Справа № 160/6844/25
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 160/6844/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року в адміністративній справі №160/6844/25 (головуючий суддя І-ї інстанції - Врона О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області; Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В

Позивач 28.02.2025 року (згідно штампу на поштовому конверті) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ у Вінницькій області; ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог, просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області №33 від 20.01.2025 року про відмову їй у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 через відсутність необхідного страхового стажу;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області зарахувати їй ОСОБА_2 до страхового стажу періоду роботи з 15.04.1994 р. по 31.05.2005 р. на посаді кухара в Асоціації селянських господарств ім.Кирова; з 01.06.2005 р. по 01.10.2008 р. на посаді колгоспниці в ТОВ «Чураково»; з 01.04.2009 р. по 03.10.2010 р. на посаді різноробочої в Селянському фермерському господарстві ОСОБА_3 ;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області повторно розглянути її заяву від 22.08.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з урахуванням висновків суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - ГУ ПФУ у Вінницькій області подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим та таким, що ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права. Апелянт вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки характеру обставин, що мають вирішальне значення для розгляду справи, оскільки відповідачем на виконання судового рішення у справі №160/26857/24 повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 22.08.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та винесено рішення №33 від 20.01.2025 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи на час досягнення заявницею 50 річного віку. За результатами розгляду документів, доданих до заяви та за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу, до страхового стажу не зараховано періоди роботи в 1994 р. 2010 р. згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки з 01.01.2023 р. рф припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року. Відповідач зазначив, що 02 грудня 2022 року набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» від 29 листопада 2022 року №1328, відповідно до якої Україна вийшла з вищезазначеної Угоди, а тому при призначенні пенсії громадянам, які працювали на території рф стаж можливо зарахувати по 31.12.1991.

Позивач та інший відповідач відзиви на апеляційну скаргу не подавали, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.12. 2024 року у справі №160/26857/24 визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області №33 від 29.08.2024 року про відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 ОСОБА_1 .

Зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, повний період її роботи з 03.08.2021 р. по 30.06.2024 р. (2 роки 9 місяців 22 днів) в ПрАТ «КАМЕТ-СТАЛЬ» та період її роботи з 13.09.2013 р. по 02.08.2021 р. в ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат».

Зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.08.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.«б» ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 року №1788-ХІІ, в редакції, що підлягає застосуванню відповідно до п. 3 Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року, та з урахуванням висновків суду.

На виконання судового рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області повторно розглянуто заяву позивача від 22.08.2024 року про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду та прийнято рішення №33 від 20.01.2025 року про відмову у призначенні пенсії.

Вказане рішення мотивоване тим, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Встановлено, що вік заявниці 52 роки. Стаж заявниці становить 14 років 5 місяців.

Стаж роботи за Списком №2 - 10 років 8 місяців 12 днів.

За доданими документами та за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу, до страхового стажу не зараховано періоди роботи в 1994-2010 роках згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки з 01.01.2023 року рф припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року. Тому, починаючи з 01.01.2023 року пенсії громадянам, які проживали чи працювали на території рф, призначаються на умовах, визначених Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV. При цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РРФСР по 31.12.1991 року включно. Відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.«б» ч.2 ст.13 Закону України №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи на час досягнення заявницею 50- річного віку.

Не погодившись з рішенням пенсійного органу, позивач оскаржила його до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі по тексту - Закон №1058).

У розумінні абз.22 статті 1 Закону №1058 пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону №1058 передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно із частиною першою статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною четвертою вказаної статті Закону №1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року від 20 до 30 років.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачу відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періодів її роботи з 1994 по 2010 роки, оскільки з 01 січня 2023 року рф припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Разом з тим, суд першої інстанції обґрунтовано визначив, що трудова книжка позивача в частині вказаних спірних періодів оформлена у відповідності до вимог законодавства, записи містять номери та дати наказів про прийняття на роботу, звільнення, підписи уповноважених осіб, а також печатку підприємств. Відповідачем зауважень щодо трудової книжки в частині вказаних періодів не зазначено.

Частиною першою статті 4 Закону №1058 встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається, зокрема, з міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року (далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Метою Угоди є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди». Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Статтею 5 Угоди передбачається, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Частинами другої, третьої статті 6 Угоди передбачено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасників Угоди враховується трудовий стаж, придбаний на території будь-якої з цих держав, а так само на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Таким чином, на громадян України, які працювали на територіях інших держав учасниць Співдружності Незалежних Держав, які приєднались до вказаної Угоди, розповсюджувалась дія нормативних актів приймаючої Держави в галузі пенсійного забезпечення, у тому числі тих, які визначали порядок зарахування трудового стажу, його пільгового обчислення.

З огляду на викладене, цією Угодою визначено стаж, який підлягає врахуванню при визначенні розміру пенсії, а відтак і заробіток за відповідний період підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Відповідач обґрунтовує свою позицію тим, що з 01.01.2023 року рф припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року №1328 визначено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 року.

Колегія суддів звертає увагу, що всі первинні документи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії, тільки з тих міркувань, що Україною у зв`язку з військовою агресією рф припинено співробітництво та обмін поштою з рф.

До того ж, Постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року №1328 не має зворотньої сили та не може розповсюджуватись на період праці позивача з 01.01.1992 року по 21.10.2000 року на території рф.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, припинення участі рф в Угоді, так само, як і прийняття постанови Кабінетом Міністрів України від 29.11.2022 №1328 про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення не може бути підставою для відмови у зарахуванні стажу, набутого особою до ухвалення відповідних рішень.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмовляючи позивачу в зарахуванні до страхового стажу спірних періодів її діяльності відповідач діяв протиправно, тому спірне рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області від 20.01.2025 року №33 є протиправним та підлягає скасуванню.

З огляду на викладене вище, з урахуванням наведених судом законодавчих норм та встановлених обставин, а також те, що визначений органом призначення в даному випадку є ГУ ПФУ у Вінницькій області, суд першої інстанції обґрунтовано зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву позивача від 22.08.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, з урахуванням наведених вище висновків.

Апеляційний суд наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

Висновки суду, викладені в мотивувальній частині його рішення є в однаковій мірі обов`язковими для врахування суб`єктом владних повноважень при здійсненні своїх повноважень на виконання рішення суду, як і висновки, визначені в резолютивній частині рішення. Суд зауважує, що при визначенні меж встановлених зобов`язань необхідно враховувати як резолютивну, так і мотивувальну частини судового рішення.

Відтак, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 КАС України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 КАС України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року в адміністративній справі №160/6844/25 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року в адміністративній справі №160/6844/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко