Справа № 120/8518/25
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

19 вересня 2025 р. Справа № 120/8518/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши у письмовому провадженні заяву про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

19.06.2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправною, на думку позивача бездіяльністю відповідача щодо не розгляду його заяв від 15.05.2025 року та від 04.06.2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 5 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

19.09.2025 року представником позивача подано заяву про забезпечення позову, у якій останній просить суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом встановлення заборони військовій частині НОМЕР_1 вчиняти будь-які дії, пов`язані із переміщенням ОСОБА_1 із учбового центру 235 військової частини НОМЕР_1 , в тому числі й пов`язані із прийняттям наказу про направлення (переведення) для проходження подальшої військової служби до будь-якої військової частини, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову представник позивача зазначає, що відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31.07.2025 року №1504М "Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період" ОСОБА_1 призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період та відправлений до військової частини НОМЕР_1 .

Вказав, що на момент подання заяви про забезпечення позову, ОСОБА_1 перебуває у НОМЕР_2 учбовому центрі військової частини НОМЕР_1 .

На переконання представника позивача, якщо після проходження військової підготовки ОСОБА_1 вподальшому направлять для проходження військової служби, це унеможливить реалізацію його права на ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав.

За вказаних обставин представник позивача вважає, що існують очевидні ознаки протиправності оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень та обставини, які у разі задоволення позовних вимог cуттєво ускладнять або унеможливлять виконання рішення суду.

Визначаючись щодо наявності підстав для забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

- очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частинами 1,2 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до частини 1 статті 152 КАС України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Як уже наголошувалось судом, частиною 2 статті 150 КАС України передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" в тій частині, яка стосується загальних положень застосування забезпечення позову, а також Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 06 березня 2008 року №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ" розглядаючи клопотання про забезпечення позову, суд (суддя) повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з таким клопотанням, позовним вимогам.

При цьому, регулювання підстав та порядку забезпечення позову здійснюється в інтересах не лише певної особи, а й інших осіб-учасників провадження, суспільства, держави в цілому з дотриманням критеріїв адекватності (відповідності вимогам, виключно в межах яких допускається застосування відповідних заходів; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову) та співмірності (співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів). Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 року у справі №826/16911/18, від 25.04.2019 року у справі №826/10936/18, від 26.06.2019 року у справі №826/13396/18, від 30.09.2019 року у справі №420/5553/18, від 30.09.2019 року у справі №640/868/19, від 30.09.2019 року у справі №1840/3517/18, від 29.01.2020 року у справі №640/9167/19.

Суд звертає увагу на те, що розгляд справи по суті-це безпосередньо вирішення спору судом з ухваленням відповідного рішення. У свою чергу, забезпечення позову-це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду.

Тому, сам факт прийняття суб`єктом владних повноважень (відповідачем) рішення чи вчинення дій, які на думку заявника порушують його права та інтереси, не може автоматично свідчити про те, що таке рішення чи дії є очевидно протиправними і що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання майбутнього рішення суду, адже факт порушення прав та інтересів особи (позивача) підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

Таким чином, аналіз змісту вказаних норм та правових висновків свідчить про те, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Як вже зазначено судом вище, позивач просить суд заборонити військовій частині НОМЕР_1 вчиняти будь-які дії, пов`язані із переміщенням ОСОБА_1 із учбового центру 235 військової частини НОМЕР_1 , в тому числі й пов`язані із прийняттям наказу про направлення (переведення) для проходження подальшої військової служби до будь-якої військової частини, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Разом з тим, суд зазначає, що можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.

Поряд з цим, варто також зауважити, що предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем (заявником) і відповідачем.

Під предметом спору розуміється певна матеріально-правова вимога позивача (заявника) до відповідача, стосовно якої позивач (заявник) просить ухвалити судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач (заявник) обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом спору у даній справі є бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду заяв ОСОБА_1 від 15.05.2025 року та від 04.06.2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 5 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Суд наголошує, що вжиття заходів забезпечення адміністративного позову нерозривно пов`язано з підставами та предметом адміністративного позову і ними обумовлюється.

Разом з тим, заходи забезпечення позову, про які просить представник позивач, не є нерозривно пов`язаними з підставами та предметом адміністративного позову, які зводяться виключно до встановлення протиправної бездіяльності щодо розгляду заяв про надання відстрочки від призову.

В той же час, як встановлення права на відстрочку, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", межі предмету даного позову не охоплюють, а тому пов`язаність способу забезпечення позову та предмету спору відсутня.

Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що з викладених у заяві про забезпечення позову мотивів, відсутні підстави вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Виходячи з викладених представником позивача обставин та вищенаведених положень чинного законодавства, суд доходить висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 150-154, 156, 248, 256, 294 КАС України, -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову, - відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя Дончик Віталій Володимирович