Справа № 733/1614/25
Суддя: Вовченко А. В.
Дата ухвалення: 2025-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2-а/733/14/25
Єдиний унікальний №733/1614/25
Рішення

Іменем України

22 вересня 2025 року м.Ічня Ічнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді Вовченка А.В.,

за участю секретаря судового засідання Пікуль Л.К.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні у спрощеному порядку з повідомленням сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить:

- скасувати постанову серії ЕНА № 5300661 від 24 липня 2025 року, про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП;

- стягнути з ГУ Національної поліції в Чернігівській області понесені судові витрати по сплаті судового збору.

Позов обгрунтований тим, що 24 липня 2025 року о 10 год. 11 хв. поліцейський ВП № 2 (м.Ічня) Прилуцького районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області старший лейтенант поліції Хайлук А.А. виніс постанову серії ЕНА № 5300661 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на фізичну особу ОСОБА_1 .

Згідно постанови серії ЕНА № 5300661 - 24 липня 2025 року о 10 год. 11 хв. в м.Ічня на площі Васильченка,8 Прилуцького району , керуючи транспортним засобом SKODA, д.н.з. НОМЕР_1 водій здійснив зупинку траспортного засобу ближче 30 м. від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив п.15.9.(е) ПДР- порушення зупинок ближче 30 м. від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів. У постанові вказано, що до постанови додано: відео з бодікамери 03. Вказаною постановою водій траспортного засобу позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді накладення штрафу у розмірі 340,00грн.

Однак, поліцейський взагалі не здійснював жодних замірів на місці події, не встановлював, від якого об`єкта він здійснював відлік довжини ближче 30 метрів та якою, відповідно, є відстань від ймовірного посадкового майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів, заміри не проводилися, не складено жодного акту вимірювання, немає фото з GPS-координатами, що унеможливлює обєктивне встановлення складу правопорушення.

Таким чином, оскаржувана постанова ґрунтується виключно на твердженнях працівника поліції. Сама по собі постанова, правомірність якої оскаржується, не може розглядатись як доказ складу адміністративного правопорушення, за відсутності інших доказів, оскільки постанова є лише формою фіксації правопорушення, а не доказом його вчинення.

Відповідач не дотримався вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, оцінив докази не всебічно, не повно, не об`єктивно, не пересвідчився візуально чи в будь-який інший спосіб про наявні дорожні знаки на місці зупинки його автомобіля, не здійснив жодних замірів на місці події, не встановив, від якого саме об`єкта, яким чином та якими технічними засобами він здійснював відлік відстані ближче 30 метрів та якою, відповідно, є відстань від ймовірного посадкового майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів, до зупиненого автомобіля позивача.

04.08.2025 ухвалою суду відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, витребувано від ВП №2 (м.Ічня) матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

20.08.2025 до суду від ГУ Національної поліції в Чернігівській області надійшов відзив від відповідача в якому відповідач просить у позові відмовити та в обґрунтування зазначає, що вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, поліцейський оцінив всі обставини справи установлюючи під час розгляду справи, докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Стягнення застосоване без порушення в межах санкції частини 1 статті 122 КУпАП, за якою позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства. Окрім того, сам ОСОБА_1 не заперечував факт зупинки ним автомобіля безпосередньо за посадковим майданчиком маршрутних транспортних засобів на відстані,що є значно меншою ніж визначена законодавством відстань у 30 метрів.Винесена постанова про адміністративне правопорушення за ч. 1ст. 122 КупАП є законною та обґрунтованою.

20.08.2025 до суду від відділу поліції №2 (м. Ічня) Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області надійшов диск портативного відеореєстратора поліцейського про фіксацію адміністративного правопорушення від 24.07.2025 , вчиненого ОСОБА_1 .

Позивач в судовому засіданні, позов підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача ГУ НП в Чернігівській області Дарда О.М. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника відповідача. В позові просив відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що у позов підлягає задоволенню, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що згідно постанови серії ЕНА № 5300661 24 липня 2025 року о 10 год. 11 хв. в м.Ічня на площі Васильченка,8 Прилуцького району , ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом SKODA, д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зупинку траспортного засобу ближче 30 м. від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив п.15.9.(е) ПДР- порушення зупинок ближче 30 м. від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів. Вказаною постановою водій траспортного засобу

ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді накладення штрафу у розмірі 340,00 грн.

Відповідно до частини 1статті 9 КУпАП розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Устатті 72 КАС Українивизначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Приписами статті 90 КАС України регламентовано, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються КАС України, КУпАП, Правилами дорожнього руху, затвердженимипостановою КМУ від 10.10.2001 р. за № 1306 та є публічно-правовими, оскільки стосуються притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.

За положеннями статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ізст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чиз асобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Устатті 280 КУпАП закріплено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимогст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм

внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У силуст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Таким чином, притягнути до адміністративної відповідальності можливо лише ту особу, яка вчинила дії, що підпадають під ознаки адміністративного правопорушення та яка є або може бути суб`єктом адміністративного правопорушення.

При цьому, саме адміністративне правопорушення може існувати лише за наявності всіх перелічених складових, що у сукупності становлять склад адміністративного правопорушення.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1ст. 9 КУпАП). Склад правопорушенняце сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності.

Як уже зазначалось вище, водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення п. 15.9.(е) Правил дорожнього руху, оскільки той здійснив зупинку транспортного засобу ближче 30 метрів до посадкового майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема, за ч.1 ст. 122 КУпАП, є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами і встановлюється шляхом повного, всебічного та об`єктивного з`ясування компетентним суб`єктом владних повноважень всіх обставин справи, а також причин та умов, що сприяли його вчиненню.

Диспозицією ч. 1 ст.122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки тягне за собо. Накладенян штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За п. 15.9.(е) Правил дорожнього руху України зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів). що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків

За правилами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення від відповідача ГУ Національної поліції в Чернігівській області надійшов диск портативного відеореєстратора поліцейського про фіксацію адміністративного правопорушення від 24.07.2025 стосовно ОСОБА_1 .

На відповідному відеозаписі зафіксовано транспортний засіб SKODA, д.н.з. НОМЕР_1 , процесуальний розгляд та винесення оскаржуваної постанови стосовно ОСОБА_1 . Однак зі змісту відеозапису неможливо встановити відстань від посадкового майданчика до зупиненого транспортного засобу позивача та здійснення будь-яких замірів для встановлення наявності складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, зміст оскаржуваної постанови серії ЕНА № 5300661 від 24.07.2025 не відповідає фактичним даним, зафіксованим на відеозапису.

Зазначений недолік фіксації правопорушення не дає підстави для висновку про порушення позивачем, визначеної п. 15.9.(е) ПДР України заборони зупинки транспортного засобу ближче ніж 30 м до посадкового майданчику.

У відповідності до ч. 3ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 року у справі «Карелін проти Росії», за умови наявності певної неточності чи суперечностей, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

У рішенні від 31.07.2008 року по справі «Дружстевні заложна пріа та інші проти Чеської Республіки», в якому ЄСПЛ, зокрема зазначив, що висновки адміністративних органів, викладені у прийнятих ними рішеннях, не повинні бути довільними, нераціональними та непідтвердженими доказами.

Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

У справі №216/5226/16-а від 18.07.2019 Верховний Суд дійшов висновку,що належним доказом порушення правил зупинки, передбаченого п.15.9 (и) ПДР України , мав би бути замір відстані на місці вчинення правопорушення в момент його вчинення. Відеозапис з нагрудної камри, який не містить таких замірів і лише фіксує процесуальні дії поліцейського, не підтверджує факт вчинення р правопорушення і тому не може вважатися належним доказом. Відсутність такого заміру означає відсутність достатніх доказів вини особи.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність доказів на підтвердження порушення ОСОБА_1 п. 15.9.(е) ПДР України, а тому і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Згідно ч. 3ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву буз задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, враховуючи, що підставами скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення є не доведення відповідачем належними та допустимими доказами факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення, то з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити адміністративний позов, шляхом скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Перелік повноважень адміністративного суду за результатами розгляду адміністративної справи визначається у ч. 2ст. 245 КАС України. Однак системний аналіз положень ч. 2ст. 245 КАС Українита ч. 1ст. 5 КАС України дає можливість констатувати, що перелік способів захисту невизнаного, порушеного чи оспорюваного права є невичерпним, а сам обраний спосіб порушеного права має відповідати критерію ефективності.

У той же час судом враховано, що положеннями процесуального законодавства передбачено особливі порядки провадження в межах окремих категорій адміністративних прав. Особливий порядок провадження проявляється в різних процесуальних аспектах, одним з яких є специфічні результати розгляду справи, а відповідно і рішення суду за результатами такого розгляду.

Однією з таких категорій справ є справи про оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень у справі про адміністративне правопорушення, порядок провадження в якій визначаєтьсяст. 286 КАС України.

Зі змісту ч. 3ст. 286 КАС Українивбачається, що за результатами розгляду адміністративного позову в межах даної категорії справ суд може 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З наведеного нормативного припису слідує, що за результатами розгляду адміністративних позов на рішення суб`єкта владних повноважень у справах про адміністративне правопорушення суд може ухвалити лише одне з рішень, передбачених ч. 3ст. 286 КАС України. Це у свою чергу свідчить не тільки про вичерпний перелік правового результату розгляду адміністративної справи, але і про вичерпний перелік способів захисту порушеного права в межах даної категорії справи.

Оскільки зі змісту ч. 3ст. 286 КАС України не вбачається наявність в адміністративного суду в межах даної категорії справ повноважень щодо визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення особи до відповідальності, то суд приходить до висновку, що скасування спірної постанови разом із закриттям провадження по справі є достатнім та ефективним способом захисту порушених прав позивача, що свідчить про відсутність необхідності в застосуванні додаткових способів захисту порушеного права.

Оскільки адміністративний позов задоволено, позивачем здійснена сплата судового збору у розмірі 605,60 грн., що підтверджується квитанцією від 31.07.2025 (а.с.4), вказана сума судового збору підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області як юридичної особи та головного розпорядника бюджетних коштів.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 243-246, 250, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 24.07.2025 серії ЕНА № 5300661 винесену щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення виготовлено 22 вересня 2025 року.

Суддя А. В. Вовченко