Справа № 240/20607/25
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 вересня 2025 року м. Житомир справа № 240/20607/25

категорія 106030200

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Майстренко Наталія Миколаївна, розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

В Житомирський окружний адміністративний суд звернувся ОСОБА_1 з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення і виплати позивачу грошового забезпечення за періоди з 20.04.2021 по 19.05.2023 року, а також всіх належних за цей період додаткових видів грошового забезпечення (грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористані дні відпусток, тощо), без врахування відповідних розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на 1 січня кожного календарного року, встановлених Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік";

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за періоди з 20.04.2021 по 19.05.2023 року, а також всі інші належні за цей період додаткові види грошового забезпечення (грошову допомогу для оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, компенсацію за невикористані дні відпусток тощо) з урахуванням відповідних розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня кожного календарного року, а саме:

за період з 20.04.2021 по 31.12.2021 року - виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2021 рік, у розмірі 2270,00 грн.;

за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 року - виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 рік, у розмірі 2481,00 грн.;

за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 року - виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 рік, у розмірі 2684,00 грн.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 25.08.2025 року позовну заяву було залишено без руху, оскільки щодо періоду з 19.07.2022 по 19.05.2023 року, за який позивач просить здійснити перерахунок та виплату основних та додаткових видів грошового забезпечення, позивачем при поданні позову пропущено тримісячний строк звернення до суду, без заявлення клопотання про його поновлення та неповідомлення поважних причин пропуску цього строку.

09.09.2025 року позивачем подано заяву, у якій зазначено про те, що відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 23.06.2025 року його виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення і направлено до нового місця служби, відтак, процесуальні строки за нормою частини 2 статті 233 КЗпП України, яка стосується лише звільнених, а не переведених до іншого місця військової служби осіб, в даному випадку не можуть бути застосовані.

Як стверджує позивач, враховуючи, що по теперішній час він проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 і з неї не звільнявся, а також те, що відповідачем з дня виключення зі списків особового складу по теперішній час письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені позивачу при переведенні не надано, жодні строки ним не пропущено.

При цьому, позивач акцентує увагу на тому, що предметом позовних вимог є, зокрема, зобов`язання відповідача обчислити і виплатити позивачу грошове забезпечення (заробітну плату) і його додаткові види (грошову допомогу для оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, одноразову допомогу при звільненні) з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року.

Розглянувши подану заяву та матеріали позовної заяви, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що процесуальним законом зобов`язано учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки згідно із частиною 2 статті КАС України і що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними (постанови Верховного Суду 10 лютого 2023 року по справі № 640/20580/20, від 9 листопада 2023 року у справі № 520/12478/22, від 26 квітня 2024 року у справі №160/6427/23 та інші).

Відповідно до частини 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Водночас, відповідно до частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Предметом спору у цій справі є, зокрема, перерахунок та виплата основних та додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовця за період з 20.04.2021 по 19.05.2023 року. Також в пункті 2 прохальної частини позовної заяви позивач просив здійснити перерахунок компенсації невикористаних днів відпусток, яка є видом виплати при звільненні.

Таким чином, спір у цій справі є трудовим спором, пов`язаним із виплатами як під час проходження військової служби, так із виплатами при виключенні позивача із списків особової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до правових висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладених у постановах від 27.04.2023 у справі №300/4201/22 та від 25.04.2023 у справі №380/15245/22, положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці. Положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Так, спеціальним законодавством, яке регламентує порядок здійснення виплат грошового забезпечення військовослужбовцям, не врегульовано питання строків звернення до суду у зв`язку з порушенням відповідачем законодавства про оплату праці (виплату грошового забезпечення), однак, такі питання регулює Кодекс законів про працю України.

Законом України від 01.07.2022 року № 2352-ІХ "Про внесення змін до деяких законів України щодо оптимізації трудових відносин", який набув чинності 19.07.2022 року (далі - Закон № 2352-ІХ), внесено зміни, зокрема, до статті 233 Кодексу законів про працю України.

Приписами частини 1 статті 233 Кодексу законів про працю України в редакції Закону № 2352-ІХ передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Відповідно до частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Як зазначалося вище, позивач вважає, що строк звернення до суду ним не пропущено, оскільки процесуальні строки не можуть бути застосовані у справах про невиплату грошового забезпечення (заробітної плати) в повному обсязі військовослужбовцям, які не звільнялись з військової служби, а лише переведені до іншої військової частини для подальшого її проходженням. Відтак, на думку позивача, оскільки він не звільнений з військової служби, а переведений до іншої військової частини для подальшого проходження військової служби, йому не може бути відомо про нараховані та виплачені при переведенні суми грошового забезпечення.

З огляду на це позивач не заявляв клопотання про поновлення строку звернення до суду за вимогами про перерахунок та виплату основних та додаткових видів грошового забезпечення.

Однак, в даному контексті суд вважає необхідним зазначити про таке.

Відповідно до пункту 2 розділу І, пункту 1 розділу XXIII, пункту 1 розділу XXIV "Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260, посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років відносяться до щомісячних основних видів грошового забезпечення; надбавки, доплати, підвищення та премії - до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а грошові допомоги для оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань - до одноразових додаткових видів грошового забезпечення, які надаються один раз на рік.

Чинним законодавством передбачена щомісячна оплата праці (виплата грошового забезпечення).

В пункті 8 розділу І "Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", затвердженого наказом МО України від 07.06.2018 року № 260, зазначено:

"Грошове забезпечення виплачується:

щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий;

одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України)."

За загальним правилом, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Статтею 30 Розділу IV "Права працівника на оплату праці та її захист" Закону України "Про оплату праці" встановлений обов`язок роботодавця при кожній виплаті заробітної плати повідомити працівника про такі дані (загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати), що належать до періоду, за який провадиться оплата праці, і, відповідно, право працівника знати такі дані.

Отже, військовослужбовець, отримуючи грошове забезпечення щомісячно, може (має право) знати його розмір і дані про це забезпечення (загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати), що належать до періоду, за який провадиться виплата грошового забезпечення, і, відповідно, зробити висновок, чи виплачено йому грошове забезпечення в належному розмірі, порушуються чи ні його права відповідачем при нарахуванні та виплаті такого забезпечення і звернутися до суду з відповідним позовом у встановлений тримісячний строк.

Поряд з цим, суд зауважує, що недотримання суб`єктом владних повноважень вимоги закону щодо повідомлення про розмір нарахувань у межах кожного окремого календарного місяця є підставою для вчинення заявником - найманим публічним службовцем (у тому числі і військовослужбовцем) відповідних дій, спрямованих на з`ясування дійсного стану власних прав (інтересів) у сфері оплати часу військової служби.

Таким чином, з огляду на імперативність норми закону про регулярність виплати заробітної плати (грошового забезпечення) право заявника на звернення до суду у разі незгоди із повнотою платежів з оплати праці у межах кожного окремого календарного місяця виникає не у момент настання події припинення публічної служби (у тому числі і у спосіб звільнення з військової служби), а у момент настання календарної дати, коли суб`єктом владних повноважень повинен бути проведений платіж за кожен окремий календарний місяць.

Позивач помилково ототожнює щомісячне грошове забезпечення, яке виплачується військовослужбовцю протягом проходження служби, з виплатами, що здійснюються при звільненні. Такий підхід є юридично необґрунтованим. Грошове забезпечення військовослужбовців складається з основних та додаткових щомісячних виплат, які мають систематичний характер і підлягають нарахуванню та виплаті щомісяця, відповідно до фактично займаної посади, вислуги років, умов служби тощо. Звільнення ж є окремою правовою підставою для проведення остаточного розрахунку, до якого можуть включатися невиплачені суми, грошова компенсація за дні невикористаної відпустки, одноразові виплати тощо. Отже, момент звільнення з військової служби не може вважатися точкою відліку строку звернення до суду у справах про недоотримання щомісячного грошового забезпечення. У разі переведення військовослужбовець продовжує нести службу, відповідно, має право на щомісячне належне грошове забезпечення, а отже, і право дізнатися про обсяг нарахованого та фактично виплаченого забезпечення у межах загального строку, передбаченого статтею 233 КЗпП України.

Виходячи з наведеного, спірний період з 20.04.2021 по 19.05.2023 року умовно варто поділити на дві частини: до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" (19.07.2022 року) та після цього.

В частині вимог про перерахунок основних та додаткових видів грошового забезпечення за період з 20.04.2021 до 19.07.2022 року спірні правовідносини регулюються положеннями статті 233 Кодексу законів про працю України, у редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", яка визначає право особи на звернення до суду у разі порушення законодавства про оплату праці з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Проте в частині вимог про перерахунок основних та додаткових видів грошового забезпечення за період з 19.07.2022 року по 19.05.2023 року спірні правовідносини регулюються вже нині чинною редакцією частини 1 статті 233 Кодексу законів про працю України, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Суд наголошує, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників процесу та своєчасного виконання ними передбачених процесуальним законом певних процесуальних дій.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Стаття 123 КАС України встановлює наслідком неподання позивачем заяви про поновлення строку звернення до суду у встановлений судом строк або зазначення позивачем таких підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду, які будуть визнані неповажними, повернення позовної заяви.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

З огляду на те, що судом не встановлено наявності поважних причин, за яких позивач не міг звернутися до адміністративного суду в межах передбаченого законом строку в частині вимог про перерахунок та виплату позивачу основних та додаткових видів грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 19.05.2023 року, з врахуванням приписів частини другої статті 123, пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд повертає позовну заяву в цій частині.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії в частині вимог про перерахунок та виплату позивачу основних та додаткових видів грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 19.05.2023 року повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Н.М. Майстренко