Справа № 120/8530/24
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/8530/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Слободонюк Михайло Васильович

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

18 вересня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04.12.2024 позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до спеціального стажу періоди її навчання з 01.09.1979 по 12.09.1983 та з 10.06.1984 по 10.08.1984, період трудової діяльності з 17.09.1990 по 01.09.2002 на посаді бібліотекаря та з 02.09.2002 по 31.12.2021 на посаді вчителя, а також щодо відмови у нарахуванні та виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу періоди її навчання з 01.09.1979 по 12.09.1983 та з 10.06.1984 по 10.08.1984, період її трудової діяльності з 17.09.1990 по 01.09.2002 на посаді бібліотекаря та з 02.09.2002 по 31.12.2021 на посаді вчителя, а також нарахувати та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В іншій частині позовних вимог, а саме щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до спеціального страхового стажу періоду на заочній формі навчання з 09.06.1984 по 30.06.1985, а також періоду перебування в академічній відпустці з 13.09.1983 по 09.06.1984 відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 29.12.2021 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

21.05.2024 позивач звернулась до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою від 20.05.2024 в якій просила зарахувати період навчання з 01.09.1979 по 17.06.1985 за спеціальністю, зарахувати період роботи з 17.09.1990 по 01.09.2002 на посаді бібліотекаря та період роботи з 02.09.2002 по 31.12.2021 на посаді вчителя до спеціального стажу, а також просила нарахувати та виплатити їй грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій за віком станом на день її призначення, передбачену п.7-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За наслідками розгляду вищевказаної заяви відповідач листом від 13.06.2024 №8534-7061/Б-02/8-0200/24 повідомив, що період роботи позивача з 17.09.1990 по 02.09.2002 в П`ятківській середній школі на посаді бібліотекаря зараховано до загального страхового стажу. Поряд із тим вищезазначений період роботи на посаді бібліотекаря зарахувати до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років та відповідно на виплату грошової допомоги при виході на пенсію у розмірі їх десяти місячних пенсій нема підстав, оскільки відповідно інформації з Єдиного державного реєстру підприємств, установ, організацій - юридичною особою є П`ятківська середня школа, яка відноситься до закладів освіти.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду навчання згідно диплому від 28.06.1985 НОМЕР_1 та підтверджуючої довідки від 21.03.2022 №24-01-329, то відповідач у листі вказав, що до страхового стажу позивача зараховано періоди 01.09.1979 по 12.09.1983 та з 10.06.1984 по 10.08.1984 на денній формі навчання. Для зарахування до стажу роботи періодів навчання з 09.06.1984 по 30.06.1985 на заочній формі навчання та час перебування в академічній відпустці з 13.09.1983 по 09.06.1984 правові підстави відсутні.

Вважаючи, що пенсійний орган безпідставно дійшов висновку про не зарахування вказаного періоду її навчання та трудової діяльності до спеціального стажу, а також протиправно відмовив їй у призначенні грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій за віком станом на день її призначення, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом з метою захисту порушених, на її думку, прав та інтересів.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення в оскаржуваній частині виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі вказаної норми апеляційний суд не надає правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову за такими доводами.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII) та Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV).

Відповідно до підпункту е статті 55 Закону №1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно з пунктом 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 згаданого Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е - ж статті 55 Закону №1788-ХІІ, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати такої допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058, та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191.

Відповідно до п.1 Порядку цей Порядок визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з п.2 Порядку до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені:

переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років";

переліком посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №583 "Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення".

Пунктом 5 Порядку встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058 та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Згідно пункту 6 Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону №1058, станом на день її призначення.

Відповідно до пункту 7 Порядку, виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Отже право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 будь-якого іншого виду пенсії.

Правову позицію щодо права особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій також висловив Верховний Суд у постанові від 13.03.2018 по справі №234/13835/17, в якій зазначив, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального стажу роботи на певних, визначених законодавством, посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 будь-якого іншого виду пенсії.

