Справа № 580/7847/24
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/7847/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н.П.

Суддів: Беспалова О.О., Мельничука В.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Автогазсервіс» та Головного управління ДПС у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року, суддя Кульчицький С.О., у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автогазсервіс» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування розпорядження,-

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автогазсервіс» звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області, в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати Розпорядження (Витяг) від 19.07.2024 №936-рл, прийняте Головним управлінням ДПС у Черкаській області;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Черкаській області видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Автогазсервіс» ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним за заявою (вх. №14669/АП від 02.07.2024) за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, село Благодатне, дорога захисна дамба.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що для здійснення власної господарської діяльності роздрібної торгівлі пальним у липні 2024 року позивач звернувся до податкового органу із заявою про видачу йому ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, за місцем торгівлі - АГЗС за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, село Благодатне, дорога захисна дамба.

Також позивач вказує, що 19.07.2024 податковий орган прийняв розпорядження №936-рл «Про відмову у видачі ліцензії» у зв`язку з не поданням до заяви на отримання ліцензії повного пакету документів, зокрема акту вводу в експлуатацію об`єкта або акту готовності до експлуатації, або сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, на автозаправну станцію (АЗС), а також вказано, що у позивача станом на час звернення із такою заявою наявна ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним до 02.10.2024.

Товариство вважає розпорядження протиправним, оскільки податковий орган не врахував, що АГЗС, на яке позивач подав заяву про отримання ліцензії є контейнерного типу, виконана як цілісний заводський виріб та для її установлення не передбачено виконання будь-яких будівельних робіт. Улаштування АЗС не потребувало фундаменту чи бетонного майданчику, що виключає потребу у виконанні будівельних робіт та не передбачає прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва відповідно до норм містобудівного законодавства. За таких обставин позивач вважає, що у нього був відсутній обов`язок подавати документи щодо прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва. Також позивачем наголошено, що положеннями Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» не заборонено отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним у період діючої ліцензії.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження (витяг) Головного управління ДПС у Черкаській області від 19.07.2024 №936-рл «Про відмову у видачі ліцензії» щодо відмови у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним Товариству з обмеженою відповідальністю «Автогазсервіс» () за адресою місця роздрібної торгівлі пальним: Черкаська область, Золотоніський район, село Благодатне, дорога захисна дамба.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Черкаській області повторно розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Автогазсервіс» () від 02.07.2024 (вх. №14669/АП від 02.07.2024) про видачу ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, село Благодатне, дорога захисна дамба та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Автогазсервіс» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання Головне управління ДПС у Черкаській області повторно розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Автогазсервіс» щодо видачу ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним та прийняти нове рішення, яким позов у цій частині задовольнити, а в решті рушення суду залишити без змін.

Окрім того, не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління ДПС у Черкаській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Автогазсервіс» () зареєстроване як юридична особа, відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом економічної діяльності товариства за КВЕД є (46.71) оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, а також (47.30) роздрібна торгівля пальним.

02.07.2024 позивач звернувся до Головного управління ДПС у Черкаській області із заявою про видачу йому ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним (вх. №14669/АП від 02.07.2024) за адресою розташування автозаправної станції: Черкаська область, Золотоніський район, село Благодатне, дорога захисна дамба.

До заяви позивач додав наступні документи: дозвіл №374.19.71; дозвіл №373.19.71; платіжне доручення від 28.06.2024 №3239; договір оренди землі від 10.01.2017; витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку; Постанова Верховного Ради України про перейменування деяких населених пунктів; паспорт посудини зав. №16-156; договір поставки від 19.12.2016 №157П-1б; додаток про приймання обладнання; договір оренди нерухомого майна.

Розпорядженням (витяг) Головного управління ДПС у Черкаській області від 19.07.2024 №936-рл «Про відмову у видачі ліцензії» зобов`язано відмовити у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним Товариству з обмеженою відповідальністю «Автогазсервіс» () за адресою місця роздрібної торгівлі пальним: Черкаська область, Золотоніський район, село Благодатне, дорога захисна дамба, у зв`язку з відсутності документів, що необхідних для отримання ліцензії згідно зі ст. 15 Закону №481.

Додатково, податковий орган своїм листом від 22.07.2024 №15835/6/23-00-09-03-21 повідомив позивача про те, що розпорядженням від 19.07.2024 №936-рл «Про відмову у видачі ліцензії» товариству відмовлено у видачі ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним за місцем розташування автозаправної станції у зв`язку з відсутністю акту вводу в експлуатацію об`єкта або акту готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів або інших документів, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, на автозаправну станцію (АЗС), а також вказано, що у позивача станом на час звернення із такою заявою наявна ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним до 02.10.2024.

Не погоджуючись з вищевказаним розпорядження, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади та основи державної політики щодо регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального регулюються Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995 (далі - Закон №481/95-ВР), чинного на момент виникнення спірних правовідносин.

Так, статтею 15 Закону №481/95-ВР визначено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин, а для малих виробників виноробної продукції алкогольних напоїв без додавання спирту: вин виноградних, вин плодово-ягідних, напоїв медових), тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років.

