Справа № 320/4233/25
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4233/25 Головуючий у І інстанції - Колеснікова І.С.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Бужак Н.П., Мєзєнцева Є.І.,

при секретарі: Руденко Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Комунального підприємства «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення в частині, -

В С Т А Н О В И Л А:

Комунальне підприємство «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в якому просило:

- визнати протиправними дії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг в частині обмеження дії тарифів та населення, встановлених для комунального підприємства «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення на 2025 рік згідно постанови НКРЕКП від 24.12.2024 № 2322 «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення Комунальному підприємству «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради»;

- визнати протиправним та скасувати пункт 2 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.12.2024 № 2322 «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення Комунальному підприємству «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради».

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач вказав, що відсутні правові підстави для прийняття рішення в оскаржуваній частині та вчинення оскаржуваних дій.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Комунальне підприємство «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

В апеляційній скарзі Позивач посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Доводи апеляційної скарги аналогічні, заявленим у позовній заяві, та містять посилання на неповне з`ясування обставин справи судом першої інстанції та невідповідність його висновків таким обставинам.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу Комунального підприємства «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Також, Комунальним підприємством «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради подано клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи.

Вказане клопотання обґрунтоване частими повітряними тривогами, та тим, що в м. Чернігові відбуваються перебої в роботі інтернет зв`язку порушуючи звичний ритм роботи Підприємства та доступу до необхідних ресурсів, які негативно впливають не можливість своєчасно підготувати та надати свої пояснення та заперечення.

Колегія суддів вважає підстави для відкладення (перенесення) розгляду справи неповажними, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

За змістом частини 1 статті 8 КАС України, всі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Відповідно до частини 1 статті 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Згідно з частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Колегія суддів зазначає, що будь-яких доказів перебоїв в роботі інтернет зв`язку Комунального підприємства «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради, останнім до клопотання про відкладення додано не було.

Крім того, зазначене вище клопотання подано до Шостого апеляційного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд», що додатково спростовує доводи Комунального підприємства «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради про перебої в роботі інтернет зв`язку та обмеженого доступу до необхідних ресурсів.

Також, колегія суддів звертає увагу, що явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась, тому в силу приписів ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Отже, на переконання колегії суддів, апеляційний розгляд справи може відбутись і за відсутності Позивача, а правову позицію, викладену в апеляційній скарзі буде прийнято колегією суддів до уваги.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання Комунального підприємства «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради про відкладення (перенесення) розгляду даної адміністративної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представника Відповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до ліцензії на право провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення (постанова НКРЕКП від 27.11.2014 № 385, з урахуванням постанови від 21.09.2015 № 2330), Комунальне підприємство «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради здійснює господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення на території України. (т. 1, а.с. 28-29).

КП «Чернігівводоканал» листом від 26.07.2024 № 04-08/2411 подало на розгляд до Відповідача розрахунки тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення на плановий 2025 рік та надало всі необхідні підтверджуючі матеріали і документи, що використовувалися під час проведення таких розрахунків.

Після вивчення отриманих матеріалів, Відповідач листом від 26.08.2024 № 9577/19.3.2/7-24 повідомив Позивача, що НКРЕКП розглянула документи щодо встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення на 2025 рік КП «Чернігівводоканал», подані листом 26.07.2024 № 04-08/2411.

Відповідач зазначив, що відповідно до п. 3.5 розділу ІІІ Процедури встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, затвердженої постановою НКРЕКП від 24.03.2016 № 364 (далі - Процедура) Позивачу необхідно для подальшого розгляду матеріалів надати копію технологічного регламенту з виробництва питної води, очищення стічних. Після надання зазначених документів розгляд матеріалів буде продовжено.

КП «Чернігівводоканал», згідно отриманого запиту, листом від 19 вересня 2024 року № 04-07/2992 повідомило НКРЕКП, що Технологічні регламенти знаходяться в процесі розробки та після їх затвердження в установленому законом порядку будуть надані до НКРЕКП.

Листом від 31.10.2024 № 04-08/3405 КП «Чернігівводоканал» надало до НКРЕКП скореговані розрахункові матеріали до тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення на 2025 рік.