Так, записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 01.09.1986 підтверджено, що позивач з 17.09.1990 по 02.09.2002 працювала на посаді бібліотекаря П`ятківської середньої школи (запис №6-7).

Проте, період роботи позивача з 17.09.1990 по 02.09.2002 в П`ятківській середній школі на посаді бібліотекаря не зарахований до спеціального стажу, оскільки відповідно інформації з Єдиного державного реєстру підприємств, установ, організацій - юридичною особою є П`ятківська середня школа, яка відноситься до закладів освіти.

Разом з тим відповідно до Переліку закладів та установ освіти, охорони здоров`я і соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 (далі Перелік № 909), до посад у освітніх закладах, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, віднесено бібліотекарів, завідувачів бібліотек.

Відповідно до статті 30 Закону України Про бібліотеки і бібліотечну справу від 27 січня 1995 року № 32/95-ВР (далі - Закон № 32/95-ВР) встановлені соціальні гарантії працівників бібліотек, відповідно до частини першої якої на працівників бібліотек, незалежно від форм власності та статусу бібліотеки, поширюються гарантії, встановлені законодавством про працю, соціальне страхування, пенсійне забезпечення.

Статтею 6 Закону України Про бібліотеки і бібліотечну справу визначено види бібліотек, які, зокрема, за призначенням поділяються на публічні (загальнодоступні), у тому числі спеціалізовані для дітей, юнацтва, осіб з фізичними вадами; спеціальні (академій наук, науково-дослідних установ, навчальних закладів, підприємств, установ, організацій). Публічні, спеціальні та спеціалізовані бібліотеки можуть об`єднуватися у централізовані бібліотечні системи.

Відповідно до ст.12 Закону України Про бібліотеки та бібліотечну справу, бібліотеки створюються з урахуванням соціально-економічних, національних, культурно-освітніх і виробничих потреб суспільства згідно з соціальними нормативами, встановленими відповідними органами державної влади. Бібліотеки можуть створюватися на основі усіх форм власності, передбачених законами України, засновниками бібліотек можуть бути органи державної влади, органи місцевого самоврядування, самоврядні організації, фізичні та юридичні особи, у тому числі іноземні, в порядку, передбаченому законом. Бібліотека може не мати статусу юридичної особи та перебувати у складі підприємства, установи або організації.

Відповідно до пунктів 2.1., 2.2. Положення про мережу освітянських бібліотек МОН України та АПН України, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України №334/31 від 30.05.2003 року, освітянські бібліотеки - це узагальнена назва спеціальних педагогічних бібліотек (юридичні особи) або структурних підрозділів (бібліотеки) освітянських установ та організацій і бібліотек навчальних закладів усіх типів та рівнів акредитації, підпорядкованих Міністерству освіта і науки України, місцевим органам управління освітою та Академії педагогічних наук України. Вони акумулюють, зберігають та організовують доступ до профільної документної інформації учасників науково-дослідної діяльності, навчально-виховного процесу, керівних кадрів, забезпечуючи тим самим інформаційні потреби педагогічної науки та освіти. До мережі освітянських бібліотек належать спеціальні педагогічні бібліотеки та бібліотеки навчальних закладів.

При цьому зміст Розділу 1 Освіта Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909, в частині Найменування закладів і установ містить зазначення Бібліотеки, а в частині Найменування посад містить зазначення завідуючі, бібліотекарі, при цьому зміст пункту 2 Примітки вказаного Переліку №909 визначає, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Отже, враховуючи наведені положення Закону, приймаючи до уваги, що переліком Постанови Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 передбачена посада бібліотекаря незалежно від форми власності, відомчої належності закладів і установ або статусу, суд першої інстанції правильно вказано, що період роботи позивача на посаді бібліотекаря має зараховуватись до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до п. е ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Щодо не зарахування до спеціального стажу періоду роботи на посаді вчителя з 02.09.2002 по 31.12.2021, то суд зазначає наступне.

