Справа № 338/1209/25
Суддя: Куценко О. О.
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/1209/25

18 вересня 2025 року селище Богородчани

Богородчанськмй районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Куценка О.О., секретаря судового засідання Двібородчин І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Богородчани справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся із позовною заявою про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення №1159 від 02 вересня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_3 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, якою на нього було накладено штраф у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Із зазначеною постановою ОСОБА_1 не згідний та вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з наступних підстав. Відповідно до Посвідчення виданого Управлінням соціального захисту населення Івано-Франківської РДА серія НОМЕР_1 від 13.09.2022р. він має статус батька багатодітної сім`ї, в зв`язку з чим отримав відстрочку від призову на військову службу до завершення мобілізації, відповідно до п.3 ч.1 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Здійснюючи моніторинг в електронній системі «Резерв +» своїх облікових документів він самостійно виявив, що перебуває у розшуку. 04.08.2025р. він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 для з`ясування всіх обставин, де йому вручили повістку №04/09/1 про розгляд справи про адміністративне правопорушення, та він дізнався, що порушив законодавство України про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, оскільки не прибув 29.06.2025р. о 9.00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_3 за повісткою №3890076 від 13.06.2025р., для уточнення даних.

За інформацією ІНФОРМАЦІЯ_3 повістка №3890076 від 13.06.2025р. була надіслана рекомендованим поштовим відправленням 17.06.2025р., проте в подальшому була повернута у зв`язку із відсутністю одержувача за вказаною у листі адресою 24.06.2025р.

Разом з цим, вказаної вище повістки, надісланої ІНФОРМАЦІЯ_4 ні він, ні його дружина - ОСОБА_2 , ні його мати - ОСОБА_3 , що проживають разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , не отримували, про що він повідомив представника ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на це рекомендував звернутися до відділення Укрпошти.

Бажаючи встановити фактичні обставини надсилання зазначеної вище повістки, він звернувся за роз`ясненнями до представників відділення Укрпошти, які обслуговують с. Маняву, на що отримав усну відповідь, що їх працівник подумав, що він поїхав закордон, та не перебуває за адресою реєстрації. Разом з цим, зазначений працівник відділення Укрпошти, зробив хибні висновки про його відсутність, також не вручив повістку його родині, яка проживає за вказаною вище адресою, та ніяким іншим чиним не проінформував ні його, ні його сусідів про наявність зазначеної повістки, що зумовило та було причиною його неявки 29.06.2025р. до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того, той факт, що після отримання інформації з електронної системи «Резерв +» стосовно його перебування у розшуку, він одразу ж, у добровільному порядку, з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 та в подальшому здійснював дії для обміну інформацією з зазначеним ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також надавав інші пояснення та інформацію, свідчить про його бажання дотримуватися законодавства України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Просив суд, скасувати постанову №1159 ІНФОРМАЦІЯ_3 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, якою на мене було накладено штраф у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_3 сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Ухвалою від 08 вересня 2025 відкрито провадження по справі, залучено у якості співвідповідача ІНФОРМАЦІЯ_5 розгляд справи призначено за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників на 18 вересня 2025 року.

11 вересня 2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив від ІНФОРМАЦІЯ_1 на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідач позов не визнає та просить у задоволенні відмовити повністю. Вважає, що оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП від 02 вересня 2025 №1159 є правомірною, прийнятою згідно норм чинного законодавства.

В обґрунтування представник ОСОБА_4 зазначив, що 04.08.2025 року до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 прибув громадянин ОСОБА_1 . Під час перевірки даних в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів встановлено, що останній є порушником законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, оскільки не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 за повісткою №3890076 від 13.06.2025 р., на 29.06.2025 року о 09:00 год. для уточнення даних. Документів, які підтверджують поважні причини неявки за повісткою ОСОБА_1 до ТЦК та СП не подав. Розгляд справи про адміністративне правопорушення призначено на 02.09.2025 о 11:30 год у зв`язку з чим позивачу вручено повістку на прибуття до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_2 . Також позивачу в усному порядку було доведено зміст ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. ОСОБА_1 на розгляд справи про адміністративне правопорушення прибув, нових доказів не подавав та клопотань не заявляв. Надав усні пояснення, де зазначив, що повістку не отримував, пошта не оповіщала. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення встановлено, що громадянин ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 по повістці № 3890076 від 13.06.2025 на 09 год. 00 хв. 29.06.2025 для уточнення даних. Повістка № 3890076 від 13.06.2025 надіслана рекомендованим поштовим відправленням 17.06.2025, проте в подальшому повернута у зв`язку із відсутністю одержувача а вказаною у листі адресою 24.06.2025.