Листом від 08.11.2024 № 04-08/3476 КП «Чернігівводоканал» направило до НКРЕКП уточнюючі додатки щодо врахування вакантних посад працівників мобілізованих у 2024 році у складі чисельності до тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення.

У подальшому постановою НКРЕКП від 24.12.2024 № 2322 «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення Комунальному підприємству «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради (далі - Постанова № 2322), Позивачу встановлено тарифи зі структурою, наведеною в додатку до цієї постанови:

- на централізоване водопостачання - 28,92 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість);

- на централізоване водовідведення - 26,44 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість).

Разом з тим, пунктом 2 Постанови № 2322 встановлено, що тарифи на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення застосовуються для населення на рівні тарифів, що застосовувалися станом на 24.02.2022, а саме:

- на централізоване водопостачання - 12,97 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість);

- на централізоване водовідведення - 12,79 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість).

Вважаючи пункт 2 вищезазначеної Постанови НКРЕКП від 24.12.2024 № 2322 протиправним, Позивач звернувся до адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги КП «Чернігівводоканал» до НКРЕКП, є безпідставними, оскільки при прийнятті оскаржуваного Позивачем пункту 2 Постанови № 2322 Відповідач діяв у межах компетенції та на виконання повноважень, визначених йому законом, у зв`язку з чим правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22 вересня 2016 року № 1540-VIII (далі - Закон № 1540-VIII) Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Регулятор є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, що є державною власністю, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням. Роботу Регулятора забезпечують його центральний апарат і територіальні органи.

Регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема: у сфері комунальних послуг: діяльності з виробництва теплової енергії на теплогенеруючих установках, включаючи установки для комбінованого виробництва теплової та електричної енергії, транспортування її магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії в обсягах понад рівень, що встановлюється умовами та правилами провадження господарської діяльності (ліцензійними умовами); діяльності у сфері централізованого водопостачання та водовідведення в обсягах понад рівень, що встановлюється умовами та правилами провадження господарської діяльності (ліцензійними умовами) (частина 2 статті 2 Закону № 1540-VIII).

Згідно зі ст. 3 Закону № 1540-VIII Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України. Регулятор здійснює державне регулювання шляхом: 1) нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом; 2) ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг; 3) формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом; 4) державного контролю та застосування заходів впливу; 5) використання інших засобів, передбачених законом.

Основними завданнями Регулятора є: 1) забезпечення ефективного функціонування та розвитку ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 2) сприяння ефективному відкриттю ринків у сферах енергетики та комунальних послуг для всіх споживачів і постачальників та забезпечення недискримінаційного доступу користувачів до мереж/трубопроводів; 3) сприяння інтеграції ринків електричної енергії, природного газу України з відповідними ринками інших держав, зокрема в рамках Енергетичного Співтовариства, співпраці з Радою регуляторів Енергетичного Співтовариства, Секретаріатом Енергетичного Співтовариства та національними регуляторами енергетики інших держав; 4) забезпечення захисту прав споживачів товарів, послуг у сферах енергетики та комунальних послуг щодо отримання цих товарів і послуг належної якості в достатній кількості за обґрунтованими цінами; 5) сприяння транскордонній торгівлі електричною енергією та природним газом, забезпечення інвестиційної привабливості для розвитку інфраструктури; 6) реалізація цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг; 7) сприяння впровадженню заходів з енергоефективності, збільшенню частки виробництва енергії з відновлюваних джерел енергії та захисту навколишнього природного середовища; 8) створення сприятливих умов для залучення інвестицій у розвиток ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 9) сприяння розвитку конкуренції на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг; 10) інші завдання, передбачені законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 17 Закону № 1540-VIII для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор приймає обов`язкові до виконання рішення з питань, що належать до його компетенції.

