Справа № 640/13995/21
Суддя: Г.П. КАЗАНЧУК
Дата ухвалення: 2025-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року м. Кропивницький Справа № 640/13995/21

провадження № 2-іс/340/426/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Казанчук Г.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до приватного акціонерного товариства ''Український науково-дослідний інститут по промисловому та санітарному очищенню газів'' про стягнення санкцій, -

В И К Л А Д О Б С Т А В И Н:

Київське міське відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом про:

- стягнення з приватного акціонерного товариства ''Український науково-дослідний інститут по промисловому та санітарному очищенню газів'' на користь Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції у розмірі 133971,10 грн;

- стягнення з приватного акціонерного товариства ''Український науково-дослідний інститут по промисловому та санітарному очищенню газів'' на користь Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів пеню у розмірі 815,77 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем до Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів 25.02.2021 подано звіт форми №10-ПОІ про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2020 рік, відповідно до якого середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу становить 44 особи, відповідно 4% нормативу на підприємстві повинно бути працевлаштовано 2 особи з інвалідністю, але товариством працевлаштовано лише 1 особу. На підставі вказаного звіту визначив адміністративно-господарські санкції за 1 робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте нею у 2020 році на суму 133971,10 грн. А у зв`язку з не сплатою вказаних санкцій у встановлені строки позивач також нарахував відповідачу пеню у розмірі 815,77 грн. Оскільки вказані санкція та пеня не сплачені відповідачем у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідача подав відзив на позову заяву із запереченням проти позову, мотивованими тим, що відповідачем впродовж 2020 року створювались робоче місце для працевлаштування однієї особи з інвалідністю та повідомлявся центр зайнятості про наявність вільного робочого місця шляхом подання звітів форми №3-НП. Проте у 2020 році до товариства не звернулась жодна особа з інвалідністю. Відтак, відповідач стверджує про відсутність своєї вини у невиконанні нормативу робочого місця для працевлаштування осіб з інвалідністю і просить суд у задоволенні позову відмовити.

Рух справи:

Ухвалою від 24.05.2021 суддя Окружного адміністративного суду міста Києва прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

На виконання вимог пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону №2825-IX та Порядку №399 на підставі Акта приймання-передачі судових справ, не розглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва від 05.03.2025, згідно супровідного листа Київського окружного адміністративного суду від 05.03.2025 №01-19/3049/25 до Кіровоградського окружного адміністративного суду передано 689 судових справ.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2025 головуючою суддею у вказаній справі визначено суддю Казанчук Г.П.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.03.2025 року адміністративну справу №640/13995/21 прийнято до провадження суддею Казанчук Г.П.

Ухвалою від 20.03.2025 суддя залишила без руху позовну заяву та встановила десятиденний строк для усунення її недоліків. Недоліки позовної заяви усунуто.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 розгляд адміністративної справи №640/13995/21 розпочато спочатку, сторонам встановлені строки для виконання процесуальних дій.

У період 11.04.2025 суддя Казанчук Г.П. тимчасово не здійснювала правосуддя у зв`язку з навчанням у Національній школі суддів України, 30.04.2025 перебуванням у відпустці, 08.05.2025, 23.05.2025 та 26.05.2025 навчанням, з 28.05.2025 по 30.05.2025, 18.06.2025, з 23.06.2025 по 04.07.2025, з 23.07.2025 по 25.07.2025, з 11.08.2025 по 29.08.2025 перебуванням у відпустці.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд,

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство ''Український науково-дослідний інститут по промисловому та санітарному очищенню газів'' 15.08.1996 зареєстроване як юридична особа (дата запису: 14.07.2005, номер запису: 0006745), перебуває на обліку як роботодавець у Київському міському відділення Фонду соціального захисту інвалідів (в подальшому у Київському міському відділенні Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю).

Відповідачем до Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів 25.02.2021 подано звіт форми №10-ПОІ про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2020 рік, відповідно до якого середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу становить 44 особи, відповідно 4% нормативу на підприємстві повинно бути працевлаштовано 2 особи з інвалідністю, але товариством працевлаштовано лише 1 особу.

Вказане сторонам не заперечується.

