Справа № 620/3811/24
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3811/24 Суддя (судді) першої інстанції: Непочатих В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Безименної Н.В., Ганечко О.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року (м. Чернігів, дата складання повного тексту 26.09.2024) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Малодівицьке хлібоприймальне підприємство» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Малодівицьке хлібоприймальне підприємство» звернулося до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 22.02.2024 № 3035/ж10/25-01-07-00 яким позивачу завищено від`ємне значення ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 17072,21 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у періоді, який перевірявся податковим органом, позивачем включено до податкового кредиту, в тому числі господарські операції по придбанню дизельного палива, бензину А-92, бензину А-95 у ТОВ «ІНТЕКС ІНВЕСТ» на загальну суму ПДВ 17072,21 грн. На підтвердження господарських взаємовідносин з ТОВ «ІНТЕКС ІНВЕСТ» позивачем, у відповідь на запит відповідача від 20.12.2023 № 2490/ ж12/25-01-07-03-06, надано видаткові накладні та платіжні інструкції. Зазначає, що в акті перевірки не вказано яких саме первинних документів по цій господарській операції на думку відповідача не надано позивачем, а також не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про юридичну дефектність первинних документів наданих ТОВ «Малодівицьке хлібоприймальне підприємство» за спірними операціям. Тому вважає, що позивачем правомірно віднесено суму податку до податкового кредиту, а висновок контролюючого органу про завищення ТОВ «Малодівицьке хлібоприймальне підприємство» податкового кредиту на загальну суму 17072,21 грн. по взаємовідносинах з ТОВ «ІНТЕКС ІНВЕСТ» є безпідставним.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому відповідач зазначив, що ТОВ «Малодівицьке ХПП» у січні 2023 - жовтні 2023 року включено до податкового кредиту операції по придбанню дизельного палива, бензину А-92, бензину А-95 у ТОВ «ІНТЕКС ІНВЕСТ» (щодо якого прийнято рішення від 13.04.2023 № 23269 про відповідність суб`єкта господарювання критеріям ризиковості платника податку на додану вартість), на загальну суму ПДВ 17072,21 грн. В ході перевірки ТОВ «Малодівицьке ХПП» надано видаткові накладні та платіжні інструкції (інші первинні документи по взаємовідносинах з даним контрагентом не надавалися). При цьому, виписані видаткові накладні не відповідають виписаним податковим накладним. Не співпадає номенклатура, кількість, вартість товару. Загальний обсяг постачання виписаних податкових накладних не співпадає із загальним обсягом виписаних видаткових накладних. Також вказує, що оплата коштів до ТОВ «ІНТЕКС ІНВЕСТ» здійснювалася раніше ніж відбувалося відвантаження продукції при цьому податкові накладні на попередню оплату не виписувалися, що суперечить вимогам пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, згідно якої датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг. Тому в порушення вимог пункту 44.1 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України по взаємовідносинах з ТОВ «ІНТЕКС ІНВЕСТ» завищено від`ємне значення ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 17072,21 грн., в тому числі за жовтень 2023 на суму 17072,21 грн.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволення позовних вимог повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Доводи апеляційної скарги за своїм змістом дублюють доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Малодівицьке хлібоприймальне підприємство» зареєстроване в якості юридичної особи та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Чернігівській області.

На підставі наказу Головного управління ДПС у Чернігівській області від 19.12.2023 № 2325-п та направлень від 20.12.2023 № 4484/ж3/25-01-07-03-01, від 20.12.2023 № 4485/ж3/25-01-07-03-01, у період з 21.12.2023 по 03.01.2023 посадовими особами Головного управління ДПС у Чернігівській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Малодівицьке хлібоприймальне підприємство» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2023 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 20.11.2023 № ) від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт документальної позапланової виїзної перевірки від 10.01.2024 № 472/ж5/25-01-07-03-01, яким зафіксовано порушення позивачем вимог пункту 44.1 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, по взаємовідносинах з ТОВ «ІНТЕКС ІНВЕСТ», та зроблено висновок про завищення від`ємного значення ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 17072,21 грн., в тому числі за жовтень 2023 на суму 17072,21 грн (а.с. 6-16).

