу та поштою із рекомендованим повідомленням про вручення.

На виконання ухвали суду 17 вересня 2025 року від ІНФОРМАЦІЯ_6 , за підписом ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , підполковника ОСОБА_4 , надійшли завірені копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення №1059 щодо ОСОБА_1 .

Також 19 вересня 2025 року від ІНФОРМАЦІЯ_6 , за підписом представника відповідача за довіреністю - головного спеціаліста командування ОСОБА_5 , у суд надійшов відзив на адміністративний позов, згідно якого відповідач позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає та у задоволенні позову просить відмовити за безпідставністю. В обґрунтування заперечень зазначає, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 , у зв`язку із чим в АІТС «Оберіг» було сформована електронна повістка про явку у ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка за результатами електронної взаємодії надійшла до Укрпошти для подальшого оповіщення особи. У зв`язку із неявкою належним чином повідомленого військовозобов`язаного ОСОБА_1 на вказаний у повістці час та дату та за відсутності поважних причин неявки 02 квітня 2025 року посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 було встановлено порушення останнім вимоги абз. 3, ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про оборону», тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У зв`язку із розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, враховуючи ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі письмові докази кожен окремо та в їх сукупності, суд встановив, що 02 квітня 2025 року старшим офіцером відділення мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_5 капітаном ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 складено протокол №1059 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с. 9, 30-31).

Згідно з вказаним протоколом встановлено, що ОСОБА_1 було надіслано повістку засобами поштового зв`язку про виклик з вимогою прибути 18.11.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 . З проставленої оператором Укрпошти, відмітки про відсутність громадянина ОСОБА_1 за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання вбачається, що даний громадянин відповідно до п. 41 Порядку проведення призову на військову службу під час мобілізації, особливий період, затвердженого Постановою КМУ від 16.05.2024р. №560, був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак на вказаний у повістці час та дату не з`явився та про поважність причин неявки не повідомляв. Своїми протиправними, винними діями порушив вимоги абз. 3, ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про оборону», що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У протоколі також міститься інформація про розгляд справи 07 квітня 2025 року о 10 год. 00 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Протокол не підписаний ні особою, яка його склала, ні особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; відмітки про відмову особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підпису відсутні.

07 квітня 2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковником ОСОБА_6 винесено постанову № 1059 за справою про адміністративне правопорушення (а.с. 10, 32-33), згідно якої 02 квітня 2025 року встановлено, що ОСОБА_1 було надіслано повістку засобами поштового зв`язку про виклик з вимогою прибути 18.11.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 . З проставленої оператором Укрпошти, відмітки про відсутність громадянина ОСОБА_1 за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання вбачається, що даний громадянин відповідно до п. 41 Порядку проведення призову на військову службу під час мобілізації, особливий період, затвердженого Постановою КМУ від 16.05.2024р. №560, був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак на вказаний у повістці час та дату не з`явився та про поважність причин неявки не повідомляв. Своїми протиправними, винними діями порушив вимоги абз. 3, ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про оборону», що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у зв`язку із чим на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000, 00 грн.

Підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, є протокол №1059 від 02.04.2025р. про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи в сукупності.

Зі змісту оскаржуваної постанови № 1059 від 07.04.2025р. вбачається, що ОСОБА_1 на розгляд справи про адміністративне правопорушення з`явився, хоча згідно даних протоколу був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомляв.

У постанові відсутня відмітка про вручення копії даної постанови особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до супровідного листа № 2801 від 10.04.2025р. відповідач на виконання вимог ст. 285 КУпАП надіслав копію постанови № 1059 від 07.04.2025р. ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку (а.с. 32).

Суд зауважує, що надана копія супровідного листа №2801 від 10.04.2025р. без документів органів поштового зв`язку про прийняття для пересилання поштового відправлення або відмітки про особисте вручення документів ОСОБА_1 не є достатнім доказом надіслання копії оскаржуваної постанови особі, яка притягнута до відповідальності.

Згідно з відміткою в паспорті громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , виданого 04.05.2006р. Могилів-Подільським МРВ УМВС України у Вінницькій області,останній з 03 червня 2009 року був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 8).

З 02 травня 2025 року ОСОБА_1 змінив місце реєстрації на АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади №2025/005941142 від 08.05.2025р. (а.с. 8).