Ліцензія видається за поданою нарочно, поштою або в електронному вигляді заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію (крім ліцензії на оптову торгівлю пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібну торгівлю пальним, зберігання пального з метою подальшої його реалізації іншим споживачам).

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), фіскальні номери програмних реєстраторів розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в податкових органах.

Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

- документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

- акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

- дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Копії таких документів не подаються у разі їх наявності у відкритих державних реєстрах, якщо реквізити таких документів та назви відповідних реєстрів зазначено в заяві на видачу ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального.

Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник.

Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Таким чином, для здійснення господарської діяльності, зокрема, з роздрібної торгівлі пальним, суб`єкт господарювання має отримати ліцензію на здійснення такої діяльності.

Як убачається із матеріалів справи, 02.07.2024 позивач звернувся до Головного управління ДПС у Черкаській області із заявою про видачу ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним (вх. №14669/АП від 02.07.2024) за адресою розташування автозаправної станції: Черкаська область, Золотоніський район, село Благодатне, дорога захисна дамба.

Проте, за результатами розгляду такої заяви Головне управління ДПС у Черкаській області відмовило у видачі ліцензії у зв`язку з відсутністю акту вводу в експлуатацію об`єкта або акту готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інших документів, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, а також у зв`язку з тим, що у позивача станом на час звернення із такою заявою наявна ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним до 02.10.2024.

Так, за змістом ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, норм і правил у порядку, визначеному ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності».

За приписами ч. 2 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Акт готовності об`єкта до експлуатації підписується замовником, генеральним проектувальником, генеральним підрядником або підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників), субпідрядниками, страховиком (якщо об`єкт застрахований).

Відповідно до пункту 2 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20 грудня 1997 року (далі - Правила), роздрібний продаж нафтопродуктів здійснюється через мережу автозаправних станцій (далі - АЗС), що призначені для відпуску споживачам нафтопродуктів.

Згідно з пунктом 3 цих Правил АЗС поділяються на стаціонарні, пересувні та контейнерні. Стаціонарні АЗС комплекс споруд для приймання та відпуску нафтопродуктів з наземним або підземним розміщенням резервуарів і з не зблокованими з ними паливо-, масло- та газороздавальними колонками. На стаціонарних АЗС можуть розташовуватися пункти продажу товарів та надання побутових послуг. Пересувні АЗС комплексна установка технологічного обладнання, змонтованого на автомобільному шасі або причепі, для транспортування та відпуску нафтопродуктів. Контейнерні АЗС установка для відпуску нафтопродуктів, яка складається з резервуара і паливороздавальної колонки, зблокованих в єдиному контейнері. Стаціонарні АЗС розташовуються у населених пунктах, а також на автомобільних дорогах.

Використання пересувних АЗС дозволяється лише для реалізації населенню пічного палива, а також для реалізації палива на місці розташування стаціонарних АЗС у разі проведення їх ремонту або чистки резервуарів. Використання контейнерних АЗС дозволяється лише в автогосподарствах, на промислових і сільськогосподарських підприємствах, платних стоянках автомобілів, моторних човнів і катерів, пристанях, в гаражних кооперативах та сільській місцевості, де відсутні стаціонарні АЗС.

Згідно ДБН В.1.1-7 «Автозаправні станції. основи проектування та будівництва» АЗС класифікуються за потужністю та технологічними рішеннями, зокрема, АГЗС Автозаправна станція зріджених вуглеводневих газів пропан-бутан з резервуарами від 20 м до 100 куб. м.АГЗП автогазозаправний пункт зріджених газів з надземними резервуарами до 10 куб. м або з підземними до 20 куб. м.

Відповідно до ДБН В.2.5-20-2001 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Зовнішні мережі та споруди. Газопостачання» до складу систем газопостачання входять, у тому числі: газонаповнювальні станції (далі ГНС) і пункти (далі ГНП), проміжні склади балонів (далі ПСБ), стаціонарні автомобільні газозаправочні станції (далі АГЗС) і пункти (далі АГЗП), резервуарні установки, групові та індивідуальні газобалонні установки (далі ГБУ ІГБУ), випарні та змішувальні установки ЗВГ. АГЗС та АГЗП призначені для прийому, зберігання ЗВГ та заправки газобалонних автомобілів. АГЗП підрозділяються на стаціонарні та тимчасові. У складі стаціонарного АГЗП передбачаються: резервуари для ЗВГ ємкістю до 10 м3, що установлюються надземно (без обвалування); резервуари для ЗВГ ємкістю до 20 м3, що установлюються підземко; приймальні та заправні колонки; обладнання для перекачування газу; операторну, туалет; засоби пожежогасіння; навіс із негорючих матеріалів над технологічним обладнанням; систему електропостачання, КВП і А та захист від блискавки; сітчасту огорожу із негорючих матеріалів. У складі тимчасового АГЗП, що працює від автоцистерни з резервуаром, що не перевищує 10 м3, передбачають об`єкти аналогічні для стаціонарних АГЗП, замінивши стаціонарні резервуари для ЗВГ на автоцистерну з резервуаром до 10м3. Дозволяється встановлювати на АГЗП стаціонарні заправники газу заводського виготовлення, укомплектовані: резервуарами для газу загальним корисним об`ємом до 10 м3, насосами для перекачування газу, заправною колонкою, відповідними газопроводами та КВП. Транспортна цистерна, що привозить газ від ГНС, повинна установлюватися від стаціонарної цистерни не ближче 5 м.

Згідно з главою 2.6 Методичного посібнику «Деякі особливості визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об`єктів будівництва», затвердженого рішенням Науково-технічної ради Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 10 грудня 2015 року №88, зазначено, що контейнерні АЗС, виготовлені як цілісний заводський виріб відповідно до затверджених у встановленому порядку технічних умов з обов`язковим забезпеченням системами блискавкозахисту, очищення стоків тощо та розміщені на ділянці, забезпеченій інженерною інфраструктурою, що дає можливість підключення та функціонування АЗС без виконання будівельних робіт, не є об`єктом будівництва. Водночас контейнерні АЗС не можуть бути віднесені до тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, оскільки вони є об`єктами підвищеної небезпеки та екологічно небезпечними об`єктами.

Так, матеріали справи свідчать, що ТОВ «Автогазсервіс» до заяви про видачу ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним поданої до Головного управління ДПС у Черкаській області надано наступні документи: свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №671, виданого ДП «Черкаський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації»; градувальну таблицю на сталевий горизонтальний циліндричний резервуар №16156 тип РГС-10, затвердженої ДП «Черкасистандартметрологія» 17.04.2020; паспорт посудини.

Із вищезазначених документів вбачається, що вищезазначений модульний автозаправник газу з резервуаром для зрідженого газу V=9,850 м3, заводський номер 16156, 2016 року випуску є контейнерного типу, виконана як цілісний заводський виріб, та для її установлення не передбачено виконання будь-яких будівельних робіт.

При цьому, колегія суддів зазначає, що за відсутності законодавчо встановленої заборони на здійснення підприємницької діяльності з роздрібної реалізації пального з використанням тимчасових споруд або вимог до такої діяльності, з яких буде вбачатись така заборона, відповідач позбавлений права вимагати від особи - власника (користувача) тимчасової споруди документи, складення яких відносно такої споруди не передбачено законодавством (щодо введення в експлуатацію). Відтак, надання власником (користувачем) тимчасової споруди документу щодо введення в експлуатацію тимчасової споруду за формою передбаченою законодавчо є неможливим.

Відтак, для отримання ліцензії на роздрібну торгівлю пальним суб`єкт господарювання зобов`язаний подати до ліцензійного органу акт вводу в експлуатацію об`єкта, акт готовності об`єкта до експлуатації або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта щодо виконаного цілісним заводським виробом стаціонарного АЗС, проте такий обов`язок не виникає, якщо АЗС розміщено на бетонному майданчику як цілісний заводський виріб і для його установлення не передбачено будь-яких будівельних робіт.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 09.08.2022 у справі №580/2513/21.

У даному випадку, відповідачем не надано доказів того, що для установлення АГЗС, позивачем дійсно проводилися будь-які будівельні роботи чи роботи з установлення фундаментів, результати яких потрібно приймати до експлуатації.

Водночас, приписи абз. 3 ч. 40 ст. 15 Закону № 481/95-ВР не містять вичерпного переліку документів, які необхідні для отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним. В свою чергу, відповідач не вказав який саме документ підлягав поданню позивачем для отримання ліцензії, з урахуванням особливостей спірних правовідносин.

З урахуванням наведеного у сукупності апеляційний суд приходить до висновку, що відповідачем не враховано особливостей розміщення модульної автозаправної станції за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, село Благодатне, дорога захисна дамба, яка є тимчасовою спорудою для здійснення підприємницької діяльності та не підлягає прийняттю в експлуатацію як об`єкт будівництва.

Також, як вірно зазначено судом першої інстанції, безпідставними є посилання відповідача у листі від 22.07.2024 №15835/6/23-00-09-03-21 на те, що у позивача станом на час звернення із заявою (02.07.2024) наявна ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним до 02.10.2024, оскільки положеннями Закону № 481/95-ВР не заборонено отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним у період діючої ліцензії.

Таким чином, розпорядження (витяг) Головного управління ДПС у Черкаській області від 26.02.2024 №936-рл «Про відмову у видачі ліцензії» щодо відмови у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним товариству з обмеженою відповідальністю «Автогазсервіс» () за адресою місця роздрібної торгівлі пальним: Черкаська область, Золотоніський район, село Благодатне, дорога захисна дамба є протиправним та підлягає скасуванню.

Разом з тим, згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Таким чином, у даноній справі слід зобов`язати відповідача повторно розглянути матеріали позивача, оскільки таким чином не порушується принцип дискреційності.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасовано розпорядження (витяг) Головного управління ДПС у Черкаській області від 19.07.2024 №936-рл «Про відмову у видачі ліцензії» та зобов`язання Головне управління ДПС у Черкаській області повторно розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Автогазсервіс» () від 02.07.2024 (вх. №14669/АП від 02.07.2024) про видачу ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Автогазсервіс» та Головного управління ДПС у Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк, визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Беспалов О.О.

Мельничук В.П.