Не погодившись з висновками акту перевірки, ТОВ «Малодівицьке хлібоприймальне підприємство» було подано заперечення від 02.02.2024 № 15-06/13, проте листом від 16.02.2024 № 393/ж12/25-01-07-03-06 позивача повідомлено, що висновки, викладені в акті перевірки залишено без змін (а.с. 17-19, 20-22).

На підставі вказаних висновків акту перевірки від 10.01.2024 № 472/ж5/25-01-07-03-01 відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення від 22.02.2024 № 3035/ж10/25-01-07-00, яким у зв`язку з порушенням пункту 44.1 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, яким зменшено розмір від`ємного значення ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 17072,21 грн (а.с. 23).

Вважаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та такими, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 14.1.36 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, надання послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Положеннями пункту 44.2 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) згідно з абзацом одинадцятим статті 1 якого первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

За приписами статті 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких основних принципах, зокрема, превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Наведені норми підтверджують висновок про те, що первинні документи для цілей оподаткування повинні містити відомості про факти реальної підприємницької та іншої діяльності, які впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення.

Абзацом другим пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704 визначено, що господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

З аналізу викладених норм слідує, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції, якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку, навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

За змістом підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є, зокрема, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Статтею 135 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Приписами абзацу 1 пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат, витрати не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання, яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (підпункт 139.1.9 пункт 139.1 статті 139 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом «а» пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

В силу вимог пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктами 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно із пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум витрат та складу податкового кредиту, врахованих платником податків при визначенні податкових зобов`язань, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують дійсно мали місце.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені для оформлення такої операції, не відповідають дійсності і не можуть бути підставою податкового обліку.

У той же час, норми податкового законодавства, не ставлять у залежність право платника податків на врахування витрат при визначенні оподатковуваного прибутку та на податковий кредит від дотримання податкової дисципліни його контрагентом, якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з фактичним придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Одне тільки порушення постачальником товару (робіт, послуг) вимог податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків - покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та обліку витрат за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його обізнаність щодо протиправної податкової поведінки контрагента та про злагодженість дій між ними.

Як слідує з матеріалів справи, висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено, зокрема, з огляду на не підтвердження реальності здійснення позивачем господарських операцій з ТОВ «ІНТЕКС ІНВЕСТ».

У період, який перевірявся податковим органом, позивач мав господарські взаємовідносини, зокрема, з контрагентом ТОВ «ІНТЕКС ІНВЕСТ» по придбанню дизельного палива, бензину А-92, бензину А-95 на загальну суму ПДВ 17072,21 грн.

На підтвердження господарських взаємовідносин з ТОВ «ІНТЕКС ІНВЕСТ» під час перевірки ТОВ «Малодівицьке хлібоприймальне підприємство» надано відповідачу видаткові накладні та платіжні інструкції, а саме:

- видаткова накладна від 31.01.2023 № 0029/1000085; подорожній лист службового легкового автомобіля RENAULT EXPRESS CB9069EB за 1-31 січня 2023 року з копіями фіскальних чеків; подорожній лист службового легкового автомобіля TOYOTA PRADO CB0722EH за 1-31 січня 2023 року з копіями фіскальних чеків; подорожній лист службового легкового автомобіля GEELI EMGRAND-8 CB8310BC за 2-26 січня 2023 року з копіями фіскальних чеків; акт списання від 19.01.2023 з копією фіскального чеку; акт списання від 31.01.2023 з копією фіскального чеку;

