Справа № 160/16457/25
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2025-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіКоренева А.О.
за участі секретаря судового засіданняКапітонової К.С.
представника позивача - Ковальчука Д.Ю. представника відповідача - Шморохової К.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Велта Холдінг" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
На обґрунтування позовних вимог зазначено, що висновки акту перевірки та оскаржуваних податкових повідомлень-рішень про порушення Позивачем пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44 п. 189.1 ст. 189, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України та п. 1 ст. 9, п. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» платником занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму ПДВ 905319 грн. та відповідно завищено суму від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (Рядок 19 декларації з ПДВ за грудень 2024 року) на суму ПДВ 905319 грн., що призвело до завищення задекларованої суми бюджетного відшкодування ПДВ у сумі 905319 грн. (Рядок 20.2.1. декларації з ПДВ за грудень 2024 року), у зв`язку з використанням не у господарській діяльності отриманих юридичних послуг, та п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України щодо не здійснення реєстрації податкових накладних в ЄРПН на суму ПДВ 905319 грн. у зв`язку з використанням не у господарській діяльності підприємства юридичних послуг, є незаконними та такими, що суперечать наданим первинним документам ТОВ «ВЕЛТА ХОЛДІНГ» під час проведення податкової перевірки та заперечень на акт перевірки.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
24 червня 2025 року до суду надійшов відзив Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що Перевіркою встановлено порушення Позивачем пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п.44.1 ст.44 п.189.1 ст. 189, п.198.5 ст.198 ПК України від 02.12.2010р. та п.1.ст. 9 , п.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV платником занижено податкові зобов`язання з ПДВ на загальну суму ПДВ 905 319 грн. та відповідно завищено суму від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду на суму ПДВ 905 329 грн., що призвело до завищення задекларованої суми бюджетного відшкодування ПДВ у сумі 905 319 грн. у зв`язку з використанням не у господарській діяльності отриманих юридичних послуг; п. 201.1 ст. 201 ПК України не здійснено реєстрацію податкових накладних в ЄРПН на суму ПДВ 905319 у зв`язку з використанням не у господарській діяльності підприємства юридичних послуг. Відповідач уважає, що позивачем надано не достатньо документів щодо надання юридичних послуг а також пояснення щодо використання вказаних послуг у господарській діяльності платника. Крім того, ГУ ДПС у Дніпропетровській області вважає зазначену суму відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн не об`єктивною та не співмірною відносно складності справи.
18 серпня 2025 року до суду надійшли заперечення на відзив, у яких відповідач просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на доводи викладені у відзиві на позовну заяву.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 08 вересня 2025 року.
В судовому засіданні 08 вересня 2025 року представник позивача підтримав пред`явлений позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому, у відповіді на відзив та додаткових поясненнях доводи, просив повністю задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача у судовому засіданні 08 вересня 2025 року пред`явлений позов не визнала та, посилаючись на викладені у відзиві на позовну заяву, запереченнях на відповідь на відзив доводи, просила повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить з такого.
За результатами перевірки відповідачем складено акта від 21.02.2025 року №718/04-36-07-06/41177967 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Велта Холдінг», за висновками якого встановлено порушення Позивачем пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п.44.1 ст.44 п.189.1 ст. 189, п.198.5 ст.198 ПК України від 02.12.2010р. та п.1.ст. 9 , п.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV платником занижено податкові зобов`язання з ПДВ на загальну суму ПДВ 905319 грн. та відповідно завищено суму від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду на суму ПДВ 905329 грн., що призвело до завищення задекларованої суми бюджетного відшкодування ПДВ у сумі 905319 грн. у зв`язку з використанням не у господарській діяльності отриманих юридичних послуг;
п. 201.1 ст. 201 ПК України не здійснено реєстрацію податкових накладних в ЄРПН на суму ПДВ 905319 у зв`язку з використанням не у господарській діяльності підприємства юридичних послуг.
Позивач не погодившись із вказаними повідомлення-рішеннями позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин).
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.
Таким чином, витрати для цілей визначення фінансового результату до оподаткування податком на прибуток, мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника податків.
В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів чи недоліки в їх оформленні не може бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні витрат та податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства у зв`язку з його господарською діяльністю.
Адже для цілей податкового обліку беруться до уваги насамперед економічні наслідки, створені господарськими операціями, а не особливості оформлення відповідних операцій.
Дані податкового обліку визначаються виходячи з реального економічного змісту господарської операції та спрямування її на досягнення певного економічного ефекту.
Для з`ясування дійсного економічного змісту господарської операції варто аналізувати кінцевий економічний ефект у вигляді фактичного приросту (зміни вартості) активів, який настав або повинен був настати в результаті здійснення відповідної операції, незалежно від недоліків (у тому числі наявності/відсутності окремих реквізитів) оформлених первинних документів, оскільки основною вимогою до первинного документа є його здатність до ідентифікації змісту посвідченої ним господарської операції та її учасників.
З цією метою варто використовувати документальні та інші дані, що свідчать про фактичне отримання тих чи інших активів учасниками операції. Такі дані мають перевагу перед документальним оформленням відповідної господарської операції.
Наведене узгоджується з правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
А також в порушення п. 201.10 ст. 201 ПК України не здійснено реєстрацією податкової накладної в ЄРПН, на загальну суму ПДВ 913652,9 грн. Штрафні санкції за порушення з реєстрації податкових накладних в ЄРПН визначаються згідно зі ст. 1201.2 вказаного Кодексу.
