Справа № 300/3763/20
Суддя: Бобров Ю.О.
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" серпня 2025 р. справа № 300/3763/20
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боброва Ю.О.,
за участю: секретаря судового засідання Костюк О.С.,
представника позивача Говзана М.М.,
представника відповідача Булки Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Приватного експериментально-виробничо-комерційного підприємства Промтехсервіс до Головного управління Державної податкової служби України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.11.2020 №002660/0706, -
Приватне експериментально-виробничо-комерційне підприємство Промтехсевіс 16.12.2020 (надалі позивач, ПЕВКП Промтехсевіс, Підприємство) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (надалі відповідач, ГУ ДПС в Івано-Франківській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №002659/0706 від 24.11.2020 та №002660/0706 від 24.11.2020.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Івано-Франківській області №002659/0706 від 24.11.2020 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 500000,00 грн.. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №002660/0706 від 24.11.2020 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 2159239,50 грн. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 21020 грн.

З цим рішенням суду першої інстанції від 09.03.2021 року не погодився відповідач ГУ ДПС в Івано-Франківській області та оскаржив його в апеляційному порядку.

Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 07 липня 2021 року апеляційну скаргу ГУ ДПС в Івано-Франківській області задовольнив частково: скасував рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24 листопада 2020 року №002660/0706 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 2159239,50 грн., та прийняв у цій частині нову постанову, якою відмовив у задоволенні позовних вимог; в іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Апеляційний суд дійшов висновку про законність застосування до ПЕВКП Промтехсервіс на підставі пункту 117.3 статті 117 ПК України штрафу у розмірі 100 відсотків вартості реалізованого пального (природного газу) згідно виписаної 31 жовтня 2019 року податкової накладної №3 без реєстрації платником акцизного податку у порядку, передбаченому ПК України.

В частині ж вирішення позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24 листопада 2020 року №002659/0706 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 500000,00 грн. на підставі Закону №481/95 апеляційний суд зважив на позицію Івано-Франківського окружного адміністративного суду з аналогічних мотивів.

Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, Підприємство подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2021 року в частині скасування рішення суду першої інстанції та відмови у задоволенні позовних вимог, залишивши в силі у цій частині рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року.

Як на підставу для касаційного оскарження, вказує на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права (підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14, підпункту 212.1.15 пункту 212.1 статті 212, підпункту 213.1.12 пункту 213.1 статті 213 ПК України) й відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування цих норм у подібних правовідносинах, які, як вважає скаржник, не мають загального характеру та є винятковими з огляду на специфіку операцій передачі природного газу в рахунок відшкодування завданих збитків ПАТ Укртрансгаз, які відбулися у вересні 2016 року й не були реалізацією пального, тому не зумовлювали обов`язок у Підприємства реєструватися платником акцизного податку, який здійснює реалізацію підакцизних товарів (пального), невиконання б якого могло свідчити про наявність складу податкового правопорушення, передбаченого пунктом 117.3 статті 117 ПК України.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постановою від 28 червня 2024 року касаційну скаргу ПЕВКП Промтехсервіс задовольнив частково. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2021 року в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24 листопада 2020 року №002660/0706 скасував та адміністративну справу у вказаній частині позовних вимог направив на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2021 року Суд залишив без змін.

Підставами для прийняття вказаного рішення слугувало те, що суди першої апеляційної інстанцій однозначно не встановили, яку саме операцію з пальним (природним газом) контролюючий орган визнав такою, що спричинила виникнення у позивача обов`язку з реєстрації платником акцизного податку у порядку, передбаченому ПК України, зважаючи на те, що як на обставину реалізації Підприємством природного газу у акті фактичної перевірки Управління посилається на виписану 31 жовтня 2019 року та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних 07 листопада 2019 року за № податкову накладну №3 на загальну суму з ПДВ 2159239,50 грн., тобто на подію, яка мала місце у 2019 році, а не у 2016 році, як стверджував позивач.