Позивач звернувся до суду з цим позовом, стверджуючи, що на підставі вказаного звіту визначив адміністративно-господарські санкції за 1 робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте нею у 2020 році на суму 133971,10 грн. А у зв`язку з не сплатою вказаних санкцій у встановлені строки позивач також нарахував відповідачу пеню у розмірі 815,77 грн.

Стягнення вказаних сум адміністративно-господарських санкцій та пені є предметом спору, що передано для вирішення до адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" з метою реалізації творчих і виробничих здібностей осіб з інвалідністю та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Статтею 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Відповідно до статті 18-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" особа з інвалідністю, яка не досягла пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованою у державній службі зайнятості як безробітна. Рішення про визнання особи з інвалідністю безробітною і взяття її на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання особи з інвалідністю на підставі поданих нею рекомендацій МСЕК та інших передбачених законодавством документів.

Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням її побажань.

Державна служба зайнятості може за рахунок Фонду соціального захисту інвалідів надавати дотацію роботодавцям на створення спеціальних робочих місць для осіб з інвалідністю, зареєстрованих у державній службі зайнятості, а також проводити професійну підготовку, підвищення кваліфікації і перепідготовку цієї категорії осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 3 частини 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 31.01.2007 року №70, інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Згідно із пунктом 4 частини третьої статті 50 Закону України від 05 липня 2012 року № 5067-VI "Про зайнятість населення" роботодавці зобов`язані: своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії); заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання за два місяці до вивільнення.

На виконання вищевказаної норми, наказом Міністерства соціальної політики України №316 від 31 травня 2013 року затверджено Порядок подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)".

В контексті положень Закону України "Про зайнятість населення" та Порядку на роботодавців покладено обов`язок подавати до відповідного центру зайнятості звітність форми №3-ПН лише за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через 3 робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником. Звітність за формою №3-ПН роботодавці подають до центрів зайнятості за наявності попиту на робочу силу (вакансії), тобто, лише у разі наявності на підприємстві чи в організації вільних робочих місць.

Разом з тим, періодичності подачі звітності за формою №3-ПН законодавством не встановлено, а передбачено, що така звітність подається не пізніше 3 робочих днів з дати відкриття вакансії, тобто передбачено одноразове інформування про кожну вакансію.

Отже, якщо роботодавець одноразово подав звітність форми №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" у строк не пізніше 3 робочих днів з дати відкриття вакансії, він виконав обов`язок своєчасно та в повному обсязі у встановленому порядку подати інформацію про попит на робочу силу (вакансії). Це означає, що в такому випадку учасник господарських відносин вжив залежних від нього передбачених законодавством заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.

Системний аналіз вищезазначених норм законодавства дає підстави для висновку, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані:

- виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця з урахуванням індивідуальних програм реабілітації;

- надавати державній службі зайнятості необхідну для організації працевлаштування інвалідів інформацію у порядку, передбаченому Законом № 5067 та Наказом № 316;

- звітувати Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Законом № 875-ХІІ та Порядком № 70;

- у разі невиконання такого нормативу - щороку сплачувати відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції.

Проте, обов`язок підприємства щодо створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком підбирати і працевлаштовувати таких осіб на створені робочі місця. Такий обов`язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в частині першій статті 18 Закону № 875-XII.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі П/811/693/17, від 02 травня 2018 року у справі № 804/8007/16, від 13 червня 2018 року у справі № 819/639/17, від 20 травня 2019 року у справі № 820/1889/17, від 03 грудня 2020 року у справі № 812/1189/18.

Підприємство не несе відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, якщо воно розробило необхідні заходи по створенню для них робочих місць, зокрема, створило робочі місця для таких осіб та своєчасно, достовірно, в повному обсязі проінформувало відповідні установи, але фактично не працевлаштувало особу з інвалідністю з причин незалежних від нього: відсутність осіб з інвалідністю, їх відмова від працевлаштування на підприємство, бездіяльність державних установ, які повинні сприяти працевлаштуванню осіб з інвалідністю.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові № 260/557/19 від 11 серпня 2021 року.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності відповідача є:

- виробництво інших машин і устатковання загального призначення, н.в.і.у. (основний) (КВЕД:28.29);

- надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (КВЕД:68.20);

- діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах (КВЕД:71.12);

- технічні випробування та дослідження (КВЕД:71.20);

- дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природничих і технічних наук (КВЕД:72.19);

- будівництво житлових і нежитлових будівель (КВЕД:41.20).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що приватне акціонерне товариство «Український науково-дослідний інститут по промисловому та санітарному очищенню газів» зареєстроване в місті Києві, однак виробничі потужності відповідача знаходяться у місті Запоріжжі по вул. Південне шосе, буд.1.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта суд убачає, що у власності відповідача у місті Запоріжжя по вул. Південне шосе, буд.1 перебувають:

- об`єкт нежитлової нерухомості: виробничий корпус лі. А-2 інв. №490, загальною площею 1691,3 кв.м, а також сторожка, літ. Д, загальною площею 10,1 кв.м.;

- об`єкт нежитлової нерухомості: склад літ. В інв. №443, загальною площею 298 кв.м.;

- об`єкт нежитлової нерухомості: лабораторний корпус літ Б-4 інв. №783, загальною площею 5438,5 кв.м.;

- об`єкт нежитлової нерухомості: гараж-сховище-компресаторна-трансформаторна підстанція літ. Г інв. №486, 784, 488, 787,загальною площею 456,8 кв.м. (а.с.119-120).

Відповідно до пункту 3 Порядку подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316 (у редакції наказу Міністерства соціальної політики України 05.12.2016 № 1476) (чинного не час виникнення спірних правовідносин) форма № 3-ПН заповнюється роботодавцями та подається до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця.

З матеріалів справи суд убачає, що впродовж квітня-грудня 2020 року відповідач подавав до Запорізького міського центру зайнятості звітність за формою №3-ПН з інформацією про наявність вакантного робочого місця для працевлаштування 1 (однієї) особи з інвалідністю (інженера-проектувальника) (а.с.122, 123-139).

Як зазначає відповідач у відзиві у 2020 році до підприємства жодна особа не зверталась.

Відтак, відповідач стверджує, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення порушення правил здійснення господарської діяльності та про відсутність своєї вини у невиконанні нормативу робочого місця для працевлаштування осіб з інвалідністю і просить суд у задоволенні позову відмовити.

Суд зауважує, що передбачена частиною 1 статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" міра юридичної відповідальності у вигляді виникнення обов`язку здійснити грошовий платіж на користь Фонду соціального захисту інвалідів має наставати або:

1) в разі порушення роботодавцем вимог частини 3 статті 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", а саме: не виділення та не створення робочих місць, не надання державній службі зайнятості інформації, не звітування перед Фондом соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, так як саме ця бездіяльність має своїм фактичним наслідком позбавлення державної служби зайнятості можливості організувати працевлаштування осіб з інвалідністю, або

2) в разі порушення роботодавцем вимог частини 3 статті 17, частини 1 статті 18, частин 2, 3, 5 статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", що полягає у безпідставній відмові у працевлаштуванні особи з інвалідністю, яка звернулась до роботодавця самостійно чи була направлена до нього державною службою зайнятості.

Сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов`язкових платежів).

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.

Аналіз вищезазначених норм законодавства дає можливість зробити висновок, що законодавцем чітко визначено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані: виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації; забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством; надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів; в разі не виконання такого нормативу - щороку сплачувати відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Як вбачається зі звіту відповідача форми №10-ПОІ середньооблікова кількість працівників облікового складу у 2020 році становила 44 особи, відповідно до 4%нормативу на підприємстві повинного бути працевлаштовано 2 особи з інвалідністю, але відповідачем працевлаштовано лише 1 (одна). Відтак, відповідачем підтверджено невиконання ним нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2020 році. Різниця невиконання ним нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю складає 1 особа (а.с.7).

Отже, виходячи з вище викладених норм та висновків, на відповідача покладався обов`язок, зокрема, щодо виділення та створення одного робочого місця, надання державній службі зайнятості інформації про це вакантне 1 місце, звітування перед Фондом соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, так як саме ця бездіяльність має своїм фактичним наслідком позбавлення державної служби зайнятості можливості організувати працевлаштування осіб з інвалідністю.

