Справа № 441/1530/25
Суддя: Яворська Н. І.
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

441/1530/25 2-а/441/21/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

16.09.2025 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Яворської Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Цап І.М.,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сезько Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської області, в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Сезько Ю.Р. в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанов № 733 від 04.11.2024 та № 734 від 30.10.2024 про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 і ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, просила також поновити строк на оскарження означених постанов.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 13.11.2024 ОСОБА_1 було призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації на особливий період до в/ч НОМЕР_1 . В червні 2025 року, після отримання повідомлення Городоцького ВДВС, позивачу стало відомо про відкриття виконавчих проваджень щодо нього № 78272749, відкритого на підставі постанови № 733 від 04.11.2024, виданої ІНФОРМАЦІЯ_3 та № 78272230, відкритого на підставі постанови № 734 від 31.10.2024, виданої ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вважає, що дані постанови є незаконними та підлягають скасуванню, оскільки не був присутній при розгляді справ про адміністративні правопорушення, жодних постанов у справі про адмініправопорушення йому вручено не було і таких він не отримував, з 13.11.2024 призваний на військову службу і з огляду на положення п. 10 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справах про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч. 1 і ч. 3 ст. 210-1 КУпАП підлягає закриттю, вважає дії відповідача щодо винесення зазначених постанов незаконними, а самі постанови протиправними і такими, що підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Сезько Ю.Р. позовні вимоги підтримала, з мотивів наведених у позові, просить скасувати постанови № 733 від 04.11.2024 та № 734 від 31.10.2024, що винесені ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо ОСОБА_1 про накладення на нього стягнення за ч. 2 і ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а провадження по справах закрити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 12.09.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання, за змістом якого відповідач у задоволенні позовних вимог просить відмовити. Також зазначає, що постанови № 733 від 04.11.2024 та № 734 від 31.10.2024, що винесені ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо ОСОБА_1 про накладення на нього стягнення за ч. 2 і ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є законними та обґрунтованими, підстав для їх скасування не вбачає.

Заслухавши представника позивача, дослідивши та перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 1 статті 210-1 КУпАП, передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 2 статті 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню та тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачена відповідальність особи за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період, яка тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, диспозиція ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є бланкетною і вказує на необхідність застосування положень ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки військовозобов`язаного. Тому в постанові про адміністративне правопорушення є необхідним посилання на порушення військовозобов`язаним вимог конкретної норми закону чи підзаконного акта.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що постановою ІНФОРМАЦІЯ_1 № 733 від 04.11.2024 ОСОБА_1 підданий адміністративному стягненню за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП за те, що він не з`явився під час загальної мобілізації до ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк, зазначений в отриманій ним повістці начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушив вимоги ч. 1 та ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оборону України».

Крім цього, постановою ІНФОРМАЦІЯ_1 № № 734 від 31.10.2024 ОСОБА_1 підданий адміністративному стягненню за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за те, що він 29.10.2024 відмовився від проходження військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим порушив вимоги ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вимоги абз. 3, 5 ч.10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

За приписами частини 1 статті 268 КУпАП України, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Водночас, жодних доказів на підтвердження того, що позивач в порядку статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» отримував виклик і не прибув у призначений час, суду не надано.

Також, матеріали справи не містять доказів того, чому проводиться ІНФОРМАЦІЯ_3 вручення повістки ОСОБА_1 , якщо останній проживає в іншій місцевості та може перебувати на обліку в ТЦК та СП за місцем фактичного проживання, протокол затримання відсутній, докази наявності кримінальної справи, яка б свідчила про розшук ОСОБА_1 відсутні.

Оскільки ОСОБА_1 з 13.11.2024 ІНФОРМАЦІЯ_5 призваний на військову службу під час мобілізації, доказів скерування йому постанов № 733 від 04.11.2024 та № 734 від 31.10.2024, що винесені ІНФОРМАЦІЯ_3 про накладення на нього стягнення за ч. 2 і ч. 3 ст. 210-1 КУпАП суду не надано, є підстави до поновлення позивачу строку на звернення до суду із позовом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вимоги ст. ст. 132, 139, 143 КАС України, суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь позивача 1211 грн. 20 коп. судових витрат, що складаються зі сплати судового збору

На підставі викладеного, керуючись ст. 6, 8, 9, 72, 77, 134, 242, 243-246, 262, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк для оскарження постанов.

Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 733 від 04.11.2024 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 , а провадження у справі закрити.

Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 734 від 31.10.2024 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 , а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання позову в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів. Якщо в судовому засідання було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19.09.2025.

Суддя Яворська Н.І.