Посилається на вимоги абз. 3-4 пп. 2 п. 41 Постанови КМУ № 560 від 16.05.2024 "Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період" належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування.

Зважаючи на вищевикладене датою належного оповіщення громадянина ОСОБА_1 є 24.06.2025 року.

З огляду на вище викладене посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_4 при накладанні адміністративного стягнення діяли виключно згідно та в межах чинного законодавства.

Просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Суд розглядав справу за відсутності учасників у спрощеному проваджені.

Судом встановлено, що 13 червня 2025 року у 1 відділі ІНФОРМАЦІЯ_1 було сформовано електронну повістку №3890076 на ім`я ОСОБА_1 про виклик на 09 год. 00 хв. 29.06.2025 року для уточнення даних.

З інтернету трекінгу відправлень Укрпошти №292 вбачається, повістка на ім`я ОСОБА_1 прибула до відділення Укрпошти у с. Манява 21.06.2025 р., а 24.06.2025 р. було повернуто відправнику, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою та відправник її отримав 27 червня 2025 року.

Постановою т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 №1159 від 02 вересня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн.

Як вбачається із вказаної постанови, ОСОБА_1 04.08.2025 прибув до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 для усунення порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. В ході перевірки даних в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів встановлено, що громадянин ОСОБА_1 є порушником законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, оскільки не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 за повісткою №3890076 від 13.06.2025 р., на 29.06.2025 року о 09:00 год. для уточнення даних. Документів, які підтверджують поважні причини неявки за повісткою ОСОБА_1 до ТЦК та СП не подав, порушивши вимоги абз.2 ч.1 ст. 22 Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", тобто скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, про що був складений рапорт від 04 серпня 2025 року. Розгляд справи про адміністративне правопорушення призначено на 02.09.2025 о 11:30 год. ОСОБА_1 на розгляд справи про адміністративне правопорушення прибув, нових доказів не подавав та клопотань не заявляв. Надав усні пояснення, де зазначив, що повістку не отримував, пошта не оповіщала. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення встановлено, що громадянин ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 по повістці № 3890076 від 13.06.2025 на 09 год. 00 хв. 29.06.2025 для уточнення даних. Повістка № 3890076 від 13.06.2025 надіслана рекомендованим поштовим відправленням 17.06.2025, проте в подальшому повернута у зв`язку із відсутністю одержувача а вказаною у листі адресою 24.06.2025.

Згідно вимог абз. 3-4 пп. 2 п. 41 Постанови КМУ № 560 від 16.05.2024 "Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період" належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Зважаючи на вищевикладене датою належного оповіщення громадянина ОСОБА_1 є 24.06.2025. Про поважні причини неявки в порядку передбаченому абз. 7-8 ч. 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадянин ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 не повідомив. Згідно вимог ч. 7 ст. 38 КУпАП строки притягнення до адміністративної відповідальності не закінчилися, так як 3-х місячний термін з моменту виявлення (04.08.2025) та рік з моменту вчинення (29.06.2025) адміністративного правопорушення не пройшов. Вчинене громадянином ОСОБА_1 правопорушення відбулося в періоду дії особливого період згідно Указу Президента України №303/2014 від 17.03.2014 р. Враховуючи вище викладене громадянин ОСОБА_1 вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

З встановлених судом обставин справи вбачається, що між сторонами виник спір з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, щодо правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності у сфері організаційно-правових засад мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні та відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, військовий обов`язок і військову службу, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частина 2 ст. 2 КАС України зазначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, під час розгляду цієї справи, необхідно вирішити питання: чи дотримано Відповідачем-суб`єктом владних повноважень критерії правомірності рішення про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності. Зокрема покладення на Позивача обов`язку щодо явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, належного оповіщення та дотримання Відповідачем вимоги процесуального законодавства під час провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Як передбачено ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позов. Відповідно до статті 252 КУпАП та ч. 1 ст. 90 КАС України орган (посадова особа) та суд оцінюють докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За положеннями статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу. Суб`єкт владних повноважень має довести правомірність прийнятого ним рішення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У частині 3 ст. 210-1 КУпАП визначена відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Згідно ч. 1 ст. 210-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Дана норма права є бланкетною, тобто закріплює лише загальні ознаки правила поведінки, а для їх встановлення необхідно керуватись положеннями інших нормативно-правових актів.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу", Закон України "Про борону України", Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", "Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів" затверджений постановою КМУ N 1487 від 30.12.2022, інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій Указом Президента України N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено на всій території України воєнний стан, який триває і по теперішній час.

