Справа № 200/14919/21
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2025-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення без розгляду позовної заяви

19 вересня 2025 року Справа №200/14919/21

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши адміністративну справу за позовною заявою

Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма імені Чкалова"

до Головного управління ДПС у Донецькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.06.2021 року №6

УСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма імені Чкалова", звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.06.2021 року №6 Головного управління ДПС у Донецькій області в частині нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю "Агрофірма імені Чкалова" податку на додану вартість у сумі 661542 грн та суми штрафної (фінансової) санкції у розмірі 165385,50 грн.

29 листопада 2021 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін.

Дослідивши матеріали адміністративної справи суд встановив, що позивачем до звернення до суду з адміністративним позовом в даній справі застосовано досудовий порядок вирішення спору, а саме подано до ДПС України скаргу на податкове повідомлення рішення від 01.06.2021 року № 6.

За наслідками розгляду даної скарги ДПС України прийнято рішення від 01.09.2021 № 19977/6/99-00-06-01-03-06, яким скаргу позивача залишено без задоволення, оскаржуване ППР залишено без змін.

Рішення ДПС України за наслідками розгляду скарги направлено позивачу 01.09.2021 року та отримано останнім 10.09.2021 року, що підтверджується трекінгом штрих-кодового ідентифікатора поштового відправлення 978.

Однак, позивач звернувся до суду 29.10.2021 року, що підтверджується трекінгом штрих-кодового ідентифікатора поштового відправлення 425.

Ухвалою від 14 лютого 2022 року суд позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма імені Чкалова" до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.06.2021 року №6 залишив без руху, надавши позивачу строк не більше п`яти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху на усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою та докази поважності причин його пропуску.

27 травня 2022 року від представника позивача через електронну пошту суду надійшло клопотання про поновлення строків звернення до суду.

У зазначеному клопотанні представник позивача зазначила, що 29.04.2021 року позивач отримав Акт перевірки.

07.05.2021 року були надані заперечення на Акт перевірки, а на 20.05.2021 року було призначено розгляд заперечень разом із адвокатом позивача.

Позивачу було відмовлено у задоволенні його заперечень та винесено податкове повідомлення-рішення від 01.06.2021 року №6, яке є предметом спору.

Позивачем було прийнято рішення щодо укладання договору саме з адвокатом Лук`яновою О.Г.

Однак, 04.10.2021 року адвокат захворіла (змогла звернутись за медичною допомогою 07.10.2021 року) на пневмонію та хворіла по 22.10.2021 року, а тому позивач фізично не мав змоги підписати договір на надання адвокатських послуг з адвокатом.

Звернула увагу суду, що село Нетайлове Донецької області, місцезнаходження позивача, знаходиться на межі розмежування зони АТО (ООС), а тому позивач не мав можливості звернутись до іншого адвоката для отримання правничої допомоги.

Судова практика, щодо строку звернення до суду на яку посилався суд, виникла після прийняття оспорюваного податкового повідомлення - рішення.

Відповідно до Акту Донецького окружного адміністративного суду від 27.05.2022 року було встановлено, що про те, що під час відкриття листа, надісланого 27.05.2022 року на електронну адресу суду , від представника позивача по справі № 200/14919/21, Лук`янової Оксани Григорівни виявлені такі недоліки, а саме: до клопотання на поновлення процесуального строку не додано: Копія запрошення з податкової; Копія чеку та квитанції від 26.06.2021 року про відправку скарги; Копія консультативних висновків з лікарні «Медіфаст» на 6 арк.

Тобто підстави у відповідності до яких позовна заява була залишена без руху не були усунені.

Ухвалою від 30.05.2022 року суд продовжив позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви на строк не більше тридцяти днів з дня з дня скасування військового стану в Україні, шляхом надання доказів поважності причин його пропуску.

Ухвалою від 21 серпня 2025 року суд продовжив Товариству з обмеженою відповідальністю "Агрофірма імені Чкалова" строк на усунення недоліків викладених у ухвалі від 14.02.2022 року Донецького окружного адміністративного суду у адміністративній справі №200/14919/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма імені Чкалова" до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.06.2021 року №6.

Суд надав позивачу строк не більше п`ятнадцяти днів з дня отримання (ознайомлення) із ухвалою про продовження процесуального строку, шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою та докази поважності причин його пропуску.

22 серпня 2025 року на сайті Донецького окружного адміністративного суду була оприлюднена резолютивна частина ухвали від 14 лютого 2022 року.

28 серпня 2025 року на сайті Донецького окружного адміністративного суду була оприлюднена резолютивна частина ухвали від 21 серпня 2025 року.

