Справа № 480/1269/24
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2025-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 вересня 2025 року м. Суми Справа № 480/1269/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Суть спору. Позиція сторін. Заяви сторін. Процесуальні дії суду.
Позивач обґрунтовує позов тим, що ним до ПФУ було подано заяву із документами для призначення пенсії на пільгових умовах. За результатами розгляду заяви відповідачем прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії. Підставою слугувала відсутність у позивача необхідного віку та пільгового стажу. Позивач вважає рішення неправомірним.
05.03.2024 судом було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі.
Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову.
Відзив мотивовано відповідачем тим, що спірне рішення прийнято правомірно, а саме у зв`язку з тим, що на момент звернення позивач не набула необхідного пільгового стажу.
Встановлені судом обставини справи.
Позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується інформацією у паспорті (а.с.5).
02.02.2024 позивач звернувся до органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 (а.с. 6).
В рішенні зазначено: страховий стаж позивача - 31 рік 06 місяців 05 днів; пільговий стаж по списку № 2 - 06 років 06 місяців 25 днів (а.с. 7).
На переконання позивача, то їй протиправно не призначили пенсію. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом.
Висновки суду та їх мотиви.
Судом встановлено, що відповідачем - ГУ ПФУ у Київській області, було прийнято рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з недосягненням позивачем необхідного 57-ми річного віку.
До вказаних висновків відповідач дійшов застосовуючи норми ч.1 ст.26 та п.2 ч.2 ст.114 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якими передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.
Працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України (вище по тексту та надалі - Список № 2), та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
Отже, відповідач вважає, що позивач має право на пенсію по досягненню 57 років, зі зменшенням пенсійного віку на 3 роки, оскільки пенсійний вік встановлено 60 років, позивач має необхідний страховий стаж для призначення пенсії на пільгових умовах та 6 років пільгового стажу по Списку № 2.
Натомість ст.12 ЗУ ''Про пенсійне забезпечення'' встановлено право виходу на пенсію за віком для жінок - після досягнення 55 років.
Згідно з пунктом "б" ст.13 цього Закону в редакції від 09.12.2012, чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 2132-VIII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.
Законом про внесення змін № 2132-VIII, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом "б" ст. 13 Закону про пенсійне забезпечення вік набуття жінками права на пенсію на пільгових умовах за списком № 2 з 50 років до 55 років.
Відповідно до п. 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 визнані неконституційними положення ст.13, ч.2 ст.14 та пункти "б" - "г" ст.54 Закону про пенсійне забезпечення зі змінами, внесеними Законом № 2132-VIII (пункт 1 рішення).
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини цього рішення застосуванню підлягають вказані норми в редакції до внесення змін Законом № 2132-VIII.
У зв`язку із цим, на час виникнення спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон про пенсійне забезпечення в редакції від 09.12.2012, з урахуванням рішення Конституційного Суду, а саме норма п."б" ст.13 якого встановлює право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 для жінок після досягнення 50 років (за наявності загального та пільгового стажу роботи) та право на таку пенсію зі зменшенням 55-річного пенсійного віку на 1 рік за кожні 2 роки роботи за Списком № 2, у разі якщо стаж роботи за списком складає менше половини від передбаченого законом.
В той же час, діючі на час виникнення спірних правовідносин норми ч.1 ст.26 та п.2 ч.2 ст.114 Закону про пенсійне страхування, встановлювали право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 для жінок після досягнення 55 років (за наявності загального 25 р., та пільгового стажу роботи 10 р.) та право на пенсію зі зменшенням 55 річного пенсійного віку на 2 роки за кожен рік роботи за Списком № 2, у разі якщо стаж роботи за списком складає менше половини від передбаченого законом.
Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами статей 12, 13 Закону про пенсійне забезпечення та Закону про пенсійне страхування (ст. 25 та п. 1 ч. 2 ст. 114), а саме в частині пенсійного віку та віку набуття права на пенсію жінкам на пільгових умовах за Списком № 2. Перший із цих законів визначав пенсійний вік - 55 років та вік з якого особа матиме право на пенсію за Списком № 2 - 50 років, тоді як другий - у 60 та 55 років відповідно.
Суд звертає увагу, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати найбільш сприятливий підхід для особи.
Отже, при прийнятті рішення щодо визначення права позивача на пенсію за Списком № 2 застосуванню підлягають норми Закону про пенсійне забезпечення в редакції від 09.12.2012, а не норми Закону про пенсійне страхування. Тому позивач має право виходу на пенсію саме з 02.02.2024 - з моменту звернення, зі зменшенням 55 річного пенсійного віку на 3 роки.
Враховуючи, що відповідач приймаючи рішення керувався нормами Закону про пенсійне страхування, а не нормами Закону про пенсійне забезпечення, в редакції від 09.12.2012, а тому відповідач застосував найменш сприятливий підхід до позивача. Тому спірне рішення не відповідає критеріям правомірності рішення, які встановлені ч.2 ст.2 КАС України.
Відповідно до п.4 ч.2, ч.4 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкт владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Судом встановлено, що відповідачем ГУ ПФУ у Київській області не було прийнято рішення з урахуванням норм Закону про пенсійне забезпечення в редакції від 09.12.2012, тому підстави для зобов`язання відповідача призначити пенсію на даний час відсутні.
Відповідно до ч.1 ст.45 Закону про пенсійне страхування пенсія призначається з дня звернення за пенсією.
Враховуючи те, що позивач набув право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з зменшенням пенсійного віку з 25.10.2020 (по досягненню 52 років), але із заявою про призначення такої пенсії звернулася 02.02.2024, саме з цієї дати йому повинна бути призначена пенсія.
Отже, суд, враховуючи заявлені вимоги у прохальній частині позову, з урахуванням норми ч. 2 ст. 9 КАС України, виходить за межі позовних вимог. Суд зобов`язує відповідача повторно розглянути заяву позивача від 02.02.2024 про призначення пенсії та прийняти рішення з урахуванням висновків суду (щодо застосування норм Закону про пенсійне забезпечення, а не норм Закону про пенсійне страхування).
Вимоги зобов`язати призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах задоволенню не підлягають, оскільки є передчасними. Суд звертає увагу, що відповідач з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні, ще не приймав рішення. Оскільки захисту судом підлягають лише порушені права позивача, то вказана вимога на даний момент не підлягає задоволенню.
Отже, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Судові витрати.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, але даний спір виник внаслідок протиправного рішення відповідача, то суд на підставі ч.8 ст.139 КАС України стягує на користь позивача з цієї особи судовий збір у повному обсязі, а саме в розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст. ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд
1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
4. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області - відмовити.
6. Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
7. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
8. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення складено та підписано суддею 19.09.2025.

Суддя А.І. Сидорук