Справа № 200/4565/25
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2025 року Справа№200/4565/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Троянової О.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання неправомірним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання неправомірним та скасування рішення №18 від 10 червня 2025 року про відмову у призначені мені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення; зобов`язання зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 09 листопада 1994 року по 01 грудня 1995 року, з 16 серпня 2001 року по 25 січня 2002 року, з 10 лютого 2002 року по 19 квітня 2003 року, з 25 квітня 2003 року по 26 січня 2007 року, з 25 квітня 2008 року по 01 жовтня 2011 року, з 15 жовтня 2011 року по 31 січня 2012 року, з 08 лютого 2012 року по 19 січня 2013 року, з 01 лютого 2013 року по 21 серпня 2014 року, з 28 серпня 2014 року по 15 жовтня 2014 року, з 17 жовтня 2014 року по 07 серпня 2015 року, з 08 серпня 2015 року по 01 березня 2016 року, з 02 березня 2016 року по 16 січня 2018 року, з 17 січня 2018 року по 31 січня 2019 року та з 04 лютого 2019 року по 23 грудня 2019 року; зобов`язання зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком №2 періоди роботи з 24 червня 1996 року по 20 квітня 2000 року, з 10 лютого 2002 року по 19 квітня 2003 року, з 25 квітня 2003 року по 26 січня 2007 року, з 01 лютого 2007 року по 21 квітня 2008 року, з 25 квітня 2008 року по 01 жовтня 2011 року, з 15 жовтня 2011 року по 31 січня 2012 року, з 08 лютого 2012 року по 19 січня 2013 року, з 01 лютого 2013 року по 21 серпня 2014 року на посаді «газорізальника», з 28 серпня 2014 року по 15 жовтня 2014 року, з 17 жовтня 2014 року по 07 серпня 2015 року, з 08 серпня 2015 року по 01 березня 2016 року, з 02 березня 2016 року по 16 січня 2018 року, з 17 січня 2018 року по 31 січня 2019 року, з 04 лютого 2019 року по 23 грудня 2019 року; зобов`язання зарахувати до стажу роботи в районах Крайньої Півночі який дає право на призначення пенсії за віком відповідно до Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення періоди роботи з 25 квітня 2003 року по 26 січня 2007 року, з 25 квітня 2008 року по 01 жовтня 2011 року, з 15 жовтня 2011 року по 31 січня 2012 року, з 08 лютого 2012 року по 19 січня 2013 року, з 01 лютого 2013 року по 21 серпня 2014 року на посаді «газорізальника», з 28 серпня 2014 року по 15 жовтня 2014 року, з 17 жовтня 2014 року по 07 серпня 2015 року, з 08 серпня 2015 року по 01 березня 2016 року, з 02 березня 2016 року по 16 січня 2018 року, з 17 січня 2018 року по 31 січня 2019 року, з 04 лютого 2019 року по 23 грудня 2019 року; зобов`язання повторно розглянути заяву від 03 червня 2025 року про призначення пенсії за віком відповідно до Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 червня 2025 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) без виклику учасників справи. Витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області в строк подання відзиву копію пенсійної справи, довідку форми ОК-5, розрахунок стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

За правилами частини 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином за допомогою програмного забезпечення «Електронний суд».

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 03 червня 2025 подав заяву про призначення мені пенсії за віком відповідно до Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення, проте 10 червня 2025 року відповідач, розглянувши його заяву як заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 частини 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» прийняв рішення №18 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. При цьому, відповідач не зарахував до страхового стажу та пільгового стажу, а також до стажу роботи в районах Крайньої Півночі, які дають право на призначення пенсії за віком відповідно до Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення, спірні періоди роботи. Спірне рішення відповідача вважає протиправним, просив задовольнити позов.

Відповідач через канцелярію суду у встановлені судом строки, надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що позивач по справі звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах до територіальних органів Пенсійного фонду України 03.06.2025, за результатами розгляду якої Головне управлінням Пенсійного фонду в Кіровоградській області прийняло Рішення про відмову в призначенні пенсії від 10.06.2025 № 18. Страховий стаж позивача складає 16 років 03 місяці 18 днів, пільговий стаж за Списком № 2 не визначено. До страхового стажу не зараховано роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 18.07.1988, а саме: періоди з 09.11.1994 по 01.12.1995, з 25.04.2003 по 26.01.2007, з 25.04.2008 по 01.10.2011, з 15.10.2011 по 31.01.2012, оскільки стаж набутий на території російської федерації; з 16.08.2001 по 25.01.2002, з 10.02.2002 по 19.04.2003, оскільки відсутні дані та сплата страхових внесків згідно даних індивідуальних відомостей про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. До пільгового стажу не враховано періоди роботи за Списком № 2 (з 25 квітня 2003 року по 26 січня 2007 року, з 01 лютого 2007 року по 21 квітня 2008 року, з 25 квітня 2008 року по 01 жовтня 2011 року, з 15 жовтня 2011 року по 31 січня 2012 року, з 08 лютого 2012 року по 19 січня 2013 року, з 01 лютого 2013 року по 21 серпня 2014 року, з 28 серпня 2014 року по 15 жовтня 2014 року, з 17 жовтня 2014 року по 07 серпня 2015 року, з 08 серпня 2015 року по 01 березня 2016 року, з 02 березня 2016 року по 16 січня 2018 року, з 17 січня 2018 року по 31 січня 2019 року, з 04 лютого 2019 року по 23 грудня 2019 року) та в районах Крайньої Півночі (з 25 квітня 2003 року по 26 січня 2007 року, з 25 квітня 2008 року по 01 жовтня 2011 року, з 15 жовтня 2011 року по 31 січня 2012 року, з 08 лютого 2012 року по 19 січня 2013 року, з 01 лютого 2013 року по 21 серпня 2014 року, з 28 серпня 2014 року по 15 жовтня 2014 року, з 17 жовтня 2014 року по 07 серпня 2015 року, з 08 серпня 2015 року по 01 березня 2016 року, з 02 березня 2016 року по 16 січня 2018 року, з 17 січня 2018 року по 31 січня 2019 року, з 04 лютого 2019 року по 23 грудня 2019 року) згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 18.07.1988, вкладишу до трудової книжки НОМЕР_3 від 10.02.2012 та довідок № 29 від 04.04.2018, № 189 від 03.04.2018, № 57-14 від 31.03.2014, № 78/13 від 30.01.2013, № 325/08/01 від 28.12.2019, оскільки стаж набутий на території Російської Федерації. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи за Списком № 2 з 24.06.1996 по 20.04.2000, з 10.02.2002 по 19.04.2003, оскільки документи для його підтвердження не надані.

Третя особа подала до суду пояснення по справі, відповідно до яких відповідачем не допущено порушень при здійсненні владних повноважень відносно позивача, тому підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України (паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Дружківським МВ УМВС України в Донецькій області 09 липня 1997 року, РНОКПП НОМЕР_1 ), є особою, що претендує на призначення пенсії.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області () є суб`єктом владних повноважень, органом виконавчої влади, основним завданням якого, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, є суб`єктом владних повноважень, органом виконавчої влади, основним завданням якого, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

03.06.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Одночасно позивачем подано заяву довільної форми про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку за роботу в районах Крайньої Півночі.

Суд встановив на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_2 від 18 липня 1988 року, що ОСОБА_1 працював у Індивідуальному приватному підприємстві «Номінал» в період з 09.11.1994 по 01.12.1995 року, а саме:

- на підставі наказу № 31 від 09.11.1994 року прийнято монтажником збірних залізобетонних конструкцій, сталевих конструкцій 3 розряду;

- на підставі наказу № 85 від 01.12.1995 року звільнено за власним бажанням ст. 31 КЗпП РФ.

Крім того, суд встановив на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_2 від 18 липня 1988 року, що ОСОБА_1 працював у ВАТ «Дружківський машинобудівний завод» в період з 24.06.1996 по 20.04.2000 року, а саме:

- на підставі наказу № 525 від 21.06.1996 року прийнято учнем газорізальника;

- на підставі наказу № 594 від 16.09.1996 року переведено газорізальником 2 розряду;

- на підставі наказу №160 від 21.04.2000 року звільнено за власним бажанням ст. 38 КЗпП України.

Крім того, суд встановив на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_2 від 18 липня 1988 року, що ОСОБА_1 працював у Кооперативі «СКІФ» в період з 16.08.2001 по 25.01.2002 року, а саме:

- на підставі наказу № 275 від 16.08.2001 року прийнято теслярем-бетонярем 3 розряду;

- на підставі наказу № 350 від 25.01.2002 року звільнено за власним бажанням ст. 38 КЗпП України.

Крім того, суд встановив на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_2 від 18 липня 1988 року, що ОСОБА_1 працював у Костянтинівському УВП УТОС в період з 10.02.2002 по 19.04.2003 року, а саме:

- на підставі наказу № 189 від 10.02.2002 року прийнято газорізальником 5 розряду;

- на підставі наказу № 203 від 19.04.2003 року звільнено за власним бажанням ст. 38 КЗпП України.