Згідно з довідкою №58/28 від 26.08.2025р. ОСОБА_1 працює на посаді електромонтера з обслуговування електроустаткування електростанції VI групи кваліфікації оперативної служби філії «Дністровська ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» з 03 липня 2023 року (а.с. 16), у зв`язку із чим йому оформлено 25 листопада 2024 року відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час строком на 12 місяців, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_3 , виданим ІНФОРМАЦІЯ_2 за підписом начальника ОСОБА_7 (а.с. 15).

За даними тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 12.10.2018р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , військове звання солдат, склад рядовий, профіль А, військова спеціальність НОМЕР_4 , категорія 2, придатний до військової служби (пр. №40/379 від 12.10.2018р.) та зарахований ІНФОРМАЦІЯ_9 у запас з 30.11.2016р. по досягненню 27-річного віку ( АДРЕСА_3 ); 02 квітня 2025 року взятий на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с. 13).

Інформація про військовозобов`язаного ОСОБА_1 відображена також у мобільному застосунку Міністерства оборони України для військовозобов`язаних «Резерв +» (а.с. 14).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Тобто притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена відповідно до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також установлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022р., в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Надалі воєнний стан неодноразово продовжувався, зокрема, останній раз указом № 478/2025 від 14.07.2025р. «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 4524-IX від 15.07.2025р., з 05 години 30 хвилин 07 серпня 2025 року строком на 90 діб.

Згідно з абз. 13, 14 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій; воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У ст. 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

У ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України» також закріплено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

На підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснюється правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно з абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній з 18.05.2024 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024р. № 3633-ІХ) під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Згідно з абз. 4 пункту 1 частини ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 3 березня 2022 року № 2105-IX: громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

З скриншоту мобільного застосунку Міністерства оборони України для військовозобов`язаних « ІНФОРМАЦІЯ_11 » (а.с. 14) за ідентифікатором Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» військовозобов`язаного ОСОБА_1 , номер в реєстрі «Оберіг 4, ВОС: 901074, категорія обліку: військовозобов`язаний, звання: Солдат Діловодства, Діловод, вбачається, що останній перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_13 ), телефон: НОМЕР_5 , адреса проживання: АДРЕСА_2 . За постановою ВЛК від 12.10.2018 - придатний. Оформлена відстрочка до 24.11.2025 року; тип відстрочки бронювання. Дата уточнення даних 08.05.2025 (дані уточнено вчасно).

У вказаному реєстрі відсутні відомості щодо обліку ОСОБА_1 , як порушника військового обліку.

Крім того, як зазначалося вище, судом встановлено, що з 02 травня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний № НОМЕР_6 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що ОСОБА_1 з 02 квітня 2025 року перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 і відповідач володіє щодо останнього вичерпними обліковими даними.

У п.п. 34-40 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024р. № 560 (надалі - Порядок), визначено способи вручення повісток резервістам та військовозобов`язаним.

Відповідно до п. 41 Порядку належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Відповідач не надав суду доказів про те, що ОСОБА_1 був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 18 листопада 2024 року у порядку, визначеному п. 41 Порядку.

Відповідно до п.п. 1, 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022р. № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема, ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

У ст. 235 КУпАП зазначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

У ст. 210 КУпАП передбачено відповідальність за 1) порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, що тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 2) повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, що тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 3) вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Окрім того, у примітці вказано, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Як вбачається з оскаржуваної постанови № 1059 від 07.04.2025р. доказом, що підтверджує склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, в діях ОСОБА_1 є, зокрема, протокол № 1059 від 02.04.2025р. та інші матеріали справи в сукупності.

При цьому, на вимогу ухвали суду від 12.09.2025р. ІНФОРМАЦІЯ_2 надано матеріали справи про адміністративне правопорушення №1059 щодо ОСОБА_1 на 7 арк., а саме протокол №1059 від 02.04.2025р. про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, копія паспорта ОСОБА_1 , оскаржувана постанова №1059 від 07.04.2025р. та супровідний лист №2801 від 10.04.2025р. про надіслання копії постанови, адресований ОСОБА_1 за адресою місця проживання АДРЕСА_1 (а.с. 30-33).

Таким чином, єдиною підставою для винесення оскаржуваної постанови фактично є лише протокол №1059 від 02.04.2025р. про адміністративне правопорушення, зміст якого повністю ідентичний змісту постанови.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, ні протокол про адміністративне правопорушення, ні постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не можуть бути беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, оскільки по своїй правовій природі є документом, в якому уповноважений суб`єкт фіксує обставини вчинення правопорушення, та рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення, відповідно.

