Справа № 400/4887/25
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2025-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2025 р. № 400/4887/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мельника О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаВійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,

провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_2 (далі - позивач ) із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі -відповідач) в якому просить: визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати грошового забезпечення зниклого безвісті ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , як законному представнику доньки, яка має першочергове право на отримання такого грошового забезпечення; Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити грошове забезпечення ОСОБА_1 , як законному представнику доньки зниклого безвісті ОСОБА_3 .

Заявлені до Військової частини НОМЕР_1 позовні вимоги ОСОБА_1 , як законний представник малолітньої доньки ОСОБА_4 мотивує незаконністю невиплати грошового забезпечення зниклого безвісті військовослужбовця ОСОБА_3 , який є батьком її доньки.Пояснює, що відповідно до Наказу Командира в/ч НОМЕР_1 № 1108-ОД від 28.09.2024 року про результати проведення службового розслідування для з`ясування причин та обставин зникнення безвісті ОСОБА_3 , Командира бойової машини-командира 2 механізованого відділення З механізованого взводу 2 механізованої роти і механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдата

ОСОБА_3 вважати зниклим безвісти 05 серпня 2024 року під час безпосередньої участі в бойових діях поблизу населеного пункту Торецьк Бахмутського району Донецької області під час виконання обов`язків військової служби та захисту Батьківщини.

Позивач звернулась до Військової частини НОМЕР_1 (далі - Відповідач) із заявою щодо вирішення питання про виплату грошового забезпечення батька своєї доньки.

У відповіді Відповідача № 3487 від 10.03.2025 року повідомлено, що з 01 лютого 2025 року Позивач втрачає право на виплату грошового забезпечення, оскільки одержує аліменти від військовослужбовця.

Позивачка вважає такі дії відповідача протиправними просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі,.

Ухвалою від 14.05.2025 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання.

Відповідача подав до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на їх безпідставність. Зазначає, ОСОБА_3 зник безвісти до 01.02.2025 і не складав особистого розпорядження на випадок полону, військовою частиною НОМЕР_1 було вжито заходів щодо з`ясування переліку осіб, які входять до першої черги членів сім`ї військовослужбовця та які мають право на отримання виплат його грошового забезпечення з 01 лютого 2025 року. Так, було встановлено інформацію щодо батька військовослужбовця- ОСОБА_5 , а також підтверджено факт одержання аліментів його неповнолітньою донькою ОСОБА_4 . Факт одержання аліментів визнається позивачем у позовній заяві.

З урахуванням встановленого кола осіб першої черги, наявних заяв про виплату грошового забезпечення та підтвердження одержання аліментів неповнолітньою дитиною військовослужбовця, командиром військової частини НОМЕР_1 було видано накази по стройовій частині від 28 лютого 2025 року №59 та від 07 квітня 2025 року № 97, якими встановлено наступний розподіл грошового забезпечення, належного

ОСОБА_3 після здійснення встановлених законом відрахувань (зокрема аліментів на неповнолітню доньку ОСОБА_6 ) з 01 лютого 2025 року:

- 50% грошового забезпечення депонуються на спеціальному рахунку військової частини НОМЕР_1 на ім`я зниклого безвісті військовослужбовця;

- 50% грошового забезпечення виплачуються батькові військовослужбовця ОСОБА_5 на його картковий рахунок.

Інформація щодо розмірів нарахованого та виплаченого грошового забезпечення ОСОБА_3 підтверджується розрахунковою карткою №1/1108 від 05.05.2025.

Станом на теперішній час, у повній відповідності до діючого

законодавства, з грошового забезпечення ОСОБА_7 здійснюються відрахування аліментів на неповнолітню доньку ОСОБА_8 (законним представником якої є Позивач), після чого частка грошового забезпечення виплачується його батьку ОСОБА_5 , а інша частка депонується на рахунок військовослужбовця.

Аргументи позивача зводяться до того, що виплата їй частини грошового забезпечення батька їх спільної дитини солдата ОСОБА_3 у вигляді аліментів не відповідає принципу законності, тому розмір такої виплати має бути збільшений за рахунок коштів, належних самому військовослужбовцю, який зник безвісти під час виконання обов`язків військової служби та захисту Батьківщини, а також коштів, належних його непрацездатному батьку.Правового обґрунтування такого твердження позивачем фактично не наведено. Просить в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд, проаналізував матеріали справи, з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, встановив таке.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 травня 2015 року у справі № 753/6997/15-ц шлюб між Позивачем та ОСОБА_3 розірвано.