Крім того, суд встановив на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_2 від 18 липня 1988 року, що ОСОБА_1 працював у ТОВ «СеверКапремСтрой» в період з 25.04.2003 по 26.01.2007 року, а саме:

- на підставі наказу № 633 від 25.04.2003 року прийнято газорізальником;

- на підставі наказу № 712 від 26.01.2007 року звільнено за власним бажанням ст. 77 ТК РФ.

Крім того, суд встановив на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_2 від 18 липня 1988 року, що ОСОБА_1 працював у ТОВ «СеверКапремСтрой» в період з 25.04.2008 по 01.10.2011 року, а саме:

- на підставі наказу № 1228 від 25.04.2008 року прийнято газорізальником;

- на підставі наказу № 351 від 01.10.2011 року звільнено за власним бажанням ст. 77 ТК РФ.

Окрім того, суд встановив на підставі довідки №57-14 від 31.03.2014 року, виданої ТОВ «СеверКапремСтрой», що з 25.04.2003 по 26.01.2007 року та з 25.04.2008 року по 01.10.2011 року ОСОБА_1 працював на посаді газорізника.

В матеріалах справи додатково міститься довідка №58 від 31.03.2014 року, видана ТОВ «СеверКапремСтрой», відповідно до якої вказано заробіток позивача за вищезазначені періоди. Додатково зазначено, що відрахування в Пенсійний фонд РФ проводилися в повному обсязі.

Крім того, суд встановив на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_2 від 18 липня 1988 року, що ОСОБА_1 працював у ТОВ «Проектно -будівельне підприємство «АЗОВІНТЕКС» в період з 01.02.2007 по 21.04.2008 року, а саме:

- на підставі наказу № 43/4-к від 01.02.2007 року прийнято газорізальником 5 розряду;

- на підставі наказу № 155-к від 21.04.2008 року звільнено за власним бажанням ст. 38 КЗпП України.

Крім того, суд встановив на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_2 від 18 липня 1988 року, що ОСОБА_1 працював у ВАТ «Уренгойтрубопроводстрой» в період з 15.10.2011 по 31.01.2012 року, а саме:

- на підставі наказу № 3047к від 15.10.2011 року прийнято газорізальником;

- на підставі наказу № 137к від 31.01.2012 року звільнено за власним бажанням ст. 77 ТК РФ.

Окрім того, суд встановив на підставі довідки №78/13 від 30.01.2013 року, виданої ВАТ «Уренгойтрубопроводстрой», що з 15.10.2011 по 31.01.2012 року ОСОБА_1 працював на посаді газорізника 5 розряду, яка передбачена Списком 2 Постанови КМ СРСР №10 від 26.01.1991 року.

В матеріалах справи додатково міститься довідка №282 від 04.02.2013 року, видана ВАТ «Уренгойтрубопроводстрой», відповідно до якої вказано заробіток позивача за вищезазначені періоди. Додатково зазначено, що відрахування в Пенсійний фонд РФ за ці періоди не проводилися.

Крім того, суд встановив на підставі відомостей вкладиша трудової книжки серії НОМЕР_3 від 10 лютого 2012 року, що ОСОБА_1 працював у ТОВ «Заполярпромгражданстрой» в період з 08.02.2012 по 19.01.2013 року, а саме:

- на підставі наказу № 695-л/с від 08.02.2012 року прийнято газорізальником 5 розряду вахтовим методом роботи;

- на підставі наказу № 89-у від 19.01.2013 року трудовий договір припинено у зв`язку зі спливом строку дії дозволу на роботу ст. 83 ТК РФ.

Крім того, суд встановив на підставі відомостей вкладиша трудової книжки серії НОМЕР_3 від 10 лютого 2012 року, що ОСОБА_1 працював у ТОВ «Заполярпромгражданстрой» в період з 01.02.2013 по 21.08.2014 року, а саме:

- на підставі наказу № 1013-л/с від 01.02.2013 року прийнято газорізальником 5 розряду вахтовим методом роботи;

- 21.08.2014 року трудовий договір припинено у зв`язку зі спливом строку дії дозволу на роботу ст. 83 ТК РФ.

Крім того, суд встановив на підставі відомостей вкладиша трудової книжки серії НОМЕР_3 від 10 лютого 2012 року, що ОСОБА_1 працював у ТОВ «Заполярпромгражданстрой» в період з 28.08.2014 по 15.10.2014 року, а саме:

- на підставі наказу № 1571-л/с від 28.08.2014 року прийнято газорізальником 5 розряду вахтовим методом роботи;

- на підставі наказу № 3777-у від 15.10.2014 року трудовий договір припинено за ініціативи працівника ст. 77 ТК РФ.