Крім того, 28 серпня 2025 року ухвала від 21 серпня 2025 року була направлена на електронну пошту представника позивача- адвоката Лук`янова Оксани Григорівни (адреса ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Станом на 19 вересня 2025 року вимоги ухвали від 14 лютого 2022 року та 21 серпня 2025 року не виконані.

Відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень (частина четверта цієї статті).

Відповідно до частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поряд з цим, ч. 1 ст. 122 КАС України закріплює, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого також і іншими законами.

Спірним у цій справі є питання додержання позивачем строку звернення до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення- рішення, яким були визначені податкові донарахування податку та застосовані штрафні санкції.

У сфері оподаткування права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.

Відповідно до пункту 56.1 статті 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Спеціальними нормами, які встановлюють порядок оскарження рішень контролюючих органів, є норми статті 56 ПК України. Зі змісту цієї статті вбачається, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків у першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

За пунктом 56.19 статті 56 ПК України, у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Частиною 5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 16 липня 2025 року у справі № 500/2276/24 ( провадження № 11-282апп24) виснувала наступний висновок:

[…]

17. Підсумовуючи вказане вище, Велика Палата вважає, що в адміністративному судочинстві можна виділити такі строки оскарження рішень / дій / бездіяльності суб`єкта владних повноважень:

[…]

3) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке передбачає нарахування грошових зобов`язань (наприклад, податкове повідомлення-рішення), - строк звернення до суду становить 1 місяць (пункт 56.19 статті 56 ПК України)".

Тобто позивач повинен був звернутись до суду у місячний строк після адміністративного оскарження.

Відтак, відповідно до п. 56.19 ст. 56 Податкового Кодексу України, у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Стаття 123 КАС України встановлює наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду. Зокрема, частиною третьою цієї статті визначено, що в разі якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інше подібне за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість пропущеного строку; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд, зокрема, у постанові від 30 серпня 2018 року в адміністративній справі № 813/2897/16.

Конституційний Суд України в Рішенні від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 визнав конституційними положення КАС України про скорочені строки звернення до адміністративного суду в разі попереднього використання можливостей досудового порядку вирішення спору, якими лише скорочено строки здійснення окремих процесуальних дій, а змісту й обсягу конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя не звужено.

Велика Палата Верховного Суду аналізуючи застосування правового інституту строків звернення до адміністративного суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 9901/405/19 виснувала, що закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин пропуску такого строку. Вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки. Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

При цьому очікується, що заявник продемонструє уважне ставлення до дотримання процесуальних вимог національного законодавства, наприклад до строків для подання адміністративного позову (рішення Європейського суду з прав людини від 07.09.1999 у справі Йодко против Литви (Jodko v. Lithuania).

Верховний Суд в постанові від 22.12.2021 року по справі № 200/17683/21 зазначив, що законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановлено строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Клопотання про поновлення строку звернення до суду позивачем було заявлено, але не надані документи, які підтверджують поважність пропуску строків звернення до суду.

В ухвалі Верховного Суду від 24 березня 2021 року в адміністративному провадженні №К/9901/35851/20 зазначено, що до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій.

Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain; заява №11681/85), Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Сторони у справі зобов`язані проявляти зацікавленість процесом її розгляду.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Тойшлер проти Германії" від 04.10.2001 наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

В ухвалі Касаційний адміністративний суд Верховного Суду у справі №560/5541/20 від 17 листопада 2022 року зазначив, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Байдужа поведінка учасника справи, що виявляється, зокрема у не отриманні повідомлень суду, не повинна схвалюватися судовою практикою.

Позивач, на протягі довгого строку не виявив будь- якої зацікавленості у розгляді своєї справи.

Частинами 13-15 ст. 171 КАС України визначено, що суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про недоведеність стороною позивача існування поважних причин пропуску строку звернення до суду із позовною заявою.

Відповідно до ч. 15 ст. 171 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Поряд із цим, п. 8 ч.1 ст. 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 123 КАС України установлено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відтак, керуючись приписами ч. 3 ст. 123, ч. 15 ст. 171, п. 8 ч.1 ст. 240 КАС України, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 240 КАС України, про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу.

Ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена.

Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

На протязі більш ніж 3,5 років ані позивач, ані його представник зацікавленості у розгляді справи не виявили, вимоги ухвал суду не виконані, тому позовна заява позивача підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 123, 171, 240, 243 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма імені Чкалова" до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.06.2021 року №6 Головного управління ДПС у Донецькій області в частині нарахування товариству з обмеженою відповідальністю "Агрофірма імені Чкалова" податку на додану вартість у сумі 661542 грн та суми штрафної (фінансової) санкції у розмірі 165385,50 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Роз`яснити позивачу, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко