Справа № 990/388/25
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

18 вересня 2025 року м. Київ № 990/388/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши у місті Києві матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань про визнання протиправною бездіяльності та незаконним рішення про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державного бюро розслідувань, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Державного бюро розслідувань, яка полягала у порушенні строків внесення відомостей до ЄРДР, непроведенні жодних слідчих дій та приховуванні вищезазначених злочинів, вчинених посадовими особами Національної поліції;

- визнати протиправним та скасувати рішення (постанову) про закриття кримінального провадження щодо злочинів, вчинених посадовими особами Національної поліції;

- зобов`язати ДБР відновити досудове розслідування у вказаному провадженні;

- вирішити питання про передачу відновленого провадження за належною підслідністю до Служби безпеки України та НАЗК, оскільки воно стосується злочинів проти правосуддя, корупції та, ймовірно, державної зради.

- розглянути можливість стягнення з Відповідача (ДБР) на користь позивача понесених судових витрат та заявленої моральної шкоди у розмірі 200 000 гривень безпосередньо в рамках даного адміністративного провадження, на підставі статті 56 Конституції України, яка гарантує право на відшкодування шкоди, завданої незаконною бездіяльністю органів державної влади.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Згідно з ч. 2 ст. 171 КАС України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Аналогічні вимоги містяться також у ч. 6 ст. 21 КАС України.

Так, завданням адміністративного судочинства, згідно ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Згідно з п.п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

При цьому, п. 7 ст. 4 КАС України передбачено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

З наведеного вбачається, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте, сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не обов`язково є підставою ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом із тим приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить суд, зокрема, визнати протиправною бездіяльність щодо непроведення слідчих дій, приховуванні злочинів, вчинених посадовими особами Національної поліції; визнання протиправною та скасування постанови про закриття кримінального провадження щодо злочинів, вчинених посадовими особами Національної поліції; зобов`язання ДБР відновити досудове розслідування; вирішити питання про передачу відновленого провадження за належною підслідністю до Служби безпеки України та НАЗК, оскільки воно стосується злочинів проти правосуддя, корупції та, ймовірно, державної зради.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд прийшов до висновку, що в даному випадку, вказані правовідносини мають вирішуватися відповідно до норм кримінального судочинства, яке регулює порядок звернення осіб до суду з вищевказаними вимогами, зокрема, порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого під час досудового розслідування (Глава 26, ст.303-308 КПК України).

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу кримінального судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з; питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів..». З огляду на це не вважається «судом, не встановленим законом» є орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про порушення відповідачами положень КПК України щодо слідчих дій, правомірності закриття кримінального провадження тощо не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а позивачу, з метою належного захисту, необхідно звернутися до суду в порядку кримінального судочинства.

Щодо позовних вимог моральної шкоди у розмірі 200000 гривень, то необхідно зазначити, що відповідно до ст. 5 КАС України, суд може здійснити захист прав особи шляхом відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю виключно у разі прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 частини 1 ст. 5 КАС України.

Тобто, адміністративній суд може прийняти рішення про відшкодування моральної шкоди лишу за результатами розгляду публічно-правового спору.

В той же час, як було встановлено раніше, у даних правовідносинах відсутній публічно правовий спір, оскільки такі відносини регулюються кримінальним законодавством України.

Крім цього, встановлення фактів, які мають юридичне значення належить до компетенції місцевих загальних судів та регулюються ЦПК України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Тому, в даному випадку наявні підстави для відмови у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 170 КАС України.

Частиною 1 ст. 239 КАС України передбачено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Тому, суд вважає за необхідне роз`яснити, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування належить до юрисдикції місцевого загального суду в порядку КПК України.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Частиною 2 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що про відмову у відкритті провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Оскільки доказів понесення позивачем судових витрат, пов`язаних з розглядом справи суду не надано, питання розподілу судових витрат не вирішується.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 9, 238, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі № 990/388/25 за позовом ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань про визнання протиправною бездіяльності та незаконним рішення про закриття кримінального провадження.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування належить до юрисдикції місцевого загального суду в порядку КПК України.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копія ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами не пізніше наступного дня після її постановлення. Копію позовної заяви залишити в суді.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Панченко Н.Д.