Окрім того, суд встановив на підставі довідки №189 від 03.04.2018 року, виданої ТОВ «Заполярпромгражданстрой», що з 08.02.2012 по 19.01.2013, з 01.02.2013 по 21.08.2014, з 28.08.2014 по 15.10.2014 року ОСОБА_1 працював на посаді газорізника 5 розряду, яка передбачена Списком 2 Постанови КМ СРСР №10 від 26.01.1991 року. Додатково зазначено, що за час роботи наявні періоди, які не зараховуються в спеціальний стаж для призначення дострокової пенсії: 21.02.2013 року простій, прогули: з 25.04.2014 по 10.05.2014 року, з 08.06.2017 по 10.06.2017 року, з 02.07.2017 по 22.07.2017 року.

Крім того, суд встановив на підставі відомостей вкладиша трудової книжки серії НОМЕР_3 від 10 лютого 2012 року, що ОСОБА_1 працював у ТОВ «ГазЕнергоСервіс-Ухта» в період з 17.10.2014 по 07.08.2015 року, а саме:

- на підставі наказу № 847-л/с від 17.10.2014 року прийнято газорізальником 5 розряду вахтовим методом роботи;

- на підставі наказу № 646-л/с від 06.08.2025 року трудовий договір припинено за спливом строку ст. 77 ТК РФ.

Крім того, суд встановив на підставі відомостей вкладиша трудової книжки серії НОМЕР_3 від 10 лютого 2012 року, що ОСОБА_1 працював у ТОВ «ГазЕнергоСервіс-Ухта» в період з 08.08.2015 по 01.03.2016 року, а саме:

- на підставі наказу № 651-л/с від 07.08.2015 року прийнято газорізальником 5 розряду вахтовим методом роботи;

- на підставі наказу № 84-л/с від 29.02.2016 року трудовий договір припинено за ініціативи працівника ст. 77 ТК РФ.

Крім того, суд встановив на підставі відомостей вкладиша трудової книжки серії НОМЕР_3 від 10 лютого 2012 року, що ОСОБА_1 працював у ТОВ «Заполярпромгражданстрой» в період з 02.03.2016 по 16.01.2018 року, а саме:

- на підставі наказу № 545-л/с від 02.03.2016 року прийнято газорізальником 5 розряду вахтовим методом роботи;

- на підставі наказу № 55 від 16.01.2018 року трудовий договір припинено за ініціативи працівника ст. 77 ТК РФ.

Окрім того, суд встановив на підставі довідки №189 від 03.04.2018 року, виданої ТОВ «Заполярпромгражданстрой», що з 02.03.2016 по 16.01.2018 року ОСОБА_1 працював на посаді газорізника 5 розряду, яка передбачена Списком 2 Постанови КМ СРСР №10 від 26.01.1991 року. Додатково зазначено, що за час роботи наявні періоди, які не зараховуються в спеціальний стаж для призначення дострокової пенсії: 21.02.2013 року простій, прогули: з 25.04.2014 по 10.05.2014 року, з 08.06.2017 по 10.06.2017 року, з 02.07.2017 по 22.07.2017 року.

Крім того, суд встановив на підставі відомостей вкладиша трудової книжки серії НОМЕР_3 від 10 лютого 2012 року, що ОСОБА_1 працював у ТОВ «СГК-2» в період з 17.01.2018 по 31.01.2019 року, а саме:

- на підставі наказу № 669 від 17.01.2018 року прийнято газорізальником 5 розряду вахтовим методом роботи;

- на підставі наказу № 920 від 24.01.2019 року трудовий договір припинено за спливом строку ст. 77 ТК РФ.

Окрім того, суд встановив на підставі довідки №29 від 04.04.2018 року, виданої ТОВ «СГК-2», що з 17.01.2018 року по теперішній час (04.04.2018) ОСОБА_1 працює на посаді газорізника 5 розряду, яка передбачена Списком 2 Постанови КМ СРСР №10 від 26.01.1991 року.

Крім того, суд встановив на підставі довідки №325/08/01 від 28.12.2019 року, виданої ЗАТ «КОРС», що ОСОБА_1 працював у період з 04.02.2019 по 23.12.2019 року, а саме:

- на підставі трудового договору від 04.02.2019 року №78/04 прийнятий газорізальником тимчасово;

- на підставі наказу №195/01 від 01.04.2019 року переведено газорізальником постійно;

- на підставі наказу №471/01 від 23.12.2019 року звільнено за власним бажанням ст. 77 ТК РФ. Додатково зазначено, що у відпустках без збереження заробітної плати не знаходився, страхові внески в Пенсійний фонд РФ сплачені у повному обсязі.

10.06.2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області прийняло рішення № 18 про відмову у призначенні пенсії.

Рішення обґрунтоване тим, що вік заявника 55 років. Страховий стаж особи становить 16 років 3 місяці 18 днів. Пільговий стаж за Списком № 2 не визначено. За результатами розгляду документів, до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 18.07.1988, а саме: з 09.11.1994 по 01.12.1995, з 25.04.2003 по 26.01.2007, з 25.04.2008 по 01.10.2011, з 15.10.2011 по 31.01.2012, оскільки стаж набутий на території російської федерації; з 16.08.2001 по 25.01.2002, з 10.02.2002 по 19.04.2003, оскільки відсутні дані та сплата страхових внесків згідно даних індивідуальних відомостей про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. До пільгового стажу не враховано періоди роботи згідно довідок № 29 від 04.04.2018, № 189 від 03.04.2018, № 57-14 від 31.03.2014, № 78/13 від 30.01.2013, № 325/08/01 від 28.12.2019, оскільки стаж набутий на території російської федерації. Права на призначення пенсії за віком згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону, з урахуванням наявних документів, у заявника відсутнє.

Відповідно до розрахунку стажу ОСОБА_1 до страхового та пільгового стажу не зараховано періоди з 09.11.1994 по 01.12.1995 року, з 16.08.2001 по 25.01.2002 року, з 10.02.2002 по 19.04.2003 року, з 25.04.2003 по 26 січня 2007 року, з 25.04.2008 по 01.10.2011 року, з 15.10.2011 по 31.01.2012 року, з 08.02.2012 по 19.01.2013 року, з 01.02.2013 по 21.08.2014 року, з 28.08.2014 по 15.10.2014 року, з 17.10.2014 по 07.08.2015 року, з 08.08.2015 по 01.03.2016 року, з 02.03.2016 по 16.01.2018 року, з 17.01.2018 по 31.01.2019 року, з 04.02.2019 року по 23.12.2019 року; до страхового стажу зараховано, проте не зараховано до пільгового стажу період з 24.06.1996 року по 20.04.2000 року, з 01 лютого 2007 року по 21 квітня 2008 року.

Отже, спірною обставиною у даній справі є наявність правових підстав для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через не зарахування певних періодів роботи до страхового та пільгового стажу за Списком 2.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносин, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

На підставі пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за N1566/11846.

Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунок та поновлення пенсії, визначений Розділом 2 цього Порядку.

Підпунктом 2 пунктом 2.1 Порядку №22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу № 637).

Згідно пункту 4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку).

Пунктом 4.2 цього Порядку передбачено право органу, що призначає пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Пунктом 4.7 Порядку передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

В період з 26.01.1991 по 11.03.1994 на підставі постанови Верховної Ради України 12.09.1991 №1545-XII «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» на території України застосовувався Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10.

В період з 11.03.1994 по 16.01.2003 застосовувався Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.

З 16.01.2003 по 24.06.2016 застосовувався Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36.

В період з 03.08.2016 року - Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461.

Як визначено пунктом 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації вимагається в двох випадках:

1) відсутність трудової книжки;

2) відсутність в трудовій книжці відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі № 233/2084/17.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що визначені положеннями зазначеної статті, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Стосовно не зарахування до страхового стажу періодів роботи з 16.08.2001 по 25.01.2002 року, з 10.02.2002 по 19.04.2003 року суд зазначає таке.

На виконання Указу Президента України від 04.05.1998 №401, постанов Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 №794, від 08.06.1998 №832 персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування впроваджувався протягом 1998-2000 років.

Згідно п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 4 червня 1998 р. № 794 «Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування», установлено, що починаючи з 1 липня 2002 р. обчислення пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (№1788-12) здійснюється із заробітку особи за період роботи після 1 липня 2000 р. за даними системи персоніфікованого обліку.

З урахуванням зазначеної норми персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування з 01.07.2000 є обов`язковим.

Верховний Суд у постанові від 10 серпня 2020 року у справі №148/347/17 зазначив, що за загальним правилом заробітна плата (дохід) для призначення пенсії за період страхового стажу застрахованої особи починаючи з 1 січня 1998 року визначається за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків і Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а починаючи з 1 липня 2000 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

У постанові від 29 січня 2024 року у справі №560/5001/21 Верховний Суд покликаючись на приписи абзацом 5 частини 1 статті 40 Закону №1058-IV виснував, що персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування запроваджений в Україні з 01.07.2000.

Ураховуючи наведені висновки Верховного Суду ототожнення дати введення персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування із набранням чинності Законом № 1058-IV є помилковим.