- видаткова накладна від 28.02.2023 № 0029/1000381; подорожній лист службового легкового автомобіля RENAULT EXPRESS CB9069EB за 1-28 лютого 2023 року з копіями фіскальних чеків; подорожній лист службового легкового автомобіля TOYOTA PRADO CB0722EH за 1-28 лютого 2023 року з копіями фіскальних чеків; подорожній лист службового легкового автомобіля GEELI EMGRAND-8 CB8310BC за 1-28 лютого 2023 року з копіями фіскальних чеків;

- видаткова накладна від 31.03.2023 № 0029/1000659; подорожній лист службового легкового автомобіля RENAULT EXPRESS CB9069EB за 1-31 березня 2023 року з копіями фіскальних чеків; подорожній лист службового легкового автомобіля TOYOTA PRADO CB0722EH за 1-31 березня 2023 року з копіями фіскальних чеків; подорожній лист службового легкового автомобіля GEELI EMGRAND-8 CB8310BC за 1-31 березня 2023 року з копіями фіскальних чеків; акт списання від 16.03.2023 з копією фіскального чеку;

- видаткова накладна від 30.04.2023 № 0029/1000918; подорожній лист службового легкового автомобіля RENAULT EXPRESS CB9069EB за 1-30 квітня 2023 року з копіями фіскальних чеків; подорожній лист службового легкового автомобіля TOYOTA PRADO CB0722EH за 1-30 квітня 2023 року з копіями фіскальних чеків; подорожній лист службового легкового автомобіля GEELI EMGRAND-8 CB8310BC за 1-28 квітня 2023 року з копіями фіскальних чеків; акт списання від 19.04.2023 з копією фіскального чеку;

- видаткова накладна від 31.05.2023 № 0029/1001158; подорожній лист службового легкового автомобіля RENAULT EXPRESS CB9069EB за 1-31 травня 2023 року з копіями фіскальних чеків; подорожній лист службового легкового автомобіля TOYOTA PRADO CB0722EH за 1-31 травня 2023 року з копіями фіскальних чеків; подорожній лист службового легкового автомобіля GEELI EMGRAND-8 CB8310BC за 31 травня 2023 року з копіями фіскальних чеків; акт списання від 02.05.2023 з копією фіскального чеку; акт списання від 09.05.2023 з копією фіскального чеку; акт списання від 26.05.2023 з копією фіскального чеку; акт списання від 30.05.2023 з копією фіскального чеку;

- видаткова накладна від 30.06.2023 № 0029/1001439; подорожній лист службового легкового автомобіля RENAULT EXPRESS CB9069EB за 1-30 червня 2023 року з копіями фіскальних чеків; подорожній лист службового легкового автомобіля TOYOTA PRADO CB0722EH за 1-30 червня 2023 року з копіями фіскальних чеків; подорожній лист службового легкового автомобіля GEELI EMGRAND-8 CB8310BC за 1-30 червня 2023 року з копіями фіскальних чеків; акт списання від 06.06.2023 з копією фіскального чеку; акт списання від 14.06.2023 з копією фіскального чеку; акт списання від 27.06.2023 з копією фіскального чеку;

- видаткова накладна від 31.07.2023 № 0029/1001692; подорожній лист службового легкового автомобіля RENAULT EXPRESS CB9069EB за 3-31 липня 2023 року з копіями фіскальних чеків; подорожній лист службового легкового автомобіля TOYOTA PRADO CB0722EH за 1-31 липня 2023 року з копіями фіскальних чеків; подорожній лист службового легкового автомобіля GEELI EMGRAND-8 CB8310BC за 31 липня 2023 року з копіями фіскальних чеків; акт списання від 05.07.2023 з копією фіскального чеку; акт списання від 18.07.2023 з копією фіскального чеку; акт списання від 25.07.2023 з копією фіскального чеку;

