Справа № 206/4513/25
Суддя: Нестеренко Т. В.
Дата ухвалення: 2025-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 206/4513/25
Провадження № 2-а/206/69/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2025 м. Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Нестеренко Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Шевцової В.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в режимі відеоконференції позовну заяву ОСОБА_1 , який звернувся до суду в особі свого представника, адвоката Медведєвої Я.В., до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ), третя особа: Хортицький відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

за участю представника позивача - адвоката Медведєвої Я.В.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду в особі свого представника, адвоката Медведєвої Я.В., з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) третя особа: Хортицький відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтуванні позову зазначив, що з 10.04.2025 року позивач перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , 10.04.2025 оновив облікові дані шляхом особистого відвідування ТЦК в АДРЕСА_2 , має відстрочку. 13 квітня 2025 року начальником відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 , майором ОСОБА_2 була винесена постанова № 8 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст.210-1 КУпАП, відповідно до якої Позивача, ОСОБА_1 , було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

З зазначеної постанови вбачається, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вчасно не оновив (уточнив) власні військово облікові дані, на вимогу ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» та ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст.210-1 КУпАП. Водночас, зазначена постанова не містить інформації які саме дані не було оновлено ОСОБА_1 , та які саме норми законодавства України порушив Позивач.

Також, вказана постанова не містить інформації про присутність Позивача під час розгляду про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 13.04.2025 року, відсутні підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та відомості про отримання такої постанови останнім. В постанові лише зазначається, що її копія буде відправлена засобами поштового зв`язку АТ «УкрПошта».

Проте, що за адресою місця проживання Позивача: « АДРЕСА_3 » жодних повідомлень про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, який відбувався 13.04.2025 року Позивачу не надходило.

Про існування вказаної постанови Позивач дізнався після відкриття 06.08.2025 виконавчого провадження №78778292 щодо примусового виконання постанови № 8 від 13.04.2025 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, виданої ІНФОРМАЦІЯ_5 , про стягнення штрафу в розмірі 34000,00 грн. Повідомлення про відкриття виконавчого провадження надійшло Позивачу в мобільному застосунку «Дія» 06 серпня 2025 року.

Ухвалою суду від 15.08.2025 відкрито провадження у справі за указаною позовною заявою в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача адвокат Медведєва Я.В. у судовому засіданні позов підтримала повністю.

Відповідач у судове засідання не з`явився , правом щодо написання відзиву не скористався.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив слухати справу у його відсутність.

У відповідності до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків:

Судом встановлено, що постанова №8 від 13.04.2025 року не містить інформації про присутність Позивача під час розгляду про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 13.04.2025 року, відсутні підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та відомості про отримання такої постанови останнім. В постанові лише зазначається, що її копія буде відправлена засобами поштового зв`язку АТ «УкрПошта». Як вже було зазначено раніше, за адресою місця реєстрації Позивача: АДРЕСА_4 , та місця проживання Позивача: « АДРЕСА_3 » або за номером телефону, який відомий Відповідачу із Єдиного державного реєстру військовозобов`язаних, призовників та резервістів, доступ до якого має Відповідач, жодних повідомлень про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, який відбувався 13.04.2025 року Позивачу не надходило.

Тобто, розгляд справ відбувся за відсутності Позивача, якого не було своєчасно сповіщено про розгляд справ, що в силу приписів частини 1 статті 268 КУпАП виключало можливість розгляду справи.

Вирішуючи питання наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату, Верховний Суд у постановах від 6.03.2018 у справі № 522/20755/16-а, від 30.09.2019 у справі № 591/2794/17, від 6.02.2020 № 05/7145/16-а та від 21.05.2020 у справі № 286/4145/15-а дійшов такого висновку:

«Факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням установленої процедури. Як наслідок, Позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу».

Процедурні порушення, зокрема, такі як розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату розгляду, є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи. У п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 (заява №7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Стаття 280 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18липня 2020 року у справі №216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинено в особливий період.

Вказана норма ст. 210-1 КУпАП є бланкетною, тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті такого правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Постанова № 8 від 13.04.2025 року містить таке формулювання: «Громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вчасно не оновив (уточнив) власні військово облікові дані, на вимогу ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» та ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст.210-1 КУпАП.»

Відповідно до ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.Представник відповідача у судове засідання не з`явився та не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення посадова особа дотрималася вимог 280 КУпАП та при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача врахувала вимоги щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справи.

Суд зауважує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 17.07.2019 (справа №295/3099/17).

Положеннями частини 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016) визначено, що суд у цій справі, як і у кримінальному провадженні, має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, не доведена, в той час, як відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак представником відповідача не надано суду доказів, які б спростували пояснення позивача та доводили правомірність винесеної постанови.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18.07.2020 у справі № 216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене та те, що на виконання вимог законодавства відповідачем не було вжито заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для вирішення справи належним чином, суд приходить до висновку про задоволення позову, шляхом скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 9, 19, 20, 72-77, 241-247, 250, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , який звернувся до суду в особі свого представника, адвоката Медведєвої Я.В., до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ), третя особа: Хортицький відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення №8 від 13.04.2025, яка постановлена начальником відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 , майором ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя: Т.В. Нестеренко