В Індивідуальних відомостях про застраховану особу відомості про нарахування заробітної плати позивачу та сплату страхових внесків за періоди з 16.08.2001 по 25.01.2002 року та з 10.02.2002 по 19.04.2003 року відсутні.

Згідно ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 2 ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 78 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ст. 90 КАС суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд враховує, що систему персоніфікованого обліку запроваджено з 1 липня 2000 року.

Трудова книжка є основним документом, що підтверджує страховий стаж до цієї дати, після цієї дати страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону №1058-IV за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Отже, спірний період роботи має бути підтверджений Індивідуальними відомостями про застраховану особу (Форма ОК-5).

Враховуючи відсутність в Індивідуальних відомостях про застраховану особу даних не тільки про нарахування страхових внесків, а і щодо нарахованої заробітної плати, підстави для зарахування до страхового та, відповідно, до пільгового стажу позивача періодів роботи з 16.08.2001 по 25.01.2002 року та з 10.02.2002 по 19.04.2003 року відсутні.

За загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судому постановах від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 20.03.2019 у справі № 688/947/17 та від 30.09.2019 у справі №414/736/17.

Водночас, Верховний Суд у постанові від 20 квітня 2022 року у справі №638/7217/16-а дійшов висновку, що у разі відсутності індивідуальних відомостей про позивача за спірний період, він не підлягає зарахуванню до страхового стажу.

Відтак, відсутність відомостей про нарахування заробітної плати дає суду підстави для висновку, що під час роботи в Кооперативі «СКІФ» у період з 16 серпня 2001 року по 25.01.2002 року та в Костянтинівському УВП УТОС в період з 10.02.2002 по 19.04.2003 року позивач не брав участь в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в порядку, установленому законодавством України, відомості що підтверджують протилежне в матеріалах адміністративної справи відсутні.

У такому випадку підставою для зарахування означеного періоду до страхового стажу позивача може бути визначено довідку про заробітну плату нараховану позивачу у спірний період тощо.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Стосовно не зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 24.06.1996 року по 20.04.2000 року та з 01 лютого 2007 року по 21 квітня 2008 року суд зазначає таке.

Суд встановив вище на підставі відомостей трудової книжки позивача, що ОСОБА_1 працював у вказані періоди на посаді газорізальника.

Судом встановлено вище, що позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.

Водночас, згідно форми РС-право позивача зазначені періоди роботи не обліковуються як пільговий стаж.

Враховуючи викладене, відповідач протиправно не зарахував періоди з 24.06.1996 року по 20.04.2000 року та з 01 лютого 2007 року по 21 квітня 2008 року до пільгового стажу за Списком №2.

Стосовно не зарахування до страхового та пільгового стажу періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 09.11.1994 по 01.12.1995 року, , з 25.04.2003 по 26 січня 2007 року, з 25.04.2008 по 01.10.2011 року, з 15.10.2011 по 31.01.2012 року, з 08.02.2012 по 19.01.2013 року, з 01.02.2013 по 21.08.2014 року, з 28.08.2014 по 15.10.2014 року, з 17.10.2014 по 07.08.2015 року, з 08.08.2015 по 01.03.2016 року, з 02.03.2016 по 16.01.2018 року, з 17.01.2018 по 31.01.2019 року, з 04.02.2019 року по 23.12.2019 року суд зазначає таке.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Отже, призначення і виплата пенсій в Україні здійснюється також на підставі міжнародних договорів (угод), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року (далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Метою Угоди є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань «відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди». Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Статтею 5 Угоди визначено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

За частинами 2, 3 статті 6 Угоди встановлено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасників Угоди враховується трудовий стаж, придбаний на території будь-якої з цих держав, а так само на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

На громадян України, які працювали на територіях інших держав учасниць Співдружності Незалежних Держав, які приєднались до вказаної Угоди, розповсюджувалась дія нормативних актів приймаючої Держави в галузі пенсійного забезпечення, у тому числі тих, які визначали порядок зарахування трудового стажу, його пільгового обчислення.

Положеннями статті 3 Угоди також визначено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Зі змісту викладеного слідує, що Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при визначенні розміру пенсії, а тому, і заробіток за відповідний період слід включати при обчисленні пенсії.

Частиною 1 ст. 10 Федерального Закону російської федерації від 17.12.2001 року № 173-ФЗ «Про трудові пенсії в Російській Федерації» встановлено, що до страхового стажу включаються періоди роботи та (або) іншої діяльності, які виконуються на території російської федерації особами, вказаними в частині першій статті 3 даного Федерального закону, за умови, що за ці періоди сплачувались страхові внески до Пенсійного фонду російської федерації.

