Справа № 600/1069/24-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/1069/24-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Брезіна Тетяна Миколаївна

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

18 вересня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Курка О. П. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01.04.2022 р. між позивачем (продавцем) та Англійською фірмою IPSWICH CONTAINER TRANSPORT LTD укладено контракт №01/04 з продажу - купівлі свіжих яблук сорту LIGOL 12 палет та сорту GALA MUST 22 палети. (а.с. 30-32).

Матеріали справи містять інвойс від 01.04.2022 р. №01/04 на суму 15682,50 ЄВРО, пакувальний лист, фіто санітарний сертифікат №13/24-6009/АЕ-955117, митну декларацію UA408020/2022/006420, СМR НОМЕР_1 / НОМЕР_2 . (а.с. 33).

До матеріалів справи додано акт IPSWICH CONTAINER TRANSPORT LTD №08/04 від 08.04.2022 р. з фотографіями щодо неякісного товару. (а.с. 40-54).

18.04.2022 р. англійською фірмою IPSWICH CONTAINER TRANSPORT LTD складено акт №1 про неприйняття товару до договору №01/04 від 01.04.2022 року з доданими фотокопіями на підтвердження непридатності товару. (а.с. 55-57).

31.12.2022 р. укладено додаткову угоду №1 до контракту №01/04 від 01.04.2022 р. про розірвання контракту, у зв`язку із неможливістю виконання зобов`язання продавцем через відсутність (непридатність) товару та звільнення покупця від оплати товару. (а.с. 58-59)

Також матеріали справи містять копію електронного листа англійської фірми IPSWICH CONTAINER TRANSPORT LTD щодо отриманого товару, більше 40% якого пошкоджено. (а.с. 61).

За результатами проведеної податковим органом позапланової невиїзної перевірки платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог валютного законодавства при виконанні зовнішньоекономічних операцій по контракту №01/04 від 01.04.2022 р. складено акт №7284/Ж5/24-13-24-04/ від 24.11.2023 р. (а.с. 13-19).

У висновках акта №7284/Ж5/24-13-24-04/ від 24.11.2023 р. вказано про порушення ст. 1 Закону України від 23.09.1994 р. №185/94-ВР та Постанови правління НБУ від 03.06.2015 р. №354, а саме неповернення валютної виручки від експорту свіжих яблук сорту LIGOL - 12464 кг та сорту GALA MUST 844 кг, англійською фірмою IPSWICH CONTAINER TRANSPORT LTD в сумі 15682,50 ЄВРО, законодавчо встановлений термін повернення валютної виручки по вказаній сумі 31.03.2023 року.

До матеріалів справи додано розрахунок пені за порушення розрахунків у сфері ЗЕД в сумі 361220 гривень. (а.с.20).

24.11.2023 р. Івано-Франківською торгово-промисловою палатою складено сертифікат №2600-23-45556 про форс-мажорні обставини (обставин непереборної сили). Цим сертифікатом засвідчено несправну роботу або вихід з ладу рефрижераторної установки причепа для транспортного вантажу, а саме яблук, поставка яких здійснювалась за контрактом №01/04 від 01.04.2022 р., що призвело до псування товару та неможливості його прийняття покупцем з наявністю претензій щодо якості такого товару та неможливості його прийняття покупцем з наявністю претензій щодо якості товару та як наслідок відмова покупця здійснювати оплату за поставлений неякісний товар. Вказано період форс-мажорних обставин з 01.04.2022 р. по 23.11.2023 р. (а.с. 28-29).

30.11.2023 р. позивач подав заперечення на акт перевірки №7284/Ж5/24-13-24-04/ від 24.11.2023 р., однак вказані заперечення не прийнято податковим органом та вказано, що заперечення не спростовують висновків акта перевірки. (а.с. 21-27).

На підставі акта перевірки №7284/Ж5/24-13-24-04/ від 24.11.2023 р. прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.12.2023 р. №000008618/ж/10/24-13-24-04 про застосування пені за порушення термінів розрахунку у сфері ЗЕД в сумі 361220 грн на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3. ст. 54, п. 113.3 ст. 113 розділу ІІ Податкового кодексу України та ст. 4 Закону України від 23.09.1994 р. №185/94-ВР. (а.с. 9).

Позивач подав 30.12.2023 р. скаргу на податкове повідомлення рішення від 15.12.2023 р. №000008618/ж/10/24-13-24-04. Згідно рішення ДПС від 20.02.2024 р. №4466/6/99-00-06-01-02-06 скаргу позивача залишено без задоволення. (а.с. 62-74).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Судом встановлено, що до 07.02.2019 р. діяли норми Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 р. №185/94-ВР (далі Закон №185/94-ВР) ст. 1 якого передбачала, що виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації (z0374-12)) такої продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних послуг - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних послуг. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Виручка резидента за експортним зовнішньоекономічним договором (контрактом) вважається перерахованою на його банківський рахунок за заявою резидента, якщо належна сума врегульована Експортно-кредитним агентством.

Відповідно до ст.4 Закону №185/94-ВР порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Закон №185/94-ВР втратив чинність 07.02.2019 р. на підставі Закону України № 2473-VIII від 21.06.2018 «Про валюту і валютні операції» (далі Закон № 2473-VIII), який визначає правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства. Частиною 5 статті 13 цього Закону також передбачене нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Судом встановлено, що спірні правовідносини виникли щодо виконання зовнішньоекономічних операцій по контракту №01/04 від 01.04.2022 р., у зв`язку із чим і була призначена податковим органом позапланова невиїзна перевірка та складено акт №7284/Ж5/24-13-24-04/ від 24.11.2023 р.