Так, судом встановлено, що 21 лютого 2019 року між ТОВ «ВЕЛТА ХОЛДІНГ» (Клієнт) та ТОВ «АВЕЛЛУМ ПАРТНЕРС» (Фірма) було укладено договір про надання юридичних послуг, за умовами якого Клієнт доручає, а Фірма зобов`язується за винагороду надати Клієнту юридичні послуги на умовах, викладених у цьому Договорі, який був наданий позивачем до перевірки.
Пунктом 3.1. даного Договору передбачено, що Клієнт зобов`язаний своєчасно оплачувати послуги Фірми на підставі рахунків, виставлених Фірмою в порядку, описаному в цьому Договорі та Додатку А, що є невід`ємною частиною цього Договору. Сторони можуть погодити детальний опис вартості Послуг та особливостей їх оплати по кожному завданню у відповідному листі-дорученні щодо кожного конкретного завдання.
Пунктом 3.5. даного Договору передбачено, що фактом оплати Клієнтом рахунку є підтвердженням прийняття Клієнтом наданих Фірмою послуг. Після оплати Клієнтом рахунку, Фірма зобов`язана надати Клієнту на підпис 2 (два) оригінали відповідного акту приймання-передачі Послуг, датовані датою оплати. Клієнт зобов`язаний підписати та повернути Фірмі 1 (один) оригінал Акту протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання Акту. В разі неповернення Акту у вищевказаний термін та за відсутності письмового зауваження Клієнта до виконання Послуг, Послуги вважаються наданими у повному обсязі та належним чином.
Згідно з листа-доручення від 20.11.2019 р. ТОВ «ВЕЛТА ХОЛДІНГ» доручив ТОВ «АВЕЛЛУМ ПАРТНЕРС» здійснювати аналіз наданих контрагентами проектів договорів з ТОВ «ВЕЛТА ХОЛДІНГ», та внесення необхідних змін до них.
Згідно листа-доручення від 24.03.2020 р. ТОВ «ВЕЛТА ХОЛДІНГ» доручив ТОВ «АВЕЛЛУМ ПАРТНЕРС» здійснити аналіз статуту ТОВ «ВЕЛТА ХОЛДІНГ» на відповідність вимогам чинного законодавства;здійснювати аналіз наданих контрагентами проектів договорів з ТОВ «ВЕЛТА ХОЛДІНГ» та вже укладених договорів, та внесення необхідних змін до них; надавати консультації стосовно застосування ТОВ «ВЕЛТА ХОЛДІНГ» господарського, податкового, трудового, міжнародного та іншого законодавства, по взаємовідносинам з іноземними суб`єктами господарської діяльності та резидентами, з питань державного експортного контролю під час міжнародних передач технологій, з питань, що носять інвестиційно-перспективний характер тощо.
Вказані листи-доручення були додані до заперечень на акт перевірки.
Отже, доводи відповідача про те, що інших документів щодо надання юридичних послуг та пояснення щодо використання вказаних послуг у господарській діяльності платника до перевірки не надано, є безпідставні та не свідчать про не використання у господарській діяльності підприємства юридичних послуг. Крім того, суд зауважує, що відповідач конкретно не зазначив, які саме інші документи повинен був надати позивач на підтвердження використання отриманих юридичних послуг у господарській діяльності.
Господарською діяльністю згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатись вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.
Отже, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети), є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.
За правилами підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.
В той же час, не обов`язково, аби економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому, а також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі. Зокрема, операція може виявитись збитковою, і це є одним із варіантів нормального перебігу подій при здійсненні господарської діяльності.
Така позиція викладена Верховним Судом у постанові від 17.03.2020 у справі №812/9439/13-а.
Висновок податкового органу про те, що «в перевіряємому періоді платник не здійснював господарську діяльність», є необґрунтованим, та спростовується, в тому числі наданими первинними документами з юридичною компанією.
Позивачу були надані юридичні послуг, що стосуються його господарської діяльності, в межах наданих ним листів-доручень на надання юридичних послуг. В акті перевірки та листі Відповідача від 26.03.2025 р. за результатами розгляду заперечень Позивача на акт перевірки, не наведено жодних обґрунтувань стосовного того, що вказані юридичні послуги не стосувались господарської діяльності підприємства.
Відповідач не обгрунтував, чому надані консультації не можуть бути використані Позивачем в господарської діяльності, і не лише в перевіряємий період.
Тому висновки податкового органу про завищення суми від`ємного значення між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного податкового) періоду (Рядок 19 декларації з ПДВ за грудень 2024 року) на суму ПДВ 905319 грн., що призвело до завищення задекларованої суми бюджетного відшкодування ПДВ у сумі 905319 грн. (Рядок 20.2.1. декларації з ПДВ за грудень 2024 року), та висновки податкового органу про відсутність складення та реєстрації Позивачем податкових накладних на суму ПДВ 3400,00 грн. є протиправними.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що висновок фіскального органу про порушення позивачем вимог пункту пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п.44.1 ст.44 п.189.1 ст. 189, п.198.5 ст.198 ПК України Податкового кодексу України здійснено при помилковому розумінні норм діючого законодавства України та фактичних обставин справи.
Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.
Оцінюючи докази надані сторонами, суд відзначає, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог, у той час як відповідачем не надано належних доказів на підтвердження законності спірних рішень.
Таким чином, оскільки належними та допустимими доказами відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок щодо доказування, не довів правомірності власних рішень, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог.
Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що позовні вимоги ТОВ "Велта Холдінг" є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 9, 73-78, 90, 139, 243, 246 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Велта Холдінг" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 17 вересня 2025 року.

Суддя А.О. Коренев