Справа № 460/13448/24
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2025-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 рокуСправа № 460/13448/24 пров. № А/857/2896/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Гудима Л.Я., Кузьмича Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2024 року (суддя Друзенко Н.В., м.Рівне, повний текст складено 10 грудня 2024 року) -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі ГУПФ), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУПФ-1) в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ від 27.09.2024 №33 про відмову у призначенні пенсії (далі Рішення) із зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон №796-XII), як особі, яка є постраждалою внаслідок аварії на ЧАЕС;

зобов`язати відповідача призначити та виплачувати починаючи з 20.09.2024 пенсію за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку на шість років на умовах визначених абзацом 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ та з врахуванням вимог до наявного страхового стажу відповідно до частини другої статті 56 Закону №796-ХІІ відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка виснувана в постанові від 09.07.2024 по справі №240/16372/23, зарахувавши при цьому до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії період навчання в автошколі ДТСААФ з 29.12.1987 по 15.04.1998, період проходження військової служби з 30.04.1998 по 01.06.1990, період роботи відповідно до довідки №2529 від 02.11.2023, виданої ВП Рівненська АЕС з лютого 1991 року по лютий 1993 року, період роботи відповідно до архівної довідки №113/3130.4-03/23 від 18.04.2023, виданої виконавчим комітетом Вараської міської ради з березня 1993 року по березень 1996 року, період догляду за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи відповідно до пункту 13 частини першої статті 30 Закону №796-ХІІ, з 01.04.1996 по 31.12.2003.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В апеляційній скарзі вказує, що сумарна кількість безпідставно не зарахованого страхового стажу становить понад 16 років, а тому страховий стаж становить більше 23 років, що є достатнім для призначення пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ з врахуванням частини другої статті 56 цього Закону.

Відповідачі відзиву на апеляційну скаргу не подали.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на судове рішення, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки на момент звернення до органу Пенсійного фонду (20.09.2024) у позивача відсутній необхідний страховий стаж 24 роки, то він не набув права на призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ у віці 54 роки.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Більська Воля Володимирецького району Рівненської області та є громадянином, який потерпів від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Рівненською обласною державною адміністрацією 30.11.2022 повторно.

Згідно з довідкою Вараської міської ради Рівненської області с.Більська Воля від 22.07.2024 №676, позивач проживає в с.Більська Воля Вараського району Рівненської області з 09.03.1969 по 10.10.1986, з 25.12.1987 по 24.05.1987, з 10.07.1990 по даний час. Підстава видачі: погосподарські книги.

Відповідно до «Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР №106 від 23.07.1991 (далі Перелік), с.Більська Воля Володимирецького (Вараського) району Рівненської області відноситься до зони гарантованого добровільного відселення (3 зона).

Відповідно до довідки №84-06-06 від 20.04.2023, виданої Комунальним підприємством Володарської селищної ради «Трудовий архів», у документах архівного фонду СС «Промінь» село Логвин Володарського району Київської області, є відомості про те, що згідно книг обліку заробітку працівників колгоспу «Промінь», «Шлях Ілліча» та СС «Промінь» с.Логвин Володарського району Київської області, позивач дійсно працював у вищевказаному господарстві в 1986-1988 роках і виробив наступну кількість людиноднів і отримав таку заробітну плату помісячно. У 1986 році: січень 3 л/д та 19,16 з/плат, липень 16 л/д та 84,88 з/плат, серпень 26 л/д та 89,44 з/плат, вересень 24 л/д та 73,85 з/плат, жовтень 23 л/д та 68,16 з/плат, листопад 21 л/д та 87,66 з/плат, грудень 27 л/д та 80,00 з/плат. У 1987 році: січень 7 л/д та 16,52 з/плат, лютий 7 л/д та 25,31 з/плат, березень 24 л/д та 121,46 з/плат, квітень 41 л/д та 191,35 з/плат, травень 16 л/д та 73,10 з/плат, червень 42 л/д та 187,26 з/плат, липень 25 л/д та 176,96 з/плат, серпень 28 л/д та 127,30 з/плат, вересень 27 л/д та 176,74 з/плат, жовтень 23 л/д та 107,01 з/плат, листопад 29 л/д та 173,89 з/плат, грудень 19 л/д та 113,37 з/плат. За 1988 рік відомості відсутні (прочерки).