На підставі судового наказу № 753/23983/18 виданого 11.09.2020 року Дарницьким районним судом м. Києва, було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на

утримання малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій громовій сумі в розмірі 50 відсотків

прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Наказом Командира в/ч НОМЕР_1 № 26 від 25.01.2024 року, ОСОБА_3 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», призначено на посаду командира бойової машини - командира 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 2 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону, ВОС - 121144A/182.

3 25 січня 2024 року зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення і вважати таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків з посадовим окладом за тарифним розрядом 9 у сумі 3170 гривень, шик «сержант».

Наказом Командира в/ч НОМЕР_1 № 215 від 28.07.2024 року, ОСОБА_3 вважати таким, що 28 липня 2024 року прибув в район виконання завдань у складі ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Наказом Командира в/ч НОМЕР_1 № 231 від 13.08.2024 року, ОСОБА_3 командира бойової машини-командира 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 2 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону, який перебував в районі виконання бойових завдань військової частини НОМЕР_1 в складі ОТУ " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", в складі сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, вважати таким, що зник безвісти 05 серпня 2024 року в районі виконання завдань поблизу населеного пункту Торецьк Бахмутського району Донецької області.

3 06 серпня 2024 року призупинити продовольче забезпечення та виплати на карткові рахунки.

Відповідно до Наказу Командира в/ч НОМЕР_1 № 1108-ОД від 28.09.2024 року про результати проведення службового розслідування для з`ясування причин та обставин зникнення безвісті ОСОБА_3 , Командира бойової машини-командира 2 механізованого відділення З механізованого взводу 2 механізованої роти і механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдата

ОСОБА_3 вважати зниклим безвісти 05 серпня 2024 року під час безпосередньої участі в бойових діях поблизу населеного пункту Торецьк Бахмутського району Донецької області під час виконання обов`язків військової служби та захисту Батьківщини.

Позивачка звернулась до Військової частини НОМЕР_1 із заявою щодо вирішення питання про виплату грошового забезпечення батька своєї доньки, однак тримала відмову у вирішенні вказаного питання., не погоджуючись з вказаним звернулася до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, доводам відповідача, викладених у заявах по суті спору, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 5 статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, систему їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах, сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає та регулює відносини у цій галузі Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сім`ї" (далі - Закон №2011-XII).

Відповідно до статті 1 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 2 Закону №2011-XII встановлено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, забезпечення правового регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей регулюється Законом України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" №2505-VIII у редакції від 27.04.2022 (далі - Закон №2505-VIII).

Для цілей Закону №2505-VIII визначено, що особливими обставинами вважаються збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України, надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру.

Особам, які зникли безвісти за особливих обставин під час проходження військової служби, надаються гарантії, передбачені ч.2 ст.9 Закону №2505-VIII та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ч.6 ст.9 Закону №2011-XII за військовослужбовцями, зокрема, безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 розділу ХХХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 визначено, що грошове забезпечення військовослужбовцям, зокрема безвісно відсутніми (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець.

Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 (далі - Порядок №884).

Цей Порядок визначає механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх.

Під терміном "безвісно відсутній військовослужбовець" слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби (пункт 2 Порядку №884).

Пунктом 3 Порядку №884 передбачено, що за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 4 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

До заяви додаються: копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування); довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті); копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності); копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності); копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, копія сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до вимог пунктів 5, 6 Порядку № 884 командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі: подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку; подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку; подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку; з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті. Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.

Виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей: військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно; військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється у разі, коли заява про його виплату надійшла до військової частини (установи,організації): до дня звільнення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах; протягом трьох років з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовців безвісно відсутніми або оголошення померлими, але не пізніше ніж до дня набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей (п.7 Порядку №884).

Отже, виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими та не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

При цьому, аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що першочергове право на виплату грошового забезпечення має дружина (чоловік) військовослужбовця. В разі їх відсутності це право переходить до повнолітніх дітей військовослужбовця, які проживають разом із ним. На рівні із особами другої черги право на отримання грошового забезпечення мають: 1) законні представники (опікуни, піклувальники) чи усиновлювачі неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку); 2) особи, які перебувають на утриманні військовослужбовців. У випадку, якщо військовослужбовець не перебуває у шлюбі та не має неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні та/або повнолітніх дітей, які проживають разом із ним, право на отримання грошового забезпечення переходить до батьків військовослужбовця. При цьому, у випадку наявності декількох осіб, що мають право на виплату їм грошового забезпечення, сума виплати розподіляється рівними частками на кожного (кожну) із них.

Зважаючи на вищенаведені законодавчі положення слід відмітити, що по-перше, у разі зникнення безвісти військовослужбовця першочергове право на отримання грошового забезпечення має його дружина, і тільки в разі її відсутності - інші члени його сім`ї; по-друге, відповідно до пункту 5 Порядку № 884 командир […] військової частини […] розглядає протягом 15 днів командир військової частини подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі

При цьому, перелік підстав для відмови у виплаті грошового забезпечення членам сім`ї військовослужбовця, який, зник безвісти, наведений у пункті 5 Порядку № 844 є вичерпним.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 травня 2015 року у справі № 753/6997/15-ц шлюб між Позивачем та ОСОБА_3 розірвано. Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що наступною за чергою має право на

отримання грошового забезпечення зниклого безвісті військовослужбовця ОСОБА_3 його донька ОСОБА_4 законним представником якої є її мати ОСОБА_1 .

Відтак першочергове право на отримання грошового забезпечення зниклого безвісті військовослужбовця ОСОБА_3 в даній ситуації має законний представник дитини, тобто її мати. Таке право не залежить від того перебувають батьки дитини у шлюбі чи такий шлюб розірваний.

Відповідно ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Отже, відповідно до положень цієї статті за батьком неповнолітньої дитини зберігається обов`язок щодо її забезпечення. Вимоги Порядку №844 виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх також не встановлюють будь-яких винятків стосовно дітей.

Роз`ясненням Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України (лист №1542/11243 від 13.10.2023 року) зазначено, що законодавством України встановлено, що у разі, якщо особа одночасно має право на отримання виплати аліментів з грошового забезпечення та на частку грошового забезпечення в порядку черговості, то такі виплати вона отримує окремо.

Сума аліментів, яка підлягає стягненню, додається до розміру частки грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця, на який така особа має право.

Грошове забезпечення зниклого безвісти ОСОБА_3 необхідно розділити спершу утримуються та перераховуються аліменти на доньку ОСОБА_4 , а залишок грошового забезпечення, що залишається після утримання аліментів, окремо виплачується доньці ОСОБА_4 , яка має першочергове право на виплату грошового забезпечення, через законного представника позивача.

Відповідно до роз`яснення Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України виплата аліментів та виплата частки грошового забезпечення за Законом України - є різними видами виплат. Тобто особи, які отримують аліменти з грошового забезпечення зазначеного військовослужбовця та у разі набуття права за черговістю на виплату частини грошового забезпечення за Законом України, отримують кожну з цих виплат окремо.

Відтак, матері неповнолітніх дітей, які проживають разом з ними, не позбавлені права на виплату їм частини грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця відповідно до вищевказаних норм права.

Враховуючи вищевстановлені обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.Суд вважає, що відмовляючи позивачці, як законному представнику малолітньої доньки ОСОБА_4 у виплаті сум грошового забезпечення безвісті зниклого військовослужбовця ОСОБА_3 , відповідач діяв неправомірно та без врахування норм чинного законодавства та встановлених належних фактів.

Позов задовольнити.

Судові витрати покласти на відповідача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) щодо невиплати грошового забезпечення зниклого безвісті ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), як законному представнику доньки ОСОБА_4 , яка має першочергове право на отримання такого грошового забезпечення.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) виплатити грошове забезпечення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), як законному представнику доньки ОСОБА_4 зниклого безвісті ОСОБА_3 .

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати в розмірі 1 211,20 грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Мельник