Як вказано у постанові Суду, невстановлення таких обставин унеможливлює як визначення норми (норм) податкового законодавства (її/їх редакції), на підставі якої (яких) контролюючий орган вказав на відповідний податковий обов`язок Підприємства з реєстрації платником акцизного податку, недотримання якого слугувало притягненням останнього до відповідальності згідно пункту 117.3 статті 117 ПК України, так і формулювання Верховним Судом правового висновку щодо питання застосування конкретної норми (норм) права у подібних правовідносинах, на відсутність якого посилався позивач, визначаючи підстави касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції, а також констатування судової помилки при застосуванні відповідної норми (норм) права чи відсутності такої.

Як наслідок, у ході розгляду справи судами не з`ясовано та не перевірено відповідності встановлених контролюючим органом у акті перевірки обставин дійсним подіям, які склалися у даній конкретній ситуації при здійсненні позивачем господарської діяльності, що має ключове значення для правильного вирішення цього спору.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 08.07.2024 дана справа розподілена головуючому судді Боброву Ю.О.

Ухвалою суду від 19.07.2024 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

28.10.2024 на адресу сулу надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає. Зазначає, що підпунктом 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПК України передбачено, що особи, які здійснюватимуть реалізацію пального або спирту етилового, підлягають обов`язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, постійних представництв, місцем проживання фізичних осіб-підприємців до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового.

Реєстрація платника податку здійснюється на підставі подання особою не пізніше ніж за три робочі дні до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового заяви, форма якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Пунктом 117.3 статті 117 ПК України передбачено, що здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців у розмірі 100 відсотків вартості реалізованого пального або спирту етилового.

ПЕВКП Промтехсевіс передано (відчужено) природний газ в кількості 275 тис.м.куб. загальною вартістю 2159239,50 грн. (в тому числі ПДВ 359873,25), за наслідками чого було складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкову накладну №3 від 31.10.2019. При цьому, таке відчуження відбулось без ліценції на здійснення оптової торгівлі пальним та без реєстрації позивача як платника акцизного податку, що стало підставою для застосування оскаржуваними рішеннями штрафних санкцій.

Тому, спірне податкове повідомлення-рішення №002660/0706 від 24.11.2020 про застосування до позивача штрафних санкцій у сумі 2159239,50 грн. прийняте контролюючим органом правомірно. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 57-61 т.2).

15.06.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач підтримує позовні вимоги з підстав, вказаних у позовній заяві. При цьому, вказав, що операції з придбання та передачі природного газу ПАТ Укртрансгаз здійснені у вересні 2016 року, а податкова накладна №3 виписана 31.10.2019 (а.с. 132-133 т.2).

Розглянувши матеріали адміністративної справи відповідно до вимог статті 262 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні за участі представників сторін, заслухавши їх усні пояснення, показання свідка, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд установив наступне.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та письмових поясненнях. Просив позов задовольнити, визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24 листопада 2020 року №002660/0706.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях. Просив у задоволенні позову відмовити.

Допитана в якості свідка у даній справі ОСОБА_1 , головний бухгалтер ПЕВКП Промтехсервіс, показала суду, що підприємство купило газ в Богородчанинафтогахі у 2016 році для відшкодування збитків перед ПАТ Укртрансгаз. Цей газ підприємство не продавало, а передало вказаній компанії. Підприємство не мало де зберігати газ, він так і залишився в трубі. При цьому, податкова накладна №3 виписана у 2019 році через те, що підприємство не мало коштів, щоб своєчасно зареєструвати її. Податкова накладена виписана на неплатника ПДВ через те, що це була операція з відшкодування збитків, а не реалізації газу. Підприємство відчужило цей газ як відшкодування збитків. Податкові декларації подавались вчасно, не було претензій податкової з цього приводу.

ПЕВКП Промтехсервіс є юридичною особою (код в ) та перебуває на податковому обліку як платник податків з 17.02.1998 (https://usr.minjust.gov.ua/content/free-search/person-result).

Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області на підставі наказу від 19.10.2020 №1223 Про проведення фактичної перевірки та на підставі направлень від 19.10.2020 №61, №62 проведено фактичну перевірку ПЕВКП Промтехсервіс.

За результатами перевірки складено акт (довідку) фактичної перевірки №090360 від 28.10.2020 (а.с. 11-12 т.1), відповідно до якого встановлено наступні факти:

1) оптова торгівля пальним без наявності ліцензії, а саме відповідно до податкової накладної №3 від 31.10.2019 (реєстраційний № від 07.11.25019) реалізовано природний газ (код ЗЕД ) на загальну суму з ПДВ 2159239,50 грн.;

2) відповідно до підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПК України, особи, які здійснюватимуть реалізацію пального, підлягають обов`язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, місцем проживання фізичних осіб-підприємців до початку здійснення реалізації пального. Реєстрація платника податку здійснюється на підставі подання особою не пізніше ніж три робочі дні до початку здійснення реалізації пального заяви, форма якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики . Згідно податкової накладної №3 від 31.10.2019 (реєстраційний № від 07.11.2019) реалізовано природний газ (код УКТ ЗЕД ) на загальну суму з ПДВ 2159239,50 грн. Відповідно до підпункту 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 ПК України товари з кодами УКТ ЗЕД (газ природний) відносяться до пального. Відповідно до даних реєстру платників акцизного податку з реалізації пального ПЕВКП Промтехсервіс не зареєстрований платником акцизного податку з реалізації пального в системі електронного адміністрування реалізації пального. Таким чином, реалізація товарів з кодом УКТ ЗЕД (газ природний) в жовтні 2019 року здійснена платником без реєстрації платником акцизного податку.

Не погоджуючись із висновками встановленими в даному акті, ПЕВКП Промтехсервіс звернулося до ГУ ДПС в Івано-Франківській області із запереченням №09/11-01 від 09.11.2020, за результатами розгляду яких відповідач листом №5790/10/09-19-07-06-22 від 20.11.2020 повідомив позивача, що подані заперечення не спростовують висновків акту (а.с.13-15, 17 т.1).

У подальшому, на підставі виявлених порушень контролюючим органом встановлено порушення ПЕВКП Промтехсервіс статті 15 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, та пального та підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 Податкового кодексу України.

За наслідками розгляду акту перевірки №090360 від 28.10.2020 відповідач, серед іншого, прийняв податкове повідомлення-рішення №002660/0706 від 24.11.2020, яким за порушення підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 Податкового кодексу України, на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 і пункту 117.3 статті 117 Податкового кодексу України до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 2159239,50 грн. (а.с. 10 т.1).

Не погоджуючись із винесеним податковим повідомленнями-рішенням №002660/0706 від 24.11.2020, позивач звернувся за захистом свого порушеного права до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковий кодексом України №2755-VI 02.12.2010/ (далі ПК України).

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального від 19.12.1995 за №481/95-ВР (далі Закон №481/95-ВР).

Відповідно до абзацу 57 статті 1 Закону №481/95-ВР оптова торгівля пальним це діяльність із придбання та подальшої реалізації пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через своє зареєстроване постійне представництво) роздрібної та/або оптової торгівлі та/або іншим особам.

Частиною першою статті 15 даного Закону №481/95-ВР (в редакції Закону № 2628-VIII від 23.11.2018; із змінами, внесеними згідно із Законом № 318-IX від 03.12.2019; в редакції Закону № 465-IX від 16.01.2020) визначено, що імпорт, експорт алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності без наявності ліцензії. Оптова торгівля на території України алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюється за наявності у суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності ліцензії на оптову торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах. Оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Частиною шостою встановлено річну плату за ліцензії на право оптової торгівлі у розмірі: пальним, за наявності у ліцензіата місць оптової торгівлі пальним, - 5000 гривень за кожне таке місце; пальним, за відсутності у ліцензіата місць оптової торгівлі пальним, - 10000 гривень.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензії на право оптової торгівлі пальним видаються терміном на п`ять років органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України.