- видаткова накладна від 31.08.2023 № 0029/1001946; подорожній лист службового легкового автомобіля RENAULT EXPRESS CB9069EB за 1-31 серпня 2023 року з копіями фіскальних чеків; подорожній лист службового легкового автомобіля TOYOTA PRADO CB0722EH за 1-31 серпня 2023 року з копіями фіскальних чеків; подорожній лист службового легкового автомобіля GEELI EMGRAND-8 CB8310BC за 1-11 серпня 2023 року з копіями фіскальних чеків; акт списання від 02.08.2023 з копією фіскального чеку; акт списання від 11.08.2023 з копією фіскального чеку; акт списання від 17.08.2023 з копією фіскального чеку; акт списання від 24.08.2023 з копією фіскального чеку; акт списання від 31.08.2023 з копією фіскального чеку;

- видаткова накладна від 30.09.2023 № 0029/1002263; подорожній лист службового легкового автомобіля RENAULT EXPRESS CB9069EB за 1-30 вересня 2023 року з копіями фіскальних чеків; подорожній лист службового легкового автомобіля TOYOTA PRADO CB0722EH за 1-30 вересня 2023 року з копіями фіскальних чеків; подорожній лист службового легкового автомобіля GEELI EMGRAND-8 CB8310BC за 7-30 вересня 2023 року з копіями фіскальних чеків; акт списання від 19.09.2023 з копією фіскального чеку; акт списання від 28.09.2023 з копією фіскального чеку;

- видаткова накладна від 31.10.2023 № 0029/1002469; подорожній лист службового легкового автомобіля RENAULT EXPRESS CB9069EB за 1-31 жовтня 2023 року з копіями фіскальних чеків; подорожній лист службового легкового автомобіля TOYOTA PRADO CB0722EH за 1-31 жовтня 2023 року з копіями фіскальних чеків; подорожній лист службового легкового автомобіля GEELI EMGRAND-8 CB8310BC за 2-31 жовтня 2023 року з копіями фіскальних чеків; подорожній лист службового легкового автомобіля SKODA FABIA AI9460MM за 9-31 жовтня 2023 з копіями фіскальних чеків (а.с. 24-85).

Крім того, актом перевірки встановлено, що на підтвердження здійснення продажу дизельного палива, бензину А-92, бензину А-95 ТОВ «ІНТЕКС ІНВЕСТ» виписано та зареєстровано наступні податкові накладні: № 1000033//29 від 31.01.2023, сума ПДВ 2213,81 грн; №1000032//29 від 31.01.2023, сума ПДВ 474,97 грн; № 1000032//29 від 28.02.2023, сума ПДВ 127,01 грн; № 1000033//29 від 28.02.2023, сума ПДВ 3039,35 грн; № 1000035//29 від 31.03.2023, сума ПДВ 795,51 грн; № 1000037//29 від 30.04.2023, сума ПДВ 121,82 грн; №1000038//29 від 30.04.2023, сума ПДВ 3 162,29 грн; № 1000032//29 від 31.05.2023, сума ПДВ 56,37 грн; №1000031//29 від 31.05.2023, сума ПДВ 112,41 грн; № 1000030//29 від 30.06.2023, сума ПДВ 2645,51 грн; № 1000029//29 від 30.06.2023, сума ПДВ 226,46 грн; № 1000375//29 від 31.01.2023, сума ПДВ 4096,66 грн (а.с. 10-11).

Вказане також підтверджується копіями витягів з Єдиного реєстру податкових накладних (а.с. 86-88, 97-98).

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що господарські операції між ТОВ «Малодівицьке хлібоприймальне підприємство» та ТОВ «ІНТЕКС ІНВЕСТ» є реальними (фактичними) операціями з придбання товарів, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту.

Отже, ТОВ «Малодівицьке хлібоприймальне підприємство» правомірно та з дотриманням вимог статей 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», підпунктів 2.4, 2.15 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 віднесено суму податку до податкового кредиту, а тому висновок Головного управління ДПС у Чернігівській області щодо завищення Товариством податкового кредиту на загальну суму 17072,21 грн по взаємовідносинах з ТОВ «ІНТЕКС ІНВЕСТ» є безпідставним.