Так, як вбачається із записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 01.09.1986 позивач з 02.09.2002 по 25.08.2022 працювала на посаді вчителя біології та хімії у Жабокрицькій ЗОШ І-ІІ ступенів (запис №8-12).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е і ж статті 55 Закону №1788, що передбачені, зокрема, Переліком № 909)

Так Переліком закладів і установ №909 передбачені посади вчителів, загальноосвітніх навчальних закладів, а відтак суд зазначає, що період роботи позивача на посаді вчителя загальноосвітньої школи має зараховуватись до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону №1788-ХІІ.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що пенсійний орган безпідставно відмовив позивачу у зарахуванні до спеціального стажу періоду роботи позивача з 02.09.2002 по 31.12.2021 на посаді вчителя біології та хімії у Жабокрицькій ЗОШ І-ІІ ступенів, що надає право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Щодо відмови у зарахуванні періоду навчання позивача з 01.09.1979 по 17.06.1985 до спеціального стажу, то суд зазначає наступне.

Згідно п. д ч.3 ст.56 Закону України Про пенсійне забезпечення до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Верховний Суд у постановах від 24.12.2019 по справі №442/4963/17 та від 18.06.2020 по справі №676/3013/17 сформулював висновок, що з огляду на положення п. е ст.55 та п. д ч.3 ст.56 Закону України Про пенсійне забезпечення період навчання у ВНЗ входить до спеціального трудового стажу, що визначає право на пенсію за вислугу років та на виплату грошової допомоги.

Приписами пункту 3 Порядку №637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Згідно диплому від 28.06.1985 НОМЕР_1 , а також підтверджуючої довідки від 21.03.2022 №24-01-329, яка міститься в матеріалах справи, позивач навчалася на біологічному факультеті за спеціальністю Біологія, в Одеському державному університеті ім. I.I. Мечникова:

з 01 вересня 1979 року по 10 серпня 1984 року - на денній формі навчання;

з 09 червня 1984 року по 30 червня 1985 року - на заочній формі навчання;

академічна відпустка з 13 вересня 1983 року по 09 червня 1984 року.

Таким чином, з огляду на викладене, судом встановлено, що позивач в період з 01.09.1979 по 12.09.1983 та з 10.06.1984 по 10.08.1984 навчалася в Одеському державному університеті ім. I.I. Мечникова на денній формі навчання. А відтак вказаний період підлягає зарахуванню до спеціального стажу.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у зарахуванні до її спеціального стажу періоду навчання на денній формі з 01.09.1979 по 12.09.1983 та з 10.06.1984 по 10.08.1984, періоду роботи з 17.09.1990 по 01.09.2002 на посаді бібліотекаря та періоду роботи з 02.09.2002 по 31.12.2021, а відтак вказані періоди навчання та трудової діяльності необхідно зарахувати позивачу до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ.

Щодо права позивача на призначення грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій за віком станом на день її призначення, відповідно до п.7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, то суд зазначає, що позивачу призначена пенсія за віком, станом на день досягнення пенсійного віку позивач працювала у закладах та установах державної та/або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а її стаж роботи на таких посадах на момент досягнення пенсійного віку, з урахуванням зарахування позивачу до спеціального стажу періоду навчання з 01.09.1979 по 12.09.1983 та з 10.06.1984 по 10.08.1984, періоду роботи з 17.09.1990 по 01.09.2002 на посаді бібліотекаря та періоду роботи з 02.09.2002 по 31.12.2021 становив понад 30 років.

Крім того, як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивачу до моменту призначення пенсії за віком, пенсія з інших підстав не призначалась, одноразова грошова допомога не виплачувалась.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що у спірних відносинах дотримано всіх умов, визначених пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, для виплати позивачці грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

При цьому спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відтак, з метою поновлення порушених прав позивача та належного способу захисту, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність правових підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу періоди її навчання з 01.09.1979 по 12.09.1983 та з 10.06.1984 по 10.08.1984, період її трудової діяльності з 17.09.1990 по 01.09.2002 на посаді бібліотекаря та з 02.09.2002 по 31.12.2021 на посаді вчителя та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.