Суб`єкти господарювання, які здійснюють роздрібну, оптову торгівлю пальним або зберігання пального виключно у споживчій тарі до 5 літрів, ліцензію на роздрібну або оптову торгівлю пальним або ліцензію на зберігання пального не отримують.

Таким чином, Законом №481/95-ВР передбачено здійснення суб`єктами господарювання всіх форм власності оптової та роздрібної торгівлі пальним за наявності ліцензії.

Також підпунктом 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПК України передбачено, що особи, які здійснюватимуть реалізацію пального або спирту етилового, підлягають обов`язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, постійних представництв, місцем проживання фізичних осіб-підприємців до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового.

Реєстрація платника податку здійснюється на підставі подання особою не пізніше ніж за три робочі дні до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового заяви, форма якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, веде реєстр платників акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками акцизного податку.

Пунктом 117.3 статті 117 ПК України передбачено, що здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців у розмірі 100 відсотків вартості реалізованого пального або спирту етилового.

Судом встановлено, що ГУ ДПС в Івано-Франківській області прийнято спірне податкове повідомлення-рішення №002660/0706 від 24.11.2020, яким до позивача за порушення підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 Податкового кодексу України застосовано штрафні санкції у сумі 2159239,50 грн. (а.с. 10 т.1).

Таке рішення прийняте контролюючим органом на підставі акту перевірки від 28.10.2020 на бланку №090360, у якому було зафіксовано факт оптової торгівлі пальним без наявності ліцензії, а саме відповідно до податкової накладної №3 від 31.10.2019 реалізовано природній газ (код УКТЗЕД ) на загальну суму з ПДВ 2159239,50 грн., чим порушено вимоги підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПК України, тобто, здійснено реалізацію пального без реєстрації платником акцизного податку.

Так, відповідач вважає, що ПЕВКП Промтехсевіс передано (відчужено) природний газ в кількості 275 тис.м.куб. загальною вартістю 2159239,50 грн. (в тому числі ПДВ 359873,25), за наслідками чого було складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкову накладну №3 від 31.10.2019. При цьому, таке відчуження відбулось без ліценції на здійснення оптової торгівлі пальним та без реєстрації позивача як платника акцизного податку, що стало підставою для застосування оскаржуваними рішеннями штрафних санкцій.

З даного приводу суд установив наступне.

Відповідно до акту спеціального розслідування аварії першої категорії, що мала місце 25 лютого 2016 року на свердловині № 70 Червонопартизанського підземного сховища газу Мринського виробничого управління підземного зберігання газу УМГ Київтрансгаз ПАТ Укртрансгаз встановлено, що 13 січня 2016 р. свердловина №70 на підставі акту прийому-передачі була передана у встановленому порядку спеціалізованій організації ПЕВКП Промтехсервіс для здійснення її ремонту методом гравійної набивки фільтра шляхом встановленням протипіщаного фільтра ФС-0,15 мм, з гравійною намивкою в інтервалі 452-457 м для забезпечення безпіщаного дебету свердловини понад 200тис. м3/добу. Комісією встановлено, що внаслідок аварії, що сталася 25.02.2016, розрахункові втрати газу внаслідок відкритого фонтанування свердловини № 70 впродовж 66,78 годин становлять 786,610 тис. м3 (а.с. 18-25 т.1).