З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, Указом Президента України від 24.02.2022 N 65/2022 "Про загальну мобілізацію" на всій території України оголошено проведення загальної мобілізації. Таким чином, з 24 лютого 2022 року на всій території Україні триває особливий період.

Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, вбачається, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки

Відповідно до п. 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 270 від 15 березня 2009 року, встановлено, що рекомендовані листи з позначкою "Повістка ТЦК" під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Повістка ТЦК".

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою "Повістка ТЦК", працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за зазначеною адресою", яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Отже, відповідачем порушено порядок надсилання повістки на адресу позивача для вчасного його отримання адресатом та відповідно працівником ВПЗ с. Манява не дотримано встановленого Порядку відправлення поштового відправлення №292 для вручення позивачу, в якому містилась повістка.

Відповідачем не надано доказів, що на поштовому конверті відправлення №292, був наявний номер мобільного телефону позивача, що унеможливлює належне повідомлення позивача про очікування на нього поштового відправлення з повісткою.

Також, слід зазначити, що в матеріалах справи відсутній витяг з додатку "Резерв+" позивача ОСОБА_1 . При цьому, суд враховує, що жодних доказів сповіщення позивача за наявним номером телефону про надходження рекомендованого листа - суду не надано.

Таким чином, вказане підтверджує те, що ОСОБА_1 не міг знати про направлення йому повістки з вимогою прибути 29 червня 2025 року до відповідача. Зазначена обставина є суттєвою, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку.

Також, із долученої відповідачем повістки №3890076 вбачається, що ОСОБА_1 викликався до територіального центру комплектування та соціальної підтримки на 29.06.2025 року на 09:00 годину для уточнення даних, проте відповідачем так і не наведено суду які ж саме дані мали б бути уточнені 29.06.2025 на відміну від тих, які у них мались в наявності.

Більше того, відповідно до примітки ст. 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Тобто, якщо Міністерство оборони України як держатель такого реєстру може отримати відомості про особу шляхом синхронізації з іншими державними електронними реєстрами, то особу не може бути притягнуто до відповідальності за неповідомлення таких відомостей.

Враховуючи той факт, що позивач перебуває на військовому обліку в установленому порядку, і не доведено відповідачем факту ухилення від обліку, тому суд вважає, що в діях останнього відсутня вина у порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку і мобілізацію, зокрема і Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що виключає можливість притягнення до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Таким чином, оскільки, відповідачем суду не доведено факту необхідності отримання або уточнення облікових даних позивача, які б (дані) знаходилися б поза межами державних електронних реєстрів, то застосування до позивача положень ст. 210-1 не є правомірним.

Також, суд звертає увагу на окрему обставину у справі, а саме порушення порядку оповіщення позивача про необхідність його прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки .

Застосовуючи вищевказані норми закону до установлених фактів, судом встановлено, що обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи.

Однак, як вказав позивач, йому не було відомо про те, що за місцем проживання засобами поштового зв`язку йому надійшла повістка про необхідність з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Тому на переконання суду, відповідачем не доведено, що позивачу було відомо про необхідність з`явитися на виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у зазначений у повістці дату та час.

Отже, умисел ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, не доведений «поза розумним сумнівом».

З урахуванням викладеного, а також шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення. При цьому суд керується положеннями ч.3 ст.62 Конституції України, відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є підставними та обґрунтованими, а в матеріалах справи відсутні належні докази, які б об`єктивно підтверджували факт порушення позивачем приписів ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому постанова від 02 вересня 2025 №1159 підлягає скасуванню, із закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення.

За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті, відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

За таких обставин, на користь позивача з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягає стягненню на користь держави, суму судового збору у розмірі 605,60 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.73-77,90,241-246,255,286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 9, 245, 252 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення №1159 від 02 вересня 2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, провадження у справі закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачену ним суму судового збору при подачі позову у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст судового рішення складено 18 вересня 2025 року.

Суддя