Згідно з довідкою ТСО України Володимирецької автомобільної школи від 24.07.2024 №045, ОСОБА_1 дійсно навчався у Володимирецькій автошколі ДТСААФ з 29.12.1987 по 15.04.1988 і отримав кваліфікацію водія транспортних засобів категорії «С» (3 класу). Форма навчання денна з відривом від виробництва. Підстава: наказ №14 від 29.12.1987, акт №7 від 27.04.1988.

Відповідно до військового квитка НОМЕР_2 , що виданий ІНФОРМАЦІЯ_2 30.05.1988, ОСОБА_1 призваний на військову службу 30.05.1988. Звільнений в запас 01.06.1990.

Згідно з довідкою №2529 від 02.11.2023, виданої ВП Рівненської АЕС ДП НАЕК «Енергоатом», позивач отримував заробітну плату усього за лютий-грудень 1991 року 0,05154, за січень-грудень 1992 року 0,81315, за січень-лютий 1993 року 0,47797.

Згідно з записами №1 та №2 трудової книжки НОМЕР_3 , ОСОБА_1 08.03.1993 прийнятий на роботу в колгосп «Біле Озеро», 01.02.1997 звільнений з роботи за власним бажанням.

Відповідно до архівної довідки №113/3130.4-03/23 від 18.04.2023, виданої виконавчим комітетом Вараської міської ради ОСОБА_1 , відпрацював у колгоспі «Біле Озеро» с.Більська Воля Володимирецького району Рівненської області з 1993 по 1996 рік. Кількість відпрацьованих вихододнів за 1993 рік 306, а саме: березень 31, квітень 30, травень 31, червень 30, липень 31, серпень 31, вересень 30, листопад 31, 30, грудень 31. За 1994 рік відпрацьованих вихододнів 314, а саме: січень 42,8, березень 31, квітень 3, травень 31, червень 30, липень 31, серпень 31, вересень 30, жовтень 31, листопад 15, грудень 31. За 1995 рік відпрацьованих вихододнів 248, а саме: січень 31, лютий 35, квітень 5, травень 31, червень 30, липень 31, серпень 31, вересень 30, жовтень 24. За 1996 рік відпрацьованих вихододнів 52, а саме: січень 3,31, лютий 2, березень 16. Міститься інформація про суми нарахованої заробітної плати за період з березня 1993 року по квітень 1996 року.

Наявним в матеріалах справи свідоцтвом про народження підтверджується, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 . Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4 , ОСОБА_2 є дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи. Довідкою Департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради №134 від 01.10.2024 підтверджується, що ОСОБА_2 видано посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_4 від 22.04.1999.

20.09.2024 позивач звернувся із заявою та документами до територіального органу ПФУ про призначення пенсії згідно зі статтею 55 Закону №796-XII.

Рішенням ГУПФ від 27.09.2024 №33 позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону №796-XII з тієї підстави, що відсутній необхідний страховий стаж не менше 24 років.

У вказаному рішенні зазначено про те, що вік заявника 55 років. Підтверджений період роботи (проживання) на території зони гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 3 роки 4 місяці 7 днів (з 26.04.1986 по 10.10.1986 5 місяців 15 днів, з 25.12.1987 по 24.05.1988 5 місяців, з 10.07.1990 по 31.12.1992 2 роки 5 місяців 22 дні). Загальний підтверджений період роботи (проживання) на території зони гарантованого добровільного відселення 33 роки 10 місяців 29 днів, що дає право на зниження пенсійного віку на 6 років. Необхідний страховий стаж зменшений на кількість років зменшення пенсійного віку становить 24 роки. Страховий стаж особи становить 6 років 11 місяців 10 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

періоди роботи відповідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_3 з 08.03.1993 по 01.02.1997, оскільки відсутня інформація про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в колгоспі;

періоди роботи відповідно архівної довідки від 18.04.2023 з 1993 по 1996 роки, оскільки значиться « ОСОБА_1 ,», що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_4 »;

період проходження військової служби відповідно військового квитка НОМЕР_2 від 30.05.1988, оскільки неможливо ідентифікувати дату призову;

періоди роботи відповідно до довідки №84-06-06 від 20.04.2023 за 1986 - 1988 роки, оскільки відсутній запис в трудовій книжці заявника, тому можливо буде розглянути зарахування до страхового стажу вищезазначених періодів роботи лише після підтвердження первинними документами;

час догляду за потерпілими дітьми від Чорнобильської катастрофи до досягнення ними 12-річного віку, оскільки в посвідченні дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи НОМЕР_4 відсутній підпис відповідальної особи.

Для зарахування періоду проходження військової служби необхідно надати військовий квиток або уточнюючу довідку з територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Зі змісту оскаржуваного рішення суду видно, що суд визнав за можливе зарахувати до страхового стажу позивача:

період роботи у колгоспі «Біле Озеро» з березня 1993 року по березень 1996 року, тобто 3 роки;

період проходження військової служби з 30.05.1988 по 01.06.1990 становить 2 роки 3 дні;

період навчання з 29.12.1987 по 15.04.1988 Володимирецькій автошколі ДТСААФ, що становить 3 місяці 18 днів;

період роботи з лютого 1991 року по лютий 1993 року у ВП Рівненської АЕС ДП НАЕК «Енергоатом», що становить два роки.

На підставі вище наведеного, суд першої інстанції визнав, що документально підтверджений страховий стаж позивача, який безпідставно не врахований пенсійним органом становить 8 років 5 місяців 29 днів +6 років 11 місяців і 10 днів, що визнанні у Рішенні ГУПФ.

Фактично рішення суду в цій частині не оскаржується відповідачами та визнається позивачем.

Разом з тим, скаржник не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині не зарахування до страхового стажу періоду догляду за дитиною (з 01.04.1996 по 31.12.2003), яка є потерпілою від наслідків аварії на ЧАЕС на умовах пункту 13 частини першої статті 30 Закону №796-ХІІ.

Положеннями статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 13 статті 30 цього Закону №796-ХІІ передбачено, що потерпілим дітям, зазначеним у пунктах 1-6 статті 27 цього Закону, та їх батькам надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема, зарахування до стажу роботи одному з батьків часу догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею віку 12 років.

Слід зазначити, що згідно із пунктом 11 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (далі Порядок №637), час догляду одного з батьків за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи або довідки про видачу такого посвідчення; заяви особи, яка звернулася за призначенням пенсії, про те, що ніхто з батьків не скористався пільгою, передбаченою пунктом 13 статті 30 Закону №796-ХІІ; документів про те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював.

У свою чергу, документами, які підтверджують те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював, є: виписка з трудової книжки; відомості про відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, отримані в порядку взаємного обміну інформацією; інформація із системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.35).

ОСОБА_2 має статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи згідно посвідчення від 22.04.1999 серії НОМЕР_4 .

Як уже вище вказано, документами, які підтверджують те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював, є зокрема виписка з трудової книжки. З трудової книжки позивача від 08.03.1993 серії НОМЕР_3 (охоплює спірний період), з врахуванням того що наведено вище відносно зарахованого стажу, видно, що відсутні записи про трудові діяльність починаючи з квітня 1996 року по травень 2004 року.

Апеляційний суд звертає увагу, що позивач просить зарахувати до страхового стажу період догляду за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку з 01.04.1996 по 31.12.2003.

Відповідно до Порядку №637, час догляду одного з батьків за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку встановлюється на підставі заяви особи, яка звернулася за призначенням пенсії про те, що ніхто з батьків не скористався пільгою, передбаченою пунктом 13 статті 30 Закону №796-ХІІ.

З наявної в матеріалах справи Форми РС-право на ім`я ОСОБА_3 (дружини позивача) вбачається, що період з 22.12.1996 по 12.10.2002 (охоплює період відповідно до заявлених позивачем позовних вимог, який не зарахований позивачу до його стажу), зарахований до страхового стажу дружини позивача при призначенні їй пенсії за віком, однак вказаний період зарахований як догляд за дитиною до 3 років (а.с.26-27).

Відтак, оскільки зарахування до страхового стажу зазначеного періоду догляду можливе лише за умови, що інший з батьків не скористався пільгою, передбаченою пунктом 13 статті 30 Закону №796-ХІІ, а дружина позивача не скористалася такою пільгою з огляду на вказані вище факти, тому період з 01.04.1996 по 31.12.2003 підлягає зарахуванню позивачу до страхового стажу незалежно від того, що у цей період мати дитини не працювала і здійснювала догляд за дитиною до 3 років.

Апеляційний суд звертає увагу, що підставою незарахування позивачу періоду догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею віку 12 років згідно Рішення відповідача було те, що в посвідченні дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи від 11.04.1999 серії НОМЕР_4 відсутній підпис відповідальної особи. Інших підстав для відмови в зарахуванні такого періоду відповідачем не наведено.

