Справа № 149/1761/25
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 149/1761/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Олійник І.В.

Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М.

17 вересня 2025 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сапальової Т.В. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

І. Описова частина.

1. Короткий зміст позовних вимог.

1.1 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 4778985 від 20.05.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

1.2 В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що він не керував транспортним засобом, жодного правопорушення не вчиняв.

2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

2.1 Постановою серії ЕНА № 4778985 від 20.05.2025 встановлено, що 20.05.2025 о 23:25 по вул. Магістральна, 10 у м. Хмільник водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Toyota Corolla Verso", н.з. НОМЕР_1 , з порушенням пп. а п. 2.1 (а) ПДР, внаслідок чого його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

2.2 Не погодившись з постановою поліції, позивач оскаржив її до суду.

3. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

3.1 Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10.07.2025, у задоволенні позову відмовлено.

3.2 Суд першої інстанції, з аналізу наданих відповідачем доказів, в тому числі відеозаписів, встановив, що у діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП.

4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

4.1 Позивач просить скасувати рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10.07.2025 та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

4.2 Підставами для апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує, що судом не в повному обсязі з`ясовано обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Зазначає, що не керував транспортним засобом, а доказів керування відповідачем не надано.

4.3 Відповідач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу.

ІІ. Мотивувальна частина.

1. Позиція апеляційного суду

Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та дійшов таких висновків.

1.1 Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

1.2 Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

1.3 Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

1.4 Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

1.5 Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

1.6 Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).

1.7 Положеннями пунктів 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

1.8 Як убачається з матеріалів справи, посадовою особою відповідача складено постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4778985 від 20.05.2025 про те, що ОСОБА_1 20.05.2025 о 23:25 год. по вул. Магістральна, 10 у м. Хмільник керував транспортним засобом "Toyota Corolla Verso", н.з. НОМЕР_1 , з порушенням пп. а п. 2.1 (а) ПДР, а саме, не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

1.9 У вказаній постанові зазначено, що до неї додається відеозапис з портативного відеореєстратора.

1.10 Згідно даних відеозаписів, наданих відповідачем та наявних в матеріалах справи, після зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейських, у автомобіля горіли габаритні вогні та стоп-сигнали, а на водійському місці перебував ОСОБА_1 , що спростовує доводи позивача про відсутність і недоведеність факту здійснення ним керування транспортним засобом.

1.11 З ОСОБА_1 в автомобілі перебував інший чоловік, який розміщувався на передньому пасажирському сидінні, з якого в подальшому вийшов. При цьому цей чоловік вказував працівнику поліції, що він не є водієм транспортного засобу.

1.12 Враховуючи факт, що власником транспортного засобу "Toyota Corolla Verso", н.з. НОМЕР_1 є саме ОСОБА_1 , який перебував на місці водія о 23:45 год. на узбіччі дороги, колегія суддів не вбачає розумних сумнівів у доведеності факту, що саме він є водієм автомобіля.

1.13 Позивач не вказує особу, яка на його думку, керувала в цей час належним йому транспортним засобом, а наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності є достатніми, узгоджуються між собою і підтверджують факт, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом перед його зупинкою працівниками поліції.

1.14 Таким чином, твердження позивача про те, що він не керував транспортним засобом, суд розцінює як обраний ним спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за скоєне правопорушення.

1.15 Щодо суті правопорушення, то з наявних відеозаписів видно, що після представлення поліцейським та пояснення водію причини зупинки (пошкодження колеса), ОСОБА_1 на вимогу відмовився надати посвідчення водія.

1.16 При цьому суд враховує, що ОСОБА_1 спілкувався по телефону з метою отримання правової допомоги, оскільки в подальшому він намагався передати телефон поліцейському для його спілкування з абонентом, на що працівник поліції запропонував спілкування по гучному зв`язку з метою фіксації розмови, однак ОСОБА_1 не погодився.

1.17 Доводи представника ОСОБА_1 про неврахування відзиву відповідача у зв`язку із порушенням ним строку подання такого відзиву, колегія суддів відхиляє та погоджується з висновком суду першої інстанції, викладеним в ухвалі від 07.07.2025 про визнання поважними причини пропуску строку та його поновлення. Суд зазначає, що з урахуванням того, що надання відзиву включало не тільки заперечення на позов, а й надання суду електронних доказів, поновлений строк є достатнім і відповідає засадам рівності, змагальності та розумності адміністративного судочинства.

1.18 З урахуванням викладеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про належність і допустимість відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції у відповідності до вимог ст.ст. 73,74 КАС України, які свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

2. Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

2.1 Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10 липня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сапальова Т.В. Сушко О.О.