У подальшому між ПЕВКП Промтехсевіс (Сторона-1) та ПАТ Укртрансгаз (Сторона-2) укладено договір № від 05.08.2016 про відшкодування витрат, понесених ПАТ Укртрансгаз при ліквідації наслідків аварії, відповідно до пункту 1.1 якого Сторона-1 відшкодовує Стороні-2 витрати, понесені Стороною-2 при ліквідації наслідків аварії першої категорії, що сталася 25.02.2016 на свердловині № 70 Червонопартизанського підземного сховища газу Мринського виробничого управління підземного зберігання газу Філії УМГ КИЇВТРАНСГАЗ ПАТ УКРТРАНСГАЗ, про що складений акт комісії ПАТ УКРТРАНСГАЗ, створеної згідно наказу Сторони-2 від 26.02.2016 № 90, а саме передає у власність Сторони-2 природний газ (майно) в обсязі 786,610 тис. куб. м. за ціною 6543.15 грн. за 1000 куб. м. у розмірі 6176 283 (шість мільйонів сто сімдесят шість тисяч двісті вісімдесят три) гри. 94коп. (з ПДВ), який належить Стороні-1 на праві власності. Право власності Сторони-1 на природний газ, що передається за цим договором Стороні-2, підтверджується Договором №8 ПГ від 22.07.2016 Про постачання природного газу (а.с. 26-27 т.1).

Відповідно актів приймання-передачі природного газу від 30.09.2016 та від 31.12.2016, складених на реалізацію договору про постачання природного газу від 22.07.2016 №8 ПГ, ТОВ Богородчанинафтогаз фактично передало споживачу ПЕВКП Промтехсевіс у вересні 2016 року 275.000 тис.м.куб газу на суму 1799364,65 грн. без ПДВ, ПДВ 359872.93 грн., всього ПДВ 2159237,58 грн. та у грудні 2016 року 511.610 тис.м.куб. газу на суму 3347538,63 без ПДВ, ПДВ 669507,73 грн, всього з ПДВ 4017046,36 грн. (а.с. 101, 100 т.1).

В подальшому на виконання умов договору № від 05.08.2016 про відшкодування витрат, понесених ПАТ Укртрансгаз при ліквідації наслідків аварії ПЕВКП Промтехсевіс отримані від ТОВ Богородчанинафтогаз об`єми газу передало ПАТ Укртрансгаз, що підтверджується актами прийому-передачі №1 від 30.09.2016 про передачу 275,000 тис.куб.м. (а.с. 29 т.1) та актом №2 від 31.12.2016 про передачу 511.610 тис.м.куб. газу. (а.с. 102 т.1), а також видатковою накладною №РН-0930004 від 30.09.2016 (а.с. 162 т.2).

Таким чином, придбаний у ТОВ Богородчанинафтогаз газ об`ємом 786.610 тис. куб.м. переданий ПАТ Укртрансгаз було передано для відшкодування витрат, пов`язаних з аварією, яка мала місце 26.02.2016 на свердловині №70 Червонопартизанського підземного сховища газу Мринського ВУПЗГ.

Судом встановлено, що операції з придбання та передачі природного газу об`ємом 786.610 тис. куб.м. відображені в бухгалтерському обліку Підприємства в досліджених судом Журналі-ордері №631 (Розрахунки з постачальниками, порядковий номер 169), Журналі-ордері №281 (Товари на складі, порядковий номер 347). Списання природного газу відображено в жовтні 2016 року в Журналі-ордері №281 (Товари на складі, порядковий номер 344) та відображено дану операцію у Журналі-ордері №903 (Собівартість реалізованих робіт (послуг) за жовтень 2016 року) (а.с. 135-161 т.2).

Разом з тим, податкова накладна №3 на операцію реалізації (передачі) ПАТ Укртрансгаз природного газу об`ємом 786.610 тис. загальною вартістю 2159239,50 грн. (з ПДВ) виписана 31.10.2019 та зареєстрована в ЄРПН 07.11.2019 року (а.с. 184 т.2)

При цьому, щодо спірного податкового повідомлення-рішення №002660/0706 від 24.11.2020, яким за порушення підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПК України (реалізація пального без реєстрації платником акцизного податку) до позивача застосовано штрафну санкцію у сумі 2159239,50 грн., суд зазначає наступне.

Згідно висновків контролюючого органу в частині реалізації пального без реєстрації платником акцизного податку, встановлено за результатами проведеної перевірки факт передачі ПЕВКП Промтехсервіс природного газу в кількості 275 тис.м.куб. загальною вартістю 2159239,50 грн. (в т.ч. ПДВ 359873,25 грн.) за наслідками чого складено податкову накладну №3 від 31.10.2019 року та зареєстровано в ЄРПН 07.11.2019 року, також вказану операцію відображено у податковій декларації з ПДВ за жовтень 2019 року (а.с. 184, 185-189 т.2).