Згідно з абз. 5 ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Частиною 3 ст. 44 Закону № 1058-IV визначено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Таким чином, у разі сумніву пенсійний орган має право направити запит та перевірити інформацію, поданої для призначення пенсії, передбачені законодавством та належать до його компетенції.

Разом з тим на даний час, у зв`язку з військовою агресією російської федерації направлення відповідних запитів не можливе, а отже суд дійшов висновку, що відповідач повинен був виходити з документів, які були надані позивачем для підтвердження періодів своєї роботи.

Більш того, і трудова книжка, і інші надані документи позивачем містять достатньо інформації щодо трудової діяльності позивача у вказані періоди і віднесення його професії до Списку № 2.

Суд зазначає, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Строк дії режиму воєнного стану неодноразово продовжувався та Указом Президента України № 734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року № 1328 постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992.

Суд враховує, що позивач набув трудовий стаж до введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Всі первинні документи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії, тільки з тих міркувань, що Україною у зв`язку з військовою агресією російської федерації припинено співробітництво.

Отже, позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову.

Водночас, суд враховує відомості довідки №189 від 03.04.2018 року, виданої ТОВ «ЗАПОЛЯРПРОМГРАЖДАНСТРОЙ», відповідно до якої зазначені періоди, які не підлягають зарахуванню до спеціального стажу для призначення дострокової пенсії, а саме: 21.02.2013 року, з 25.04.2014 по 10.05.2014 року, з 08.06.2017 по 10.06.2017 року, з 02.07.2017 по 22.07.2017 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 09.11.1994 по 01.12.1995 року, з 25.04.2003 по 26 січня 2007 року, з 25.04.2008 по 01.10.2011 року, з 15.10.2011 по 31.01.2012 року, з 08.02.2012 по 19.01.2013 року, з 01.02.2013 по 21.08.2014 року, з 28.08.2014 по 15.10.2014 року, з 17.10.2014 по 07.08.2015 року, з 08.08.2015 по 01.03.2016 року, з 02.03.2016 по 16.01.2018 року, з 17.01.2018 по 31.01.2019 року, з 04.02.2019 року по 23.12.2019 року, а також до пільгового стажу за Списком №2 періоди з 09.11.1994 по 01.12.1995 року, з 25.04.2003 по 26 січня 2007 року, з 25.04.2008 по 01.10.2011 року, з 15.10.2011 по 31.01.2012 року, з 08.02.2012 по 19.01.2013 року, з 01.02.2013 по 20.02.2013 року, з 22.02.2013 по 24.04.2014 року, з 11.05.2014 по 21.08.2014 року, з 28.08.2014 по 15.10.2014 року, з 17.10.2014 по 07.08.2015 року, з 08.08.2015 по 01.03.2016 року, з 02.03.2016 по 07.06.2017 року, з 11.06.2017 по 01.07.2017 року, з 23.07.2017 по 16.01.2018 року, з 17.01.2018 по 31.01.2019 року, з 04.02.2019 року по 23.12.2019 року.

Стосовно не зарахування спірних періодів роботи до стажу роботи в районах Крайньої Півночі який дає право на призначення пенсії за віком відповідно до Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 1 Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення, (далі Тимчасова угода) від 19.01.1993 громадяни Сторін, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років в районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком): чоловіки - по досягненню 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, жінки - по досягненню 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років. Громадянам Сторін, що домовляються, які працювали як в районах Крайньої Півночі, так і в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, один рік роботи в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, зараховується за дев`ять місяців роботи в районах Крайньої Півночі. У випадках, коли законодавством однієї з Сторін, що домовляються, передбачені більш пільгові умови і норми пенсійного забезпечення громадян, які більш пільгові умови і норми пенсійного забезпечення громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, при призначенні пенсії по старості (за віком) на території даної держави застосовується чинне законодавство цієї Сторони.

Відповідно до статті 6 вказаної Тимчасової угоди ця угода набуває чинності з дня її підписання і діє до укладення між Сторонами угоди про соціальне забезпечення.

Водночас, 18 квітня 2025 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №461 «Про припинення дії Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення» (набрала чинності 24.04.2025 року), пунктом 1 якої постановлено припинити дію Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 15 січня 1993 р. у м. Москві.

Отже, станом на дату звернення позивача за призначенням пенсії 03.06.2025 року, дію Тимчасової угоди припинено, а отже, у відповідача не було підстав для її застосування при розгляді заяви позивача про призначення пенсії.

Враховуючи положення ст. 2 КАС України, судовому захисту підлягають тільки порушені права.