Як встановлено вище, відповідачем було виділене та створене одне робоче місце для працевлаштування особи з інвалідністю (та надання державній службі зайнятості інформації про це) впродовж періоду з квітня по грудень 2020 року, тобто впродовж 9 (дев`яти) місяців.

Однак, доказів того, що впродовж решти трьох місяців, а саме з січня по березень 2020, відповідач виконував норматив щодо виділення та створення робочого місця для працевлаштування особи з інвалідністю та надання державній службі зайнятості інформації про це, матеріали справи не містять. Жодних пояснень з цього приводу відповідач також не надавав.

Таким чином, аналізуючи наявні та досліджені в матеріалах справи докази, суд вважає, що відповідачем порушені вимоги частини 3 статті 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" щодо виділення та створення 1 (одного) робочого місця та надання державній службі зайнятості інформації про це вакантне місця впродовж 3 (трьох) місяців, а тому наявні підстави для застосування до відповідача адміністративно-господарських санкцій та пені за прострочення сплати цих санкцій за вказаний період 3 місяці.

Таким чином, суд не погоджується із розрахованою сумою санкцій, що підлягає сплаті відповідачем у зв`язку з невиконанням нормативу робочого місця для працевлаштування особи з інвалідністю.

Сума адміністративно-господарських санкцій обрахована позивачем за цілий 2020 рік, виходячи з таких даних щодо відповідача:

- середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу за рік 44 особи;

- норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю - 2 особи;

- середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність 1 особа;

- кількість не зайнятих робочих місць, призначених для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю 1 особа;

- середня річна заробітна плата штатного працівника 133971,10 грн.,

- сума коштів адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю 133971,10 грн. (а.с.8).

Натомість як встановлено судом вище відповідачем у спірному періоді (2020 рік) 9 місяців було виконано обов`язок щодо виділення та створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю та надання державній службі зайнятості відповідної інформації.

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідачем не було виконано свого обов`язку щодо виділення та створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальних робочих місць, та надання державній службі зайнятості відповідної інформації не за цілий 2020 рік як вважає позивач, а лише за 3 місяці з 12, а саме у січні, лютому та березні 2020 року.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що відповідач не має нести матеріальну відповідальність у вигляді накладення адміністративно-господарських санкцій за період, протягом якого він виконував свій обов`язок щодо виділення та створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальних робочих місць, та надання державній службі зайнятості відповідної інформації, а такі санкції мають бути розраховані пропорційно за період у якому цього обов`язку не виконано.

Сума санкцій за невиконання річного нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, яка нарахована позивачем, складає 133971,10 грн.

Відтак, суд вважає, що сума санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за період квітень, липень-грудень 2018 року (період фактичного невиконання нормативу) має складати 33492,78 грн (133971,10 грн/12 х 3). Вказана сума розрахована пропорційно до періоду у якому відповідачем цей норматив не виконано.

Разом з тим як наслідок, сума пені, яку необхідно сплатити відповідачу за прострочену кількість днів несплати санкцій (ця кількість днів становить - 29) слід обрахувати за наступною формулою: (33492,78 грн. х 0,021%) х 29 днів. Таким чином, сума пені складає 204,00 грн.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідач, як юридична особа, станом на день винесення рішення, є зареєстрованою та її місцезнаходженням є місто Київ, вул. Звіринецька,63 (а.с.51-52).

Оскільки у суду відсутні відомості щодо повної чи часткової сплати відповідачем санкцій у розмірі 33492,78 грн та пені на суму 204,00 грн, тому останні підлягають стягненню.

Враховуючи, часткове задоволення позову та положення статті 139 КАС України, а також за відсутності витрат позивача суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 257, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (вул. Велика Васильківська, 104, м. Київ, 03150; ) до приватного акціонерного товариства ''Український науково-дослідний інститут по промисловому та санітарному очищенню газів'' (вул. Звіринецька, 63, м. Київ, 01014; ) про стягнення санкцій задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства ''Український науково-дослідний інститут по промисловому та санітарному очищенню газів'' на користь Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції у розмірі 33492,78 грн.

Стягнути з приватного акціонерного товариства ''Український науково-дослідний інститут по промисловому та санітарному очищенню газів'' на користь Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 204,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. КАЗАНЧУК