Відповідно до пп.14.1.31 п.14.1 статті 14 ПК України, відчуження майна це будь-які дії платника податків, унаслідок вчинення яких такий платник податків у порядку, передбаченому законом, втрачає право власності на майно, що належить такому платнику податків, або право користування, зокрема, природніми ресурсами, що у визначеному законодавством порядку надані йому в користування.

Підпункт 14.1.191 п.14.1 статті 14 ПК України дає визначення, що постачання товарів будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Цим же підпунктом визначено, що не є постачанням товарів випадки, коли основні виробничі засоби або невиробничі засоби ліквідуються у зв`язку з їх знищенням або руйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, а також в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення необоротних активів, або коли платник податку надає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення необоротних активів в інший спосіб, внаслідок чого необоротний актив не може використовуватись за первісним призначенням.

Згідно із пп.14.1.141-1 п.14.1 ст.14 ПК України, пальне нафтопродукти, скраплений газ, паливо моторне альтернативне, паливо моторне сумішеве, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, інші товари, зазначені у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу.

Абзацом 2 пп.14.1.212 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що реалізація пального для цілей розділу VI цього Кодексу (Акцизний податок) це будь-які операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів купівлі-продажу, міни, поставки, дарування (в тому числі передача на комісійну/довірчу реалізацію), поруки, інших господарських та цивільно-правових договорів або за рішенням суду, іншого компетентного державного органу чи органу місцевого самоврядування за плату (компенсацію) або без такої, які передбачають перехід права власності або права розпорядження, а також передачу (відпуск, відвантаження) пального на підставі договорів про виробництво із сировини замовника. Не вважаються реалізацією пального операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів зберігання та передачі (відпуску, відвантаження) пального в споживчій тарі ємністю до 2 літрів (включно), крім операцій з реалізації такого пального його виробниками.

Відповідно до податкової накладної №3 від 31.10.2019 (реєстраційний № від 07.11.2019) реалізовано природній газ (код УКТЗЕД ) на загальну суму з ПДВ 2159239,5 грн..

Згідно із п.п.215.3.4, п.215.3, ст.215 ПК України, товари з кодом УКТЗЕД відносяться до пального.

Відповідно до пп.212.3.4, п.212.3 ст.212 ПК України, особи, які здійснюватимуть реалізацію пального, підлягають обов`язковій реєстрації як платники акцизного податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, місцем проживання фізичних осіб-підприємців до початку здійснення реалізації пального. Реєстрація платника податку здійснюється на підставі надання заяви особою не пізніше, як три робочі дні до початку здійснення реалізації пального, форма якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Згідно із даними реєстру платників акцизного податку з реалізації пального ПЕВКП Промтехсервіс не зареєстроване платником акцизного податку з реалізації пального в системі електронного адміністрування реалізації пального.

З урахуванням встановлених фактичних обставин у справі та наведеного правового регулювання, суд дійшов висновку, що реалізацію товарів з кодом здійснено позивачем без реєстрації платником акцизного податку, чим допущено порушення вимог пп.212.3.4 п.212.3 ст.212 ПК України.

Отже, передача позивачем ПЕВКП Промтехсевіс природного газу на виконання умов договору № від 05.08.2016 про відшкодування витрат, понесених ПАТ Укртрансгаз при ліквідації наслідків аварії ПЕВКП Промтехсевіс, який було отримано від ТОВ Богородчанинафтогаз, здійснено з порушенням вимог пп.212.3.4 п.212.3 ст.212 ПК України.

Згідно із п.117.3 ст.117 ПК України, здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців у розмірі 100 відсотків вартості реалізованого пального або спирту етилового.