Таким чином, права позивача в цій частині не порушені, отже задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

За таких обставин, з метою ефективного захисту прав позивача суд дійшов висновку частково задовольнити адміністративний позов, шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 10.06.2025 року №18 про відмову у призначенні пенсії; зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.06.2025 року про призначення пенсії, зарахувавши до страхового стажу періоди з 09.11.1994 по 01.12.1995 року, з 25.04.2003 по 26 січня 2007 року, з 25.04.2008 по 01.10.2011 року, з 15.10.2011 по 31.01.2012 року, з 08.02.2012 по 19.01.2013 року, з 01.02.2013 по 21.08.2014 року, з 28.08.2014 по 15.10.2014 року, з 17.10.2014 по 07.08.2015 року, з 08.08.2015 по 01.03.2016 року, з 02.03.2016 по 16.01.2018 року, з 17.01.2018 по 31.01.2019 року, з 04.02.2019 року по 23.12.2019 року, та до пільгового стажу за Списком №2 періоди з 24.06.1996 року по 20.04.2000 року, з 01.02.2007 року по 21.04.2008 року та з 09.11.1994 по 01.12.1995 року, з 25.04.2003 по 26 січня 2007 року, з 25.04.2008 по 01.10.2011 року, з 15.10.2011 по 31.01.2012 року, з 08.02.2012 по 19.01.2013 року, з 01.02.2013 по 20.02.2013 року, з 22.02.2013 по 24.04.2014 року, з 11.05.2014 по 21.08.2014 року, з 28.08.2014 по 15.10.2014 року, з 17.10.2014 по 07.08.2015 року, з 08.08.2015 по 01.03.2016 року, з 02.03.2016 по 07.06.2017 року, з 11.06.2017 по 01.07.2017 року, з 23.07.2017 по 16.01.2018 року, з 17.01.2018 по 31.01.2019 року, з 04.02.2019 року по 23.12.2019 року.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до квитанції № 76Z7-86FD-Q5ME від 21.06.2025 року позивачем сплачено судовий збір за подання даного позову у розмірі 969 грн.

Суд звертає увагу на те, що у зв`язку з початком функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), а саме: «Електронний кабінет», «Електронний суд» та підсистеми відеоконференцзв`язку, статтю 4 Закону України «Про судовий збір» доповнено частиною третьою, згідно з якою при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Оскільки у цій справі позивач позовну заяву подав в електронній формі через підсистему «Електронний суд», розмір судового збору становить 968,96 грн (1211,20 грн * 0,8).

Таким чином, судовий збір у розмірі 484,48 грн підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно ч. 3 ст. 243 КАС України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

У зв`язку з перебуванням судді Троянової О.В. на лікарняному розгляд справи проводиться у перший робочий день.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-262, 293-295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ) про визнання неправомірним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 10.06.2025 року №18 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (юридична адреса: 25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7-а, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) про призначення пенсії від 03.06.2025 року, зарахувавши до страхового стажу періоди з 09.11.1994 по 01.12.1995 року, з 25.04.2003 по 26 січня 2007 року, з 25.04.2008 по 01.10.2011 року, з 15.10.2011 по 31.01.2012 року, з 08.02.2012 по 19.01.2013 року, з 01.02.2013 по 21.08.2014 року, з 28.08.2014 по 15.10.2014 року, з 17.10.2014 по 07.08.2015 року, з 08.08.2015 по 01.03.2016 року, з 02.03.2016 по 16.01.2018 року, з 17.01.2018 по 31.01.2019 року, з 04.02.2019 року по 23.12.2019 року та до пільгового стажу за Списком №2 періоди з 24.06.1996 року по 20.04.2000 року, з 01.02.2007 року по 21.04.2008 року та з 09.11.1994 по 01.12.1995 року, з 25.04.2003 по 26 січня 2007 року, з 25.04.2008 по 01.10.2011 року, з 15.10.2011 по 31.01.2012 року, з 08.02.2012 по 19.01.2013 року, з 01.02.2013 по 20.02.2013 року, з 22.02.2013 по 24.04.2014 року, з 11.05.2014 по 21.08.2014 року, з 28.08.2014 по 15.10.2014 року, з 17.10.2014 по 07.08.2015 року, з 08.08.2015 по 01.03.2016 року, з 02.03.2016 по 07.06.2017 року, з 11.06.2017 по 01.07.2017 року, з 23.07.2017 по 16.01.2018 року, з 17.01.2018 по 31.01.2019 року, з 04.02.2019 року по 23.12.2019 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (юридична адреса: 25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7-а, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 коп.

Рішення прийнято в порядку письмового провадження 16 вересня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Троянова