Справа № 580/267/25
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/267/25 Суддя (судді) першої інстанції: Василь ГАВРИЛЮК
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Штульман І.В.

суддів: Кобаля М.І.,

Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

10 січня 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася в Черкаський окружний адміністративний суд з адміністративним позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач-2) про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №54 від 26 грудня 2024 року про відмову у здійсненні переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), на пенсію за віком державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року (далі - Закон №3723-ХІІ);

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 18 грудня 2024 року пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках Головного управління ДПС у Черкаській області №94/23-00-10-02-19 від 16 грудня 2024 року, та №95/23-00-10-02-19 від 16 грудня 2024 року.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 54 від 26 грудня 2024 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та здійснити нарахування ОСОБА_1 з 18 грудня 2024 року пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках Головного управління ДПС у Черкаській області №94/23-00-10-02-19 від 16 грудня 2024 року та №95/23-00-10-02-19 від 16 грудня 2024 року. У задоволенні іншої частини вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 гривень.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що станом на дату звернення позивач ОСОБА_1 досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV (60 років), має наявний страховий стаж (обставина не заперечується відповідачем, крім того позивачу призначено пенсію за віком згідно Закону №1058-IV) при цьому позивач має стаж на посадах державної служби станом на 01 травня 2016 року більше 10 років, а тому ОСОБА_1 має право на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 37 Закону №3723-XII і наявні відповідні правові підстави для переведення позивача з пенсії за віком, призначеної їй відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону №3723-XII.

Не погоджуючись із рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (надалі - апелянт) подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування всіх обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. Апелянт зазначає, що основним критерієм, за яким слід визначити можливість зарахування того чи іншого періоду роботи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII є встановлення за найманою посадою відповідного рангу. Відповідно до статті 343.1 Податкового кодексу (далі - ПК) України посадовим особам контролюючих органів присвоюються спеціальні звання. У разі присвоєння посадовій особі спеціального звання надбавка за ранг державного службовця не виплачується. Згідно записів у трудовій книжці серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 працювала в Державній податковій інспекції. Посади вищезазначеної інспекції не належать до посад державної служби, визначених статті 25 Закону №3723-XII. Відповідно записів трудової книжки серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 стаж державної служби позивача зараховано з моменту присвоєння рангу державного службовця, а саме: з 02 липня 2013 року по 30 грудня 2013 року - 13 ранг. Стаж державної служби складає 4 місяці 26 днів. Апелянт зазначає, що рішення 26 грудня 2024 року №54 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у здійсненні переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію за віком згідно Закону №3723-XII прийнято правомірно.

Позивачем ОСОБА_1 заперечує проти апеляційної скарги в повному обсязі з підстав, зазначених у письмовому відзиві на апеляційну скаргу.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.

За змістом частини першої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

За приписами частини другої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

Згідно з частиною четвертою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.

Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача-2 задоволенню не підлягає, мотивуючи це наступним.

З матеріалів справи вбачається, і це правильно встановлено судом першої інстанції, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV.

Відповідно до відомостей трудової книжки колгоспника № НОМЕР_2 та трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач ОСОБА_1 працювала на посадах державної служби у періоди: з 02 вересня 1996 року по 21 квітня 1998 року - у Державній інспекції з контролю за цінами в Черкаській області, з 11 травня 1999 року по 30 червня 2006 року в Корсунь - Шевченківській міжрайонній державній податковій інспекції Черкаської області, з 03 липня 2006 року по 05 березня 2012 року в Державній податковій інспекції у Городищенському районі Черкаської області, з 06 березня 2012 року по 01 липня 2013 року в Корсунь - Шевченківській міжрайонній державній податковій інспекції Черкаської області ДПС, з 02 липня 2013 року по 30 березня 2015 року в Корсунь - Шевченківській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управлінні Міндоходів у Черкаській області, з 31 березня 2015 року по 25 січня 2016 року Корсунь - Шевченківській об`єднаній державній податковій Інспекції Головного управлінні ДФС України у Черкаській області, з 26 січня 2016 року по 23 лютого 2016 року в Головному управлінні ДФС України у Черкаській області, з 24 лютого 2016 року по 14 червня 2016 року в Корсунь - Шевченківській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управлінні ДФС України у Черкаській області, з 15 червня 2016 року до 24 вересня 2018 року в Смілянській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС України у Черкаській області, з 25 вересня 2018 року по 22 серпня 2019 року в Головному управлінні ДФС у Черкаській області, з 23 серпня 2019 року по 16 грудня 2024 року в Головному управлінні ДПС у Черкаській області.

Таким чином, загальний обсяг трудового стажу позивача ОСОБА_1 , як державного службовця станом на 16 грудня 2024 року, становить 27 років 2 місяці 24 дні, а станом на 01 травня 2016 року стаж державної служби складав 18 років 7 місяців 11 дні.

18 грудня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулась до відповідача-1 із заявою про переведення на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-XII.