Разом з тим, позивачем до матеріалів справи додано довідку Департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради від 01.10.2024 №134 про те, що ОСОБА_2 (його дитині) було видане посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_4 від 22.04.1999, підстава журнал видачі посвідчень серії «Д» за 1999 рік (а.с.49, 51-52).

Апеляційний суд, вважає таку підставу відмови «надмірним формалізмом» та вважає за необхідне зазначити, що в пенсійного органу не було достатніх підстав ставити під сумнів справжність відповідного посвідчення, так як відсутність підпису відповідальної особи не є виною позивача, чи тим паче його на той час малолітньої дитини, а у разі наявності будь-яких сумнівів, ГУПФ відповідно до пункту 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1) (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846) мало право провести перевірку достовірності відомостей, що викликають певні сумніви чи мають певні недоліки в змісті.

Підсумовуючи викладене вище, зважаючи на встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що наявні підстави для врахування до страхового стажу позивача періоду догляду за дитиною (з 01.04.1996 по 31.12.2003), яка є потерпілою від наслідків аварії на ЧАЕС.

Відтак, з урахуванням документально підтвердженого страхового стажу позивача, такий становить 23 роки 3 місяці 8 днів.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені статтею 55 Закону № 796-XII.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 частини першої статті 55 Закону № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV), за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Пунктом 5 частини другої статті 55 Закону №796-ХІІ передбачено, зокрема, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Так, відповідачами не заперечується право позивача на зниження пенсійного віку на 6 років відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII.

Частиною третьою статті 55 Закону № 796-XII прямо передбачено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Пільги щодо обчислення стажу роботи (служби) визначені у статті 56 Закону № 796-XII, згідно з частиною другою якої право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку.

Так, відмовляючи позивачу в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку ГУПФ посилалось на те, що для призначення позивачу пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону № 796-XII його страховий стаж, з урахуванням вимог статті 26 Закону № 1058-ІV, повинен становити 24 роки, натомість наявний в нього страховий стаж становить 6 років 11 місяців 10 днів

Проте, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду в постанові від 25.02.2020 у справі № 344/9747/17 сформувала правовий висновок, згідно з яким відповідно до статті 56 Закону № 796-ХІІ громадянам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, надано державою право саме на пенсію в повному розмірі - у розмірі не меншому за мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений статтею 28 Закону № 1058-ІV.

Вказані висновки також підтвердив і Верховний Суд у своїй постанові від 09 липня 2024 року у справі №240/16372/23.

Тобто, ОСОБА_1 як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, має право на призначення пенсії за наявності стажу роботи не менше 20 років.

Апеляційний суд, не підтримує висновки суду першої інстанції щодо нерелевантності постанови Верховного Суду у справі №240/16372/23 щодо спірних відносин у розглядуваній справі, так як підставою відмови у призначенні пенсії особи зі зниженням пенсійного віку у справі №240/16372/23 та у цій справі була відмова ГУПФ, з підстав того, що страховий стаж позивача, з урахуванням вимог статті 26 Закону №1058-ІV, повинен становити 21 рік, у цій справі 24 роки, натомість наявний позивачки страховий стаж у справі №1058-ІV становив 15 років 01 місяць, тобто достатній згідно вимог статті 55 та 56 Закону № 796-ХІІ (для жінок).

А зважаючи на наявні вище підстави для додаткового зарахування до страхового стажу позивача ще 16 років до визнаних ГУПФ 6 років, позивач має прав на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку та зарахування спірних періодів роботи до його страхового стажу.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення), що призвело до безпідставної відмови у задоволенні позову.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2024 року скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, з урахуванням правової оцінки, наданої апеляційним судом у цьому рішенні, зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії періоди:

роботи у колгоспі «Біле Озеро» з березня 1993 року по березень 1996 року;

проходження військової служби з 30 травня 1988 року по 01 червня 1990 року;

навчання у Володимирецькій автомобільній школі ДТСААФ з 29 грудня 1987 року по 15 квітня 1988 року;

період роботи у Відокремленому підрозділі «Рівненська АЕС» Державного підприємства НАЕК «Енергоатом» з лютого 1991 року по лютий 1993 року;

періоду догляду за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею віку 12 років з 01 квітня 1996 року по 31 грудня 2003 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у призначенні пенсії від 27 вересня 2024 року №33.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити та виплачувати з 20.09.2024 ОСОБА_1 пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2422,16 гривень.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді Л. Я. Гудим
С. М. Кузьмич