Справа № 320/18042/25
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Коротких А.Ю.,

суддів Сорочка Є.О.,

Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року про зупинення провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2025 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року зупинено провадження у справі №320/18042/25 до набрання законної сили судовим рішенням Київського окружного адміністративного суду у справі № 320/2229/25.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року та направити справу до суду першої інстанції для розгляду позову по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 309 КАС України у виняткових випадках та з урахуванням особливостей розгляду справи апеляційний суд може продовжити строк розгляду справи, про що постановляє ухвалу.

Пунктом 1 статті 6 ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Згідно п. 26 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів ухвалення рішення в розумні строки відповідно до статті 6 Конвенції також можна вважати важливим елементом його якості. Проте можливе виникнення суперечностей між швидкістю проведення процесу та іншими чинниками, пов`язаними з якістю, такими як право на справедливий розгляд справи, яке також гарантується статтею 6 Конвенції. Оскільки важливо забезпечувати соціальну гармонію та юридичну визначеність, то попри очевидну необхідність враховувати часовий елемент слід також зважати й на інші чинники.

З огляду на особливості розгляду даної категорії справ та вищезазначені обставини, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що існує необхідність продовження строку розгляду даної справи на розумний строк.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на відсутність передбачених п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України підстав для зупинення провадження у цій справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5 - 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на ухвалу про зупинення провадження у справі, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість справи розгляду до набрання законної сили рішенням у справі №320/2229/25, предметом позову в якій є визнання протиправним та скасування абзацу першого пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 року №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» в частині застосування до осіб, яким пенсії (пенсійні виплати), призначені (перераховані) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ, коефіцієнтів до відповідних сум перевищення пенсії, розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, на підставі оспорюваних норм постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 року № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» позивачу з 01.01.2025 було проведено перерахунок пенсії та обмежено її максимальним розміром із застосування коефіцієнтів до відповідних сум перевищення, визначених в пункті 1 постанови Кабінету міністрів України від 03.01.2025 року № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», що стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про наявність достатніх підстав для зупинення провадження, визначених п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України.

Статтею 236 КАС України визначені підстави обов`язкового зупинення провадження у справі та випадки, коли суд має право зупинити провадження у справі, а також строки зупинення провадження та порядок поновлення зупиненого провадження у справі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідна норма законодавства встановлює обов`язок суду зупинити провадження у справі у випадках, коли її розгляд неможливий до завершення іншої справи у взаємопов`язаному спорі, що перебуває на розгляді в іншому суді. Така неможливість зумовлена тим, що обставини, які досліджуються й встановлюються іншим судом, мають преюдиційне значення для даної справи та впливають на процес збирання й оцінки доказів.

Під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої слід розуміти ситуації, коли встановлення відповідних обставин виходить за межі юрисдикції адміністративного суду у конкретній справі через непідвідомчість, обмеженість предметом позову, заборону розгляду тотожної справи, необхідність дотримання певної послідовності у розгляді вимог тощо.

Факт неможливості розгляду справи визначається у кожній конкретній ситуації, з огляду на предмет позову.

Таким чином, вирішуючи питання щодо зупинення провадження, адміністративний суд повинен встановити, чи існує обґрунтований взаємозв`язок між предметом спору, що розглядається ним, та предметом доказування в іншій справі, а також зазначити, чим саме зумовлюється об`єктивна неможливість подальшого розгляду.

Метою такого зупинення є забезпечення можливості врахування обставин і фактів, які не можуть бути з`ясовані в межах цього процесу, але мають істотне значення для справи, провадження у якій підлягає зупиненню.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2025 року у справі № 420/15146/24.

Таким чином, зупинення провадження в адміністративній справі можливе лише тоді, коли в іншій справі (цивільній, кримінальній, господарській чи адміністративній) вирішуються питання, що мають значення для підстав заявлених вимог або для умов, від яких залежить можливість подальшого розгляду адміністративної справи.

Так, предметом оскарження у даній справі є, зокрема, дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у виплаті пенсії, з 01 березня 2025 року, з врахуванням індексації, проведеної на підставі постанови КМУ від 25.02.2025 року №209 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році, без обмеження пенсії максимальним розміром.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про нарахування йому пенсії без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 року № 1, та про надання інформації про перерахунок пенсії.

Відповідно до статті 265 КАС України визначаються наслідки визнання нормативно-правового акта незаконним і нечинним. Згідно з частиною другою цієї статті, нормативно-правовий акт втрачає чинність у повному обсязі або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Отже, беручи до уваги закріплений у КАС України принцип, за яким втрата чинності нормативно-правового акта (чи його частини) відбувається лише після набрання законної сили рішенням суду, колегія суддів доходить висновку, що рішення у справі №320/2229/25 не впливає на правовідносини, які є предметом цього спору.

При цьому судова колегія підкреслює, що за загальним правилом вирішення колізій, встановленим частиною третьою статті 7 КАС України, у випадку невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, який ратифікований Верховною Радою України, чи іншому правовому актові, суд застосовує акт із вищою юридичною силою або положення відповідного міжнародного договору.

Правова позиція Верховного Суду є сталою: суди не можуть застосовувати норми нормативно-правових актів, які суперечать Конституції чи законам України, навіть якщо такі акти не були оскаржені у суді та формально залишаються чинними на час розгляду справи. Зокрема, про це йдеться у постановах від 12.03.2019 року у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 року у справі №160/1088/19 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.06.2022 року у справі № 520/2098/19.

Таким чином, незалежно від факту оскарження чи формального визнання положень акта нечинними, у разі їх суперечності закону вони не можуть бути застосовані при вирішенні спору.

У цій справі суд першої інстанції, не встановивши передбачених пунктом 3 частини першої статті 236 КАС України підстав для зупинення провадження, а також попри наявність у матеріалах достатніх доказів для встановлення та оцінки обставин спору, все ж зупинив розгляд справи до набрання законної сили рішенням у справі №320/2229/25.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Київського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року про зупинення провадження у справі №320/18042/25 до вирішення справи №320/2229/25 не узгоджується з вимогами процесуального закону.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що призвело до обмеження права позивача на судовий захист, регламентованого, зокрема, статтею 55 Конституції України та статтею 5 КАС України впродовж розумного строку.

Згідно з ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З огляду на вищезазначене, враховуючи , що доводи позивача викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції, що містяться в оскаржуваній ухвалі про зупинення провадження, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року про зупинення провадження у справі скасувати.

Справу № 320/18042/25 направити до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.