Таким чином, враховуючи те, що ПЕВКП Промтехсервіс реалізовано (відчужено) природний газ в кількості 275 тис.м.куб. загальною вартістю 2159239,50 грн. згідно податкової накладної №3 від 31.10.2019 року, суд вважає, що відповідач довів правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №002660/0706 від 24.11.2020 року про застосування до ПЕВКП Промтехсервіс штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 2159239,50 гривень.

Щодо строків застосування штрафної (фінансової) санкції до позивача, суд вказає наступне.

Звертаючись до суду, Підприємство стверджувало про застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) поза межами граничних строків, визначеним статтею 102 ПК України.

В контексті наведеного зазначає, що за змістом пункту 114.1 статті 114 ПК України (в редакції, чинній на момент прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення) граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Так, згідно з пунктом 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Отже, установлений законодавцем у ПК України строк, як темпоральна величина, призначений для своєчасної реалізації контролюючими органами як суб`єктами владних повноважень компетенції щодо застосування штрафних санкцій, спричиняючи у разі його пропуску юридично значимі наслідки. Такими юридичними наслідками є звільнення платника податків, як учасника податкових правовідносин, від відповідальності, обмежуючи таким чином період невизначеності щодо останнього, що в кінцевому результаті гарантує дотримання конституційних прав та обов`язків особи, інтересів держави, а також раціональну організацію правозастосовної діяльності. Запровадження таких строків сприяє правовому захисту, забезпеченню стабільності, стійкості існуючої системи правовідносин, а також можливості збору та закріплення доказів вчиненого правопорушення.

Верховний Суд неодноразово за результатами аналізу наведених вище норм ПК України, зокрема, у постановах від 10 травня 2018 року у справі №820/3544/17, від 05 липня 2019 року у справі №820/11541/13-а, від 24 листопада 2020 року у справі №520/13377/19, від 05 листопада 2021 року у справі №640/22711/19 вказував, що граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 ПК України. Відлік такого строку пов`язується не з днем фактичної сплати позивачем узгодженої у минулих роках суми податкового (грошового) зобов`язання, а саме із останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань.

Отже, враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач застосував до позивача штрафну (фінансову) санкцію в межах граничного строку з моменту подачі податкової накладної №3 від 30.10.2019 та реєстрації її в ЄРПН 07.11.2019.

Зважаючи на викладене, суд погоджується з висновком контролюючого органу щодо здійснення ПЕВКП Промтехсевіс реалізації газу в кількості 275 тис.м.куб. загальною вартістю 2159239,50 грн. згідно податкової накладної №3 від 31.10.2019, у зв`язку з чим за порушення підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 Податкового кодексу України до позивача застосовані штрафні санкції у сумі 2159239,50 грн.

Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновки суду по суті спору не змінюють.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положеннями частин 1 та 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, якою установлено, що суди, розглядаючи справи, застосовують як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. і протоколи до неї та практику ЄСПЛ.

Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні по справі Руїс Торіха проти Іспанії (від 9 грудня 1994 року №18390/91), вказав, що статтю 6 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Міра цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення. Необхідно також враховувати численність різноманітних тверджень, з якими сторона у справі може звернутися до судів, та відмінності, наявні в Договірних державах, стосовно передбачених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків, викладення та підготовки рішень. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

В рішенні Салов проти України (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року) Суд також звернув увагу на те, що статтю 6 параграф 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем в судовому засіданні доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами правомірність прийняття ним оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №002660/0706 від 24.11.2020 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 2159239,50 грн. Тому, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрат розподілу не підлягають.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 295, 297 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Згідно статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: Приватне експериментально-виробничо-комерційне підприємство Промтехсервіс, код в , адреса: вул. Чорновола, буд. 45, селище Лисець, Івано-Франківський р-н, Івано-Франківська обл., 77455;

відповідач - Головне управління ДПС в Івано-Франківській обл., код в , вул. Незалежності, буд. 20, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ Бобров Ю.О.

Рішення складене в повному обсязі 01 вересня 2025 року.