Згідно з пунктами 11, 13, 14 частини 1 статті 17 Закону № 1540-VIII для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор: контролює додержання ліцензіатами законодавства у відповідній сфері регулювання і ліцензійних умов провадження господарської діяльності та вживає заходів до запобігання порушенням ліцензійних умов; встановлює державні регульовані ціни і тарифи на товари (послуги) суб`єктів природних монополій та інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом, та змінює їх за результатами перевірки або моніторингу; забезпечує захист прав та законних інтересів споживачів товарів (послуг), які виробляються (надаються) суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, розгляд звернень таких споживачів та врегулювання спорів, надання роз`яснень з питань застосування нормативно-правових актів Регулятора.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» (далі - Закон № 2479-VІ) передбачено, що НКРЕКП:

- бере участь у формуванні та реалізації державної політики у сфері теплопостачання і централізованого водопостачання та централізованого водовідведення;

- здійснює ліцензування господарської діяльності з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в обсягах, що перевищують рівень, який встановлюється умовами та правилами провадження господарської діяльності (ліцензійними умовами); розроблення і затвердження ліцензійних умов і порядку контролю за їх дотриманням;

- встановлює тарифи на комунальні послуги суб`єктам природних монополій та суб`єктам господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону № 2479-VІ тарифи на комунальні послуги формуються суб`єктами природних монополій та суб`єктами господарювання на суміжних ринках відповідно до порядків (методик), встановлених національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до цього Закону.

Враховуючи вищевикладене, встановлення ліцензіатам НКРЕКП тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення та їх зміна належить до виключних повноважень Регулятора.

Як вбачається з матеріалів даної адміністративної справи та встановлено судом першої інстанції, Відповідачем прийнято постанову № 2322 «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення Комунальному підприємству «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради», якою Позивачу встановлено тарифи зі структурою, наведеною в додатку до цієї постанови:

- на централізоване водопостачання - 28,92 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість);

- на централізоване водовідведення - 26,44 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість).

Пунктом 2 Постанови № 2322 встановлено, що тарифи на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення застосовуються для населення на рівні тарифів, що застосовувалися станом на 24.02.2022, а саме:

- на централізоване водопостачання - 12,97 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість);

- на централізоване водовідведення - 12,79 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість).

Позивачем в апеляційній скарзі зазначено, що при прийнятті Постанови № 2322 НКРЕКП не враховано той факт, що Підприємство тривалий час за період: 2022 рік - 1 квартал 2024 року працює по тарифам на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, базою для розрахунку яких стали ціни та витрати по електроенергії, податкам, зборам, оплаті праці, тощо за 2020 рік.

Позивачем наголошено, що за цей час відбулося багато змін на ринку цін, що неминуче вплинуло на фінансово-господарську діяльність підприємства та повинно враховуватись і вплинути на збільшення тарифів.

Основним споживачем комунальних послуг є населення (80 - 85 %), тому застосування тарифів встановлених п. 1 Постанови № 2322 до споживачів (крім населення з урахуванням п. 2 цієї Постанови) продовжить призводити до збиткової діяльності Підприємства.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що розмір тарифів, які зазначені в пункті 2 Постанови № 2322 був встановлений для Позивача на рівні Постанови від 22.12.2021 № 2857 «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення Комунальному підприємству «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради», (далі - Постанова № 2857) яка набрала чинності 01.01.2022.

При цьому, у пункті 2 Постанови № 2322 враховано положення постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2022 № 502 «Деякі питання регулювання діяльності у сфері комунальних послуг у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану» (далі - Постанова № 502), пунктом 1 якої рекомендовано органам, уповноваженим встановлювати тарифи, протягом дії воєнного стану в Україні не підвищувати тарифи, зокрема, на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення для населення і застосовувати їх до споживача (населення) на рівні тарифів, що застосовувалися станом на 24.02.2022.

Враховуючи вищевикладене, пунктом 2 Постанови № 2322 встановлено, що тарифи на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення застосовуються для населення на рівні тарифів, що застосовувалися станом на 24.02.2022.

Таким чином, тарифи для населення визначені в пункті 2 Постанови № 2322 встановлені з врахуванням положень Постанови № 502, та відповідно до норм чинного законодавства.