Із наданих матеріалів справи суд не має можливості встановити причину виклику ОСОБА_1 на 18 листопада 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 , тим більше, що військовозобов`язаний на той час ще перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Водночас, оскільки особі ставиться у вину порушення вимог ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», слід зауважити, що притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 КУпАП можливе лише за умови неможливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.

Згідно з ч. 5 ст. 5, 8, 9 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя. Органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

Згідно з ч. 3 ст. 14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Цією нормою передбачено перелік державних органів, від яких Органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді персональні відомості призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Електронна інформаційна взаємодія, у тому числі надання відповідних відомостей, між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною, здійснюється відповідно до законів України «Про публічні електронні реєстри», «Про розвідку» та в порядку, визначеному Держателем Реєстру спільно з відповідним державним органом.

Проте, ІНФОРМАЦІЯ_2 не надав суду доказів вчинення дій щодо отримання персональних даних ОСОБА_1 шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені ч. 3 ст. 14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також доказів неможливості отримання персональних даних позивача у наведений спосіб.

Рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях, а вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, оскільки в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Окрім того, суд зважає на процесуальні порушення, допущенні під час складення протоколу №1059 від 02.04.2025р. та оскаржуваної постанови №1059 від 07.04.2025р.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

У ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У ч. 2, 3 ст. 256 КУпАП зазначено, що протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Однак, наявний у матеріалах справи протокол №1059 від 02.04.2025р. не підписаний ні особою, яка його склала, ні особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; відмітки про відмову особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підпису відсутні, тобто складений із порушенням ст. 256 КУпАП.

Враховуючи зазначене, й оскаржувана постанова №1059 від 07.04.2025р. винесена із порушенням вимог КУпАП на підставі непідписаного уповноваженою посадовою особою протоколу №1059 від 02.04.2025р. та за відсутності доказів належного інформування ОСОБА_1 про розгляд справи.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Стандарти, встановлені Конвенцією для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ і на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» від 09.062011р.).

Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень, зокрема, критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Окрім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти росії» від 30.05.2013р. зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Обов`язок щодо належного складення протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених у протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладений на суд.

У ч. 1-2 ст. 2 КАС України вказано, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1-3, 5 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо буде встановлено відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

У п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України зазначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки відповідачем, на якого в силу ст. 77 КАС України покладено обов`язок доведення правомірності оскаржуваного рішення, не надано суду належних та допустимих доказів, що підтверджують надіслання ОСОБА_1 повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також, що відповідачем вживалися заходи для отримання персональних відомостей щодо позивача в порядку електронної інформаційної взаємодії, і що внаслідок проведених заходів такі відомості отримати не вдалося, зважаючи на процесуальні порушення як під час складення протоколу №1059 від 02.04.2025р. про адміністративне правопорушення, так і під час винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, а тому постанову № 1059 від 07.04.2025р. слід скасувати, а провадження у справі закрити.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

18 березня 2020р. Великою Палатою Верховного Суду ухвалено постанову по справі № 543/775/17, згідно якої прийнято рішення відступити від висновку Верховного Суду України від 13.12.2016р. по справі № 306/17/16-а, вказавши, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення. За системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підстави повернення судового збору визначені у ст. 7 Закону України «Про судовий збір», зокрема, згідно п. 1 ч. 1 у разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

При зверненні до суду із адміністративним позовом ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 1211, 20 грн., що підтверджується квитанцією №7965-7366-9435-6615 від 09.09.2025р. (а.с. 19).

Таким чином, позивачу слід повернути надмірно сплачений судовий збір в розмірі 605, 60 грн. з державного бюджету.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене, судовий збір в розмірі 605, 60 грн. слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 19, 65 Конституції України, Законами України «Про оборону України», «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024р. № 560, Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022р. № 154, ст.ст. 7, 9, 210, 210-1, 222, 235, 245, 247, 251-252, 254-256, 278-280, 283 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 19, 72-77, 80, 90, 94, 139, 162, 229, 241-246, 250, 255, 271-272, 286, 292-293, п.15.5 Розділу VІІ Перехідних положень КАС України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний № НОМЕР_6 ), за підписом представника позивача Радамовського Миколи Миколайовича ( ІНФОРМАЦІЯ_12 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний № НОМЕР_7 ), до ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця знаходження: АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження задоволити.

Постанову № 1059 за справою про адміністративне правопорушення від 07.04.2025р. щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця знаходження: АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний № НОМЕР_6 ) судовий збір в розмірі 605, 60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний № НОМЕР_6 ) судовий збір в розмірі 605, 60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Новодністровський міський суд Чернівецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: