Справа № 120/12110/25
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2025-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Вінниця

19 вересня 2025 р. Справа № 120/12110/25

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Томчук Андрій Валерійович, розглянувши матеріали позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

27.08.2025 до Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача вказує про бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати її довірителю грошового забезпечення (усіх його складових) за період з 19.07.2022 по 20.05.2023 без урахування прожиткового мінімуму встановленого Законом станом на 01 січня відповідного календарного року.

Разом із позовом подано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою від 02.09.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків, що містить позовна заява, шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску.

04.09.2025 представником позивача подано до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду. В обґрунтування такої заяви представник позивача вказала на те, що відповідно до частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Водночас представник позивача стверджує, що позивач при звільненні зі служби не отримував письмового повідомлення про розмір прожиткового мінімуму, який застосовувався при розрахунку грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та інших щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 20.05.2023. При цьому лише після отримання відповіді на адвокатський запит ОСОБА_1 фактично стало відомо про порушення її прав та інтересів. Окрім того, представник позивача звернула увагу на те, що у витязі з наказу про звільнення з військової служби, а також у грошовому атестаті, з якими ознайомлено позивача при звільненні зі служби, відсутня інформація стосовно розміру прожиткового мінімуму, який враховується під час обчислення грошового забезпечення. За таких обставин представник позивача просить поновити строк звернення до суду з цією позовною заявою.

Ухвалою від 09.09.2025 суддя прожив стороні позивача строк для усунення недоліків позовної заяви визначених в ухвалі від 02.09.2025, шляхом подання до суду доказів щодо дати отримання листа ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.04.2025 № 952/10/7769 та довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.04.2025 № 10/57/640; доказів, які б унеможливили своєчасність звернення до суду із цим позовом у строк після отримання згаданих листів.

17.09.2025 представником позивача подано до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду. Така заява обґрунтована тим, що на момент виникнення спірних правовідносин діяла редакція частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України, яка передбачала право на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, а тому, на її думку, строк звернення позивача до суду підлягає поновленню. Окрім того, на виконання вимог ухвали від 09.09.2025 представник вказує, що відповідь на адвокатський запит від ІНФОРМАЦІЯ_1 була отримана 17.04.2025 засобами поштового зв`язку.

За наведених обставин представниця позивача вважає, що слід поновити строк звернення до адміністративного суду.

Розглянувши заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, зважаю на таке.

Особливості строку звернення до адміністративного суду врегульовані статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), частиною 1 якої передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак за загальним правилом, строк звернення до адміністративного суду становить шість місяців, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В силу положень частини 3 статті 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, відповідно до частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) у редакції, що була чинною до 19.07.2022, в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Тобто, у редакції КЗпП України, що була чинною до 19.07.2022, у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник мав право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати (грошового забезпечення) без обмеження будь-яким строком.

Водночас 19.07.2022 набув чинності Закон України від 01 липня 2022 року № 2352-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", яким внесені зміни до законодавства про працю.

Так, пунктом 18 частини 1 розділу І Закону № 2352-IX назву та частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

"Стаття 233. Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів.

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".

Отже, Законом № 2352-IX внесено зміни до статті 233 КЗпП України, а відтак змінено нормативне регулювання правовідносин, які виникли з питань щодо стягнення (виплати) заробітної плати (її складових).

Відтак, починаючи з 19.07.2022, у КЗпП України відсутня норма, яка б передбачала право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці без обмеження будь-яким строком.

Водночас після внесення Законом № 2352-IX відповідних змін частиною другою статті 233 КЗпП України установлено строк звернення до суду у справах про звільнення (місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення) та у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні (тримісячний строк з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні).

При цьому варто звернути увагу на те, що питання щодо застосування строку звернення до суду з позовними вимогами, які стосуються перерахунку грошового забезпечення військовослужбовця, за період з 01 лютого 2020 року по 30 березня 2023 року було предметом дослідження судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в постанові від 21 березня 2025 року у справі № 460/21394/23.

У вказаній справі судова палата, вирішуючи питання щодо застосування статті 233 КЗпП України в частині строку звернення до суду з вимогами про стягнення заробітної плати, дійшла таких висновків (дослівно):

"Якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин").

З урахуванням пункту 1 глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651, відлік тримісячного строку звернення до суду зі спорами, визначеними статтею 233 КЗпП України, почався 01 липня 2023 року."

Отже, Верховний Суд в постанові від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23 виснував, що до вимог щодо виплати грошового забезпечення після 19.07.2022 застосовні норми вже нині чинної редакції статті 233 КЗпП України, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня одержання особою письмового повідомлення про суми, що нараховані та виплачені при звільненні.

У зв`язку з цим зроблено висновок про те, що початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову (у частині вимог за період з 19.07.2022) слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум, що у цій справі відбулося шляхом вручення грошового атестата (тобто, письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні).

Виходячи з цього, судова палата Касаційного адміністративного суду зауважила, що саме дата вручення позивачу зазначеного документа є подією, з якою пов`язаний початок перебігу строку звернення до суду.

Так, предметом оскарження у позові визначено бездіяльність відповідача щодо нарахування і виплати грошового забезпечення (усіх його складових) за період з 19.07.2022 по 20.05.2023 без урахування прожиткового мінімуму встановленого Законом станом на 01 січня відповідного календарного року.

При цьому згідно з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 24 червня 2024 року № 143 позивача з 24 червня 2024 року було виключено зі списків та всіх видів забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Отже, позивач при звільненні з військової служби та отриманні грошового атестату мала б би бути обізнаною про всі суми, що їй були нараховані та виплачені.

Більше того, суддя враховує, що сторона позивача у заявах про поновлення строку звернення до суду, вказує, що достеменно про нараховані і виплачені суми позивач дізналась з відповіді на адвокатський запит наданої ІНФОРМАЦІЯ_4 від 17.04.2025 № 952/10/7769, яка нею була отримана 17.05.2025.

З огляду наведене, якщо зважати на самостійно вказану позивачем дату отримання інформації про суми нараховані і виплачені при звільненні (17.05.2025), саме з цього часу слід здійснювати обчислення тримісячного строку звернення до суду, який закінчився у 18.08.2025.

Натомість, до суду з даним позовом представник позивача звернулася лише 27.08.2025, тобто із пропуском строку, передбаченого статтею 233 КЗпП України.

Водночас у поданих заявах представник позивача, самостійно підтверджуючи, що достеменно про порушення своїх прав позивач дізналась саме 17.05.2025, посилається на те, що строк звернення до адміністративного суду нею не пропущено.

Разом із тим такі доводи представника позивача є необґрунтованими, адже остання самостійно зазначає дату, коли позивач дізналась про порушення своїх прав (17.05.2025) та не наводить жодних обставин які б унеможливили своєчасне звернення до суду із цим позовом від дати отримання як грошового атестату, так і листа відповідача від 17.04.2025 № 952/10/7769.

За таких обставин слід дійти висновку, що ОСОБА_1 пропущено тримісячний строк звернення до адміністративного суду з позовними вимогами нарахування та виплати її довірителю грошового забезпечення (усіх його складових) за період з 19.07.2022 по 20.05.2023, оскільки про порушення своїх прав позивач дізналась, як вона вказує 17.05.2025, натомість до суду з даним позовом представник позивача звернулася лише 27.08.2025.

В силу приписів пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Як унормовано частиною 2 статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (частина 5 статті 169 КАС України).

З огляду на викладене вище наявні підстави для повернення позовної заяви.

Відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ч. 4 ст. 169, ст.ст. 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду залишити без задоволення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Томчук Андрій Валерійович