Крім того, абзацом 2 частини 1 статті 42 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» (далі - Закон № 3460- IX) встановлено, що у 2024 році як виняток з положень пункту 1 частини другої статті 29 та пункту 1 частини першої статті 64 Бюджетного кодексу України, податок па доходи фізичних осіб (крім податку, визначеного пунктом 11 частини другої статті 29 Бюджетного кодексу України, та податку від оподаткування доходів у вигляд' грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних- військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу), що сплачується (перераховується) згідно з Податковим кодексом України на відповідній території України (крім території міст Києва та Севастополя), зараховується до загального фонду державного бюджету у розмірі 21 відсоток, до загального фонду бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад - у розмірі 64 відсотки.

Згідно з частиною 2 статті 42 Закону № 3460-ІХ з метою сталого проходження опалювального періоду 2023/2024 років та забезпечення своєчасних розрахунків за комунальні послуги та енергоносії у 2024 році додаткові надходження до загального фонду бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад, визначені абзацом другим частини першої цієї статті, у розмірі 4 відсотки спрямовуються на проведення розрахунків за електричну та теплову енергію, водопостачання, водовідведення, природний газ, інші енергоносії, які використовуються в процесі виробництва теплоенергії або іншого виду енергії, на підтримку підприємств з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії, централізованого постачання холодної води та водовідведення.

Отже, Законом № 3460-ІХ встановлений обов`язок органів місцевого самоврядування надавати суб`єктам господарювання у сфері централізованого водопостачання та централізованого водовідведення з місцевих бюджетів фінансову підтримку для здійснення їх операційної діяльності.

Механізм формування тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення для суб`єктів природних монополій, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення, ліцензування якої здійснюється НКРЕКП, визначено Порядком формування тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, затверджений постановою НКРЕКП від 10 березня 2016 року № 302, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.04.2016 за № 593/28723 (далі - Порядок № 302).

Відповідно до пункту 1.12 глави 1 Порядку № 302 за результатами здійснення заходів контролю НКРЕКП може прийняти рішення щодо включення до структури тарифів на централізоване водопостачання та/або централізоване водовідведення компенсації витрат або зменшення складових тарифів у разі використання коштів не за цільовим призначенням, економії або перевитрат коштів за статтями витрат, що призводить до невідповідності фактичних складових затвердженій структурі тарифів.

Згідно з пунктом 1.15 глави 1 Порядку № 302 при формуванні тарифів планованого періоду враховується компенсація або зменшення складових, у тому числі, що передбачалися для здійснення заходів інвестиційної програми (інвестиційного проекту) та були враховані в тарифах, які діяли до планованого періоду, з урахуванням фактичного строку їх дії.

Пунктами 10 та 12 Методики перевірки дотримання ліцензіатами з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення структур відповідних тарифів та виконання інвестиційних програм (далі - Методика), що є додатком 30 до Порядку контролю за дотриманням ліцензіатами, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.06.2018 № 428 (далі - Порядок № 428), передбачено, що підсумкова сума надлишково отриманого або недоотриманого доходу від здійснення ліцензованої діяльності у звітному році визначається як різниця між сумою, розрахованою відповідно до пункту 8 цієї Методики, та розміром об`єктивних чинників недофінансування ліцензованої діяльності, зазначених у пункті 9 цієї Методики.

Від`ємна сума, визначена згідно з пунктом 10 цієї Методики, підлягає компенсації при встановленні тарифів на наступний планований рік.

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України у випадку недофінансування економічно обґрунтованих витрат ліцензованої діяльності з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення у плановому році за рахунок тарифів, НКРЕКП за результатами здійснення заходів контролю враховує (компенсує) ці суми недофінансування при встановленні тарифів на наступний планований період.

Враховуючи вищенаведене та перевіривши всі фактичні обставини справи, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для скасування пункту 2 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.12.2024 № 2322 «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення Комунальному підприємству «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради», оскільки при прийнятті оскаржуваного Позивачем пункту 2 Постанови № 2322 Відповідач діяв у межах компетенції та на виконання повноважень, визначених йому законом, з чим погоджується і колегія суддів.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Комунального підприємства «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Н.П. Бужак

Є.І. Мєзєнцев

Повний текст складено 16.09.2025 року.