Суд першої інстанції вірно звернув увагу, що сама собою наявність або відсутність окремих документів чи допущення помилок в їх оформленні не може слугувати підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо іншими даними буде підтверджено фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податку у зв`язку з його господарською діяльністю. Окремі недоліки у оформленні первинних документів не є беззаперечним свідченням фіктивності господарської операції.

Отже, посилання контролюючого органу на окремі недоліки в оформленні видаткових накладних, як на підставу для збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств та зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларованої на рахунок платника у банку є протиправними.

В даному випадку, оцінюючи в сукупності з іншими документами та обставинами проведених господарських операцій, не дає підстави погодитися з доводами податкового органу про нереальність здійснення господарських операцій.

Разом з тим, доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом не обґрунтовано існування підстав зменшувати податковий кредит задекларований позивачем на підставі зареєстрованих податкових накладних, враховуючи, що податковим законодавством чітко встановлено - податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Факт реєстрації таких податкових накладних підтверджено наявними в матеріалах справи копіями витягів з Єдиного реєстру податкових накладних (а.с. 86-88, 97-98), а також жодним чином не заперечувався апелянтом, що свідчить про те, що у податкового органу під час опрацювання направлених на реєстрацію ТОВ «ІНТЕКС ІНВЕСТ» податкових накладних не виникало сумніву щодо реальності здійснення таких операцій між сторонами.

Також, апелянтом не надано жодного доказу, що ним встановлено щодо учасників досліджуваної господарської операції наявність таких обставин, як неможливість реального здійснення операцій; не здійснення особою, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної господарської діяльності у зв`язку з відсутності управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; відсутність документів обліку.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення від 22.02.2024 № 3035/ж10/25-01-07-00 прийняте відповідачем не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому є протиправним та підлягає скасуванню

Колегія суддів наголошує, що апеляційна скарга відповідача повністю дублює відзив на позовну заяву, тобто в ній не наведено норм законодавства, які порушені чи не враховані судом першої інстанції, не спростовано викладену у рішенні суду правову позицію та не спростовано доводів позивача, які стали підставою для задоволення позову.

Представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу звернувся до суду із клопотанням про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Перевіривши матеріали справи та доводи клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом пункту 1 частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 цього ж Кодексу).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 Кодексу).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 КАС України).

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у додаткових постановах Верховного Суду від 11.12.2019 та від 12.12.2019 у справі №2040/6747/18 (адміністративне провадження №К/9901/17099/19, К/9901/17108/19, К/9901/18639/19).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у додаткових постановах Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №826/841/17 (адміністративне провадження №К/9901/5157/19), від 24.10.2019 у справі №820/4280/17 (адміністративне провадження №К/9901/11712/19).

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн позивач надав: договір про надання правової допомоги №11-03/24 від 11.03.2024; перелік (розрахунок) послуг за Договором від 16.10.2024; акт здачі прийняття послуг від 18.10.2024; розрахункову квитанцію №18 від 18.10.2024.

Таким чином до сплати заявлено 10000,00 грн.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Колегія суддів дійшла висновку, що проаналізувавши матеріали справи, предмет позову, його ціну та складність спору, об`єм виконаної адвокатом роботи (складання відзиву на апеляційну скаргу), сума 10000,00 грн не є співмірною, а тому наявні підстави для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 4000,00 грн, що буде, за даних обставин справи, справедливим і співмірним відшкодуванням таких.

Таким чином, колегія суддів, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції та які підлягають розподілу між сторонами, враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, предмету позову, приходить до висновку про необхідність зменшення суми витрат на професійну правову допомогу, належної до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, визначивши останню у розмірі 4000,00 грн

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області (14000, м. Чернігів, вул. Реміснича, 11, код ЄДРПОУ ВП 44094124) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Малодівицьке хлібоприймальне підприємство» (17520, Чернігівська обл., Прилуцький р-н, с. Обичів, вул. Незалежності, 35, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн (чотири тисячі гривень).

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 18.09.2025.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

Судді: Н.В. Безименна

О.М. Ганечко