Справа № 300/7980/24
Суддя: Бобров Ю.О.
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" вересня 2025 р. справа № 300/7980/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Боброва Ю.О., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Комарницький Е.Г. в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач) про визнання протиправними дій щодо відмови у зарахуванні з 29.10.2020 до страхового стажу вказаних періодів роботи та зобов`язати здійснити з 29.10.2020 перерахунок та виплату пенсії за віком із врахування до страхового стажу зазначених періодів роботи.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивача періоду роботи згідно записів у трудовій книжці з 01.11.1995 по 25.05.1996, з 27.05.1996 по 14.02.1999, з 01.12.2004 по 31.05.2010, з 02.06.2012 по 02.09.2012, з 28.06.2013 по 01.09.2013, з 28.06.2014 по 01.09.2014 та не зараховано в повному обсязі періоди роботи з 01.06.2010 по 30.11.2010, 01.12.2010 по 31.05.2011, з 01.06.2011 по 31.08.2011, з 01.09.2011 по 01.06.2012, з 03.09.2012 по 27.06.2013, з 02.09.2013 по 27.06.2014. Позивачем зазначено, що вказані періоди підтверджується відповідними записами в трудовій книжці, яка відповідно до вимог чинного законодавства є основним документом, що підтверджує стаж роботи та була надана пенсійному органу. Вказав, що основною причиною для відмови у зарахуванні стажу згідно трудової книжки було те, що у записі за періоди роботи з 01.11.1995 по 25.05.1996 відсутній номер наказу про звільнення, а за решта періодів роботи відсутня інформація про сплату страхових внесків. Проте, всі записи у трудовій книжці виконані без перекреслень, дати наказів не містять виправлень, записи є послідовними та завірені печатками. Окрім цього, вказав, що він не повинна нести відповідальність за заповнення трудової книжки чи за помилку (описку, виправлення) допущену роботодавцем. Зазначив, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи, а тому позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків. Таким чином, вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача на належний соціальний захист. Просив позов задовольнити повністю.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
Представники відповідачів проти заявлених позовних вимог заперечили з мотивів, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи. Вказали, що підстав для зарахування спірного стажу немає, оскільки у записі за періоди роботи з 01.11.1995 по 25.05.1996 відсутній номер наказу про звільнення, а за решта періодів роботи відсутня інформація про сплату страхових внесків. Також вказала, що відповідачем пропущений строк звернення до суду щодо перерахунку пенсії з 29.10.2020, а тому слід застосувати строк позовної давності. Просили в задоволенні позову відмовити.
Розглянувши матеріали адміністративної справи без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявними у справі матеріалами, дослідивши і оцінивши докази, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 29.10.2020 року отримує пенсії за віком.
22.09.2024 представник позивача звернувся із запитом щодо надання інформації про пенсійне забезпечення позивача та надання відповідних документів.
Листом від 27.09.2024 пенсійним органом повідомлено, що страховий стаж позивача становить 27 років 05 місяців 04 дні. Не зараховано до страхового стажу згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 періоди роботи з 01.11.1995 по 25.05.1996, оскільки відсутній номер наказу про звільнення, з 27.05.1996 по 30.12.1999, з 01.12.2004 по 31.05.2010, з 01.07.2012 по 31.08.2012, з 01.07.2013 по 31.08.2013, з 01.07.2014 по 31.08.2014, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків. При цьому періоди роботи з 15.02.1999 по 15.07.2000, з 01.06.2010 по 31.12.2014 включено до страхового стажу з урахуванням сплати страхових внесків (а.с. 15-16).
Не погоджуючись з вказаними діями щодо не зарахування страхового стажу позивач звернувся з даним позовом до суду.
Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи з урахуванням норм матеріального права, суд зазначає наступне.
Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003р. №1058-IV (далі Закон №1058-IV).
За приписами статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону №1058-IV).
Відповідно до статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Так, відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виникає виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній чи наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи.
Згідно із пунктом 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 №58 (далі Інструкція №58), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Пунктом 2.4 Інструкції №58, визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Судом встановлено, відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 30.08.1979, позивач у період з 01.11.1995 по 25.05.1996 працював вчителем основ християнської моралі у Верхньомайданівській ЗОШ.
Як зазначено вище, підставою для відмови у врахуванні даного стажу позивача згідно поданої трудової книжки було те, що у записі за періоди роботи з 01.11.1995 по 25.05.1996 відсутній номер наказу про звільнення.
Щодо даного запису суд зазначає, що у трудовій книжці хоч і номер наказу про звільнення, проте вказані записи є послідовними, чіткими, без перекреслень, містять підпис відповідальної особи та печатки підприємств, дату наказу про прийняття та звільнення з роботи. Однак, навіть за вказаних обставин, можна чітко ідентифікувати, посаду, підприємство на якому позивач працював, дату звільнення (а.с. 13).
При цьому суд зазначає, що жодних неправильних чи неточних записів саме про періоди роботи позивача, у зв`язку з чим необхідно підтверджувати трудовий стаж, контролюючим органом не виявлено.
Окрім цього, відповідачем також не вказано жодних підстав, за яких таке оформлення записів робить їх недійсними або сумнівними.
Таким чином, оскільки судом не встановлено недостовірності або неточності вказаних записів, зазначене не може бути підставою для не зарахування оспорюваного періоду роботи позивача до його трудового стажу.
Суд зазначає, що, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 Про трудові книжки працівників №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Отже, з вище наведених норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою для висновку про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.
Слід зазначити, що у разі виявлення будь-яких сумнівів щодо наявності у позивача страхового стажу чи розбіжностях у поданих документах, відповідач мав право отримати будь-які необхідні документи або інформацію безпосередньо від позивача, підприємства, а не відмовляти позивачу в зарахуванні даного стажу.
Відтак, враховуючи вищезазначені обставини, на переконання суду, записи трудової книжки НОМЕР_1 від 30.08.1979 відповідають періодам трудової діяльності позивача, а тому посилання на неможливість врахування періоду роботи з 01.11.1995 по 25.05.1996 у зв`язку з відсутністю номеру наказу про звільнення не є достатньою підставою для не врахування періоду трудової діяльності позивача до його стажу чи не врахування записів трудової книжки.
Щодо посилання відповідача на неможливість врахування періодів роботи з 27.05.1996 по 14.02.1999, з 01.12.2004 по 31.05.2010, з 02.06.2012 по 02.09.2012, з 28.06.2013 по 01.09.2013, з 28.06.2014 по 01.09.2014 та в повному обсязі періодів роботи з 01.06.2010 по 30.11.2010, 01.12.2010 по 31.05.2011, з 01.06.2011 по 31.08.2011, з 01.09.2011 по 01.06.2012, з 03.09.2012 по 27.06.2013, з 02.09.2013 по 27.06.2014, оскільки відсутня інформація про сплату внесків до Пенсійного фонду України, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною 2 статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно з частиною 6 статті 20 Закону №2464-VI відомості про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), розмір сплаченого єдиного внеску та інші дані, що містяться в реєстрі застрахованих осіб, використовуються для обчислення та призначення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням.
Отже, починаючи з 01.01.2004 (день набрання чинності Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування) обов`язковою умовою зарахування певного періоду до страхового стажу є проміжок часу, протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Таким чином, суд зазначає, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, несплата таких внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивача періодів його роботи на таких підприємствах.
Як встановлено судом, періоди роботи з 27.05.1996 по 14.02.1999, з 01.12.2004 по 31.05.2010, з 02.06.2012 по 02.09.2012, з 28.06.2013 по 01.09.2013, з 28.06.2014 по 01.09.2014 підтверджуються записами трудової книжки та не заперечуються відповідачем у поданому відзиві.
Також записами трудової книжки підтверджуються періоди роботи позивача з 01.06.2010 по 30.11.2010, 01.12.2010 по 31.05.2011, з 01.06.2011 по 31.08.2011, з 01.09.2011 по 01.06.2012, з 03.09.2012 по 27.06.2013, з 02.09.2013 по 27.06.2014, проте місяці та дні вказаних періодів не зараховані до страхового стажу в повному обсязі, що підтверджується розрахунком страхового стажу позивача (а.с. 19).
Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про необхідність зарахування періодів роботи з 27.05.1996 по 14.02.1999, з 01.12.2004 по 31.05.2010, з 02.06.2012 по 02.09.2012, з 28.06.2013 по 01.09.2013, з 28.06.2014 по 01.09.2014 та в повному обсязі періодів роботи з 01.06.2010 по 30.11.2010, 01.12.2010 по 31.05.2011, з 01.06.2011 по 31.08.2011, з 01.09.2011 по 01.06.2012, з 03.09.2012 по 27.06.2013, з 02.09.2013 по 27.06.2014 до його страхового стажу.
Стосовно посилань представника відповідача у відзиві на пропущення позивачем шестимісячного строку для звернення до адміністративного суду з позовом, суд зазначає таке.
На переконання суду, у зв`язку з отриманням, після призначення пенсії, особа не мала підстав для сумніву щодо неналежної її виплати пенсії (не зарахування стажу, який впливає на розмір пенсії) та, відповідно, не могла дізнатися про не зарахування пенсійним органом частини стажу та ймовірність порушення її права на належне пенсійне забезпечення.
Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Суд акцентує увагу, що згідно статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Державні органи загалом, і органи ПФУ, зокрема, зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді невиплати всієї суми недоотриманої пенсії, призначеної у неправильному розмірі або перераховану несвоєчасно, в тому числі застосовуючи обмежений строк звернення за захистом своїх порушених прав, та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.
Нарахування пенсії (зарахування стажу) в повному обсязі (правильному розмірі) покладається виключно на відповідний територіальний орган ПФУ.
Зважаючи на викладене, особа мала правомірні сподівання, що Пенсійний фонд буде діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб визначений чинним законодавством та проведе відповідний перерахунок і виплату пенсії без порушень норм чинного законодавства.
Жодного обов`язку перевіряти належність проведеного перерахунку чинним законодавством у пенсіонера немає, як і жодних підстав вважати, що державним органом, який наділений відповідними повноваженнями щодо проведення перерахунку та виплати пенсії в повному об`ємі, буде порушено її права.
При цьому суд зазначає, що розмір пенсійної виплати не є сталим, а їх розрахунок потребує відповідних математичних обчислень та знань для визначення належного розміру. Пенсіонер не є органом, який призначає, розраховує, перераховує пенсію, а зазначена їх категорія не мають спеціальних знань для правильного обрахунку пенсії, що виключає можливість з легкістю правильно розрахувати розмір пенсії та своєчасно дізнатися про зменшення її розміру чи, тим більше, не зарахування певного стажу, що впливає на розмір пенсії.
Так, відповідно до кількості страхового стажу, розраховується коефіцієнт стажу. Після вчинення певних математичних обчислень розраховується середньомісячний заробіток для обчислення пенсії, який множиться на вказаний коефіцієнт стажу та визначається розмір пенсії за віком. Окрім цього пенсійна виплата складається із різноманітних доплат, надбавок, підвищень, індексації, що і становить загальний розмір пенсії позивача, а тому пенсіонер без спеціальних знань не може визначити належний йому розмір пенсії.
Таким чином, тільки після отриманої відповіді про не зарахування стажу позивач з`ясував, що його права є порушеними та без зайвих зволікань звернувся до суду.
Більше того, будь-яких належних та допустимих доказів про те, що позивач раніше дізнався про порушення свого права, чи про повідомлення його про призначення пенсії, надання йому відповідного протоколу за пенсійною справою, у якому містяться всі складові пенсії, пенсійним органом не надано.
Враховуючи викладене, на переконання суду, з моменту отримання (29.10.2020) пенсії позивач не міг об`єктивно встановити наявність чи відсутність порушення його права на відповідне пенсійне забезпечення, у зв`язку чим посилання відповідача на те, що з дня зарахування пенсійної виплати на картковий рахунок, позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав, є безпідставним.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є визнання дій протиправним щодо не зарахування з 29.10.2020 до страхового стажу періодів роботи позивача з 01.11.1995 по 25.05.1996, з 27.05.1996 по 14.02.1999, з 01.12.2004 по 31.05.2010, з 02.06.2012 по 02.09.2012, з 28.06.2013 по 01.09.2013, з 28.06.2014 по 01.09.2014 та в повному обсязі періодів роботи з 01.06.2010 по 30.11.2010, 01.12.2010 по 31.05.2011, з 01.06.2011 по 31.08.2011, з 01.09.2011 по 01.06.2012, з 03.09.2012 по 27.06.2013, з 02.09.2013 по 27.06.2014 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 01.11.1995 по 25.05.1996, з 27.05.1996 по 14.02.1999, з 01.12.2004 по 31.05.2010, з 02.06.2012 по 02.09.2012, з 28.06.2013 по 01.09.2013, з 28.06.2014 по 01.09.2014 та в повному обсязі періодів роботи з 01.06.2010 по 30.11.2010, 01.12.2010 по 31.05.2011, з 01.06.2011 по 31.08.2011, з 01.09.2011 по 01.06.2012, з 03.09.2012 по 27.06.2013, з 02.09.2013 по 27.06.2014 та здійснити з 29.10.2020 перерахунок та виплату пенсії із врахуванням зарахованого стажу.
У відповідності до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, на користь позивача, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути 1211,20 грн., судового збору.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не зарахування з 29.10.2020 до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 01.11.1995 по 25.05.1996, з 27.05.1996 по 14.02.1999, з 01.12.2004 по 31.05.2010, з 02.06.2012 по 02.09.2012, з 28.06.2013 по 01.09.2013, з 28.06.2014 по 01.09.2014 та в повному обсязі періодів роботи з 01.06.2010 по 30.11.2010, 01.12.2010 по 31.05.2011, з 01.06.2011 по 31.08.2011, з 01.09.2011 по 01.06.2012, з 03.09.2012 по 27.06.2013, з 02.09.2013 по 27.06.2014.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.11.1995 по 25.05.1996, з 27.05.1996 по 14.02.1999, з 01.12.2004 по 31.05.2010, з 02.06.2012 по 02.09.2012, з 28.06.2013 по 01.09.2013, з 28.06.2014 по 01.09.2014 та в повному обсязі періоди роботи з 01.06.2010 по 30.11.2010, 01.12.2010 по 31.05.2011, з 01.06.2011 по 31.08.2011, з 01.09.2011 по 01.06.2012, з 03.09.2012 по 27.06.2013, з 02.09.2013 по 27.06.2014 та здійснити з 29.10.2020 перерахунок та виплату пенсії із врахуванням зарахованого стажу.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ;

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, , вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ Бобров Ю.О.