Тобто, у період, за який відповідачем була нарахована пеня згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, набув чинності Закон № 2473-VIII, який і підлягав застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 16 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2473-VIII уповноважені установи, суб`єкти валютних операцій, які до дня введення в дію цього Закону порушили вимоги Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Указу Президента України від 27.06.1999 № 734/99 «Про врегулювання порядку одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства» та (або) нормативно-правових актів Національного банку України з питань валютного регулювання та контролю, несуть відповідальність, передбачену законодавством України, що діяло на день вчинення таких порушень.

Суд звертає увагу, що Закон України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» у переліку нормативно-правових актів відсутній.

Отже, ч. 8 статті 16 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2473-VIII передбачає можливість притягнення до відповідальності на підставі законодавства, яке діяло раніше, тільки за порушення певного переліку нормативно-правових актів, у той час як саме за порушення строків, визначених статтею 1 цього закону, можливе нарахування пені.

Зважаючи на це, після 07.02.2019 р. пеня за порушення строків зарахування валютної виручки на підставі статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» нараховуватися не може.

У пункті 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 №4-зп/1997 Конституційний Суд України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовує однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Також у пункті 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/1999 зазначається, що перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Відповідальність можлива лише за наявності в законі чи іншому нормативно-правовому акті визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена, і яка може реалізовуватись у формі примусу зі сторони уповноваженого державою органу.

Суд наголошує, що на час існування спірних правовідносин Закон №185/94-ВР втратив чинність без встановлення перехідного періоду, впродовж якого передбачена ним відповідальність може бути застосована. Тому за період після 07.02.2019 нарахування пені на підставі Закону №185/94-ВР є неправомірним.

Вказане узгоджується з правовою позицією, висловлено Верховним Судом у постанові від 06 червня 2023 року (справа № 540/1566/20).

Суд звертає увагу, що у висновках акта перевірки №7284/Ж5/24-13-24-04/ від 24.11.2023 р. та у податковому повідомленні-рішенні від 15.12.2023 р. №000008618/ж/10/24-13-24-04 вказано про порушення позивачем Закону №185/94-ВР, який з 07.02.2019 р. втратив чинність. Тобто, податковим органом винесено спірне рішення на підставі Закону, що втратив чинність та який не може бути застосований до спірних правовідносин, а тому таке рішення є неправомірним та підлягає скасуванню.

Щодо доводів сторін про наявність форс-мажорних обставин під час здійснення поставки товару за контрактом №01/04 від 01.04.2022 р., суд зазначає наступне.

Частина шоста статті 13 Закону №2473-VIII визначає, що у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин. Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).

Стаття 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» передбачає, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Рішенням президії ТПП України 15 липня 2014 року № 40(3) затверджено Регламент засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), який встановлює єдиний порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) в системі ТПП України.

За правилами підпункту 4.2 пункту 4 Регламенту ТПП регіональні ТПП здійснюють засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відповідно до умов договорів, контрактів, типових договорів, угод тощо між резидентами, норм законодавства, відомчих нормативних актів, органів місцевого самоврядування, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції регіональних торгово-промислових палат / відповідної регіональної ТПП.

На підставі наявних матеріалів справи встановлено, що 24.11.2023 р. Івано-Франківською торгово-промисловою палатою складено сертифікат №2600-23-45556 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили). Цим сертифікатом засвідчено несправну роботу або вихід з ладу рефрижераторної установки причепа для транспортного вантажу, а саме яблук, поставка яких здійснювалась за контрактом №01/04 від 01.04.2022 р., що призвело до псування товару та неможливості його прийняття покупцем з наявністю претензій щодо якості такого товару та неможливості його прийняття покупцем з наявністю претензій щодо якості товару та як наслідок відмова покупця здійснювати оплату за поставлений неякісний товар. Вказано період форс-мажорних обставин з 01.04.2022 р. по 23.11.2023 р.

Крім того, 18.04.2022 р. англійською фірмою IPSWICH CONTAINER TRANSPORT LTD складено акт №1 про неприйняття товару до договору №01/04 від 01.04.2022 року з доданими фотокопіями на підтвердження непридатності товару.

31.12.2022 р. між позивачем та англійською фірмою IPSWICH CONTAINER TRANSPORT LTD укладено додаткову угоду №1 до контракту №01/04 від 01.04.2022 р. про розірвання контракту, у зв`язку із неможливістю виконання зобов`язання продавцем через відсутність (непридатність) товару та звільнення покупця від оплати товару.

На підставі вказаного суд встановив, що правовідносини контракту №01/04 від 01.04.2022 р. не відбулись внаслідок його розірвання сторонами, покупцем не було прийнято товар позивача внаслідок форс-мажорних обставин та відповідно жодної сплати коштів за товар не було, а тому суд вважає, що у спірних правовідносинах відсутні обставини, з якими пов`язуються законодавчо встановлені терміни повернення валютної виручки по сумі коштів, вказаній у контракті №01/04 від 01.04.2022 р.

Решта доводів учасників справи не спростовують висновків суду щодо протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, яке було прийнято на підставі норм не чинного законодавства, що є достатньою підставою для скасування такого рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Курко О. П. Ватаманюк Р.В.