Рішенням від 26 грудня 2024 року №54 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області відмовило ОСОБА_1 у переведенні на пенсію відповідно до Закону №3723-ХІІ, зазначивши, що основним критерієм, за яким слід визначити можливість зарахування того чи іншого періоду роботи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723- XII є встановлення за найманою посадою відповідного рангу. Відповідно до статті 343.1 ПК України посадовим особам контролюючих органів присвоюються спеціальні звання. У разі присвоєння посадовій особі спеціального звання надбавка за ранг державного службовця не виплачується. Згідно записів у трудовій книжці серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 працювала в Державній податковій інспекції. Посади вищезазначеної інспекції не належать до посад державної служби, що визначені статтею 25 Закону №3723-ХІІ. Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 зараховано стаж державної служби з моменту присвоєння рангу державного службовця, а саме: з 02 липня 2013 року по 30 грудня 2013 року - 13 ранг. Стаж державної служби складає 4 місяці 26 днів. Враховуючи вищезазначене, прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в переході на пенсію за віком згідно Закону №3723-ХІІ, у зв`язку з відсутністю права.

Листом від 27 грудня 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомило позивача ОСОБА_1 про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області рішення.

Рішення відповідача-2 про відмову у призначенні пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ ОСОБА_1 вважає протиправним, а тому звернулась з позовом до суду.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

До 01 травня 2016 року пенсійне забезпечення державних службовців було врегульоване нормами Закону №3723-XII.

01 травня 2016 року набув чинності Закон №889-VIII, підпунктом 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" якого визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про державну службу" (відомості Верховної Ради України, 1993, №52, статті 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною першою статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом першим частини першої статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII мають право, зокрема, жінки, які досягли 60 років та станом на 01 травня 2016 року (набрання чинності Законом №889-VIII) мають 10 років, та на зазначену дату займали посади державної служби, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII, актами Кабінету Міністрів України, а також загальний страховий стаж 30 років.

Відмовляючи у призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" відповідач заперечив зарахування до стажу державної служби позивача періодів її роботи на посадах в податкових органах, зазначивши про не віднесення їх до категорій посад державної служби.

Так, стаття 25 Закону №3723-XII ("Класифікація посад") не передбачає зарахування до стажу державної служби періоду роботи на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової служби. Поряд із цим, зарахування проходження військової служби до цього стажу передбачається актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (який діяв до 01 травня 2016 року) до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема: на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Згідно пункту 344.1 статті 344 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає правильним висновок суду першої інстанції про необхідність включення періодів роботи ОСОБА_1 з 01 травня 1999 року по 30 червня 2006 року, з 03 липня 2006 року по 16 грудня 2024 року, згідно відомостей трудової книжки та довідки Головного управління ДПС України у Черкаській області від 16 грудня 2024 року №63/23-00-11-01-26, до стажу державної служби, що враховується при призначенні пенсії позивачу.

Присвоєння посадовим особам податкових органів спеціальних звань, а не рангів державного службовця, не скасовує викладених вище положень щодо включення спірних періодів роботи до стажу державної служби.

Оскільки позивач ОСОБА_1 досягла пенсійного віку, встановленого статті 26 Закону №1058-IV (60 років), має наявний страховий стаж (обставина не заперечується відповідачем, крім того їй призначено пенсію за віком згідно Закону №1058-IV) та має стаж на посадах державної служби станом на 01 травня 2016 року більше 10 років, а тому вона має право на призначення пенсії за віком згідно зі статті 37 Закону №3723-XII і відповідно наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії за віком, призначеної їй відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону №3723-XII.

Даний висновок відповідає правовому висновку Великої Палата Верховного Суду, висловленому у постанові від 13 лютого 2019 року у справі №822/524/18.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до висновку про протиправність відмови відповідача-2 у переведенні позивача ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної згідно Закону №1058-IV, на пенсію державного службовця, у зв`язку із чим для належного захисту її порушеного права, судом першої інстанції правильно визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №54 від 26 грудня 2024 року.

Відповідно до пункту 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1), після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Таким чином, у спірних правовідносинах призначення і нарахування пенсії ОСОБА_1 має здійснити Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, а виплату пенсії буде здійснювати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області за місцем проживання позивача.

Судом першої інстанції правомірно враховано висновки Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 13 лютого 2019 року у справі №822/524/18 та обґрунтовано зобов`язано відповідача-2 (як орган, який прийняв протиправне рішення) призначити та здійснити нарахування позивачу ОСОБА_1 з 18 грудня 2024 року (дата звернення позивача із заявою про перехід на пенсію державного службовця, яку розглядав відповідач-2) пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках Головного управління ДПС у Черкаській області від 16 грудня 2024 року №94/23-00-10-02-19 та №95/23-00-10-02-19.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 прийнято у відповідності до вимог законодавства, а доводи апелянта Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року у справі №580/267/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: М.І. Кобаль

О.М. Оксененко