Справа № 381/4927/25
Суддя: Ковалевська Л. М.
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.,

за участі секретаря Омельчук С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Фастів Київської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

У серпніі 2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Дабіжа О.А. звернулась до суду в порядку адміністративного судочинства з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач), в якій просила суд визнати протиправною та скасувати постанову № 390/25 від 08.08.2025 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення. Також, просив стягнути з відповідача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 червня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 складено протокол №703/2025 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 на ім`я ОСОБА_1 . До зазначеного протоколу було надано пояснення щодо закриття адміністративної справи, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. В своїх поясненнях Позивач зауважив на тому, що від отримання повістки відмовився у зв`язку зі своїми релігійними переконаннями, посилаючись на ст. 35 Конституції України ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань. У разі якщо виконання військового обов`язку суперечить релігійним переконанням громадянина, виконання цього обов`язку має бути замінене альтернативною (невійськовою) службою. Заяву про призначення альтернативної служби та документи, які підтверджують віросповідання Позивача, були подані до органів ТЦК та СП водночас з відмовою від отримання повістки. Виконання військового обов`язку суперечить його релігійним переконанням, які в тому числі, не допускають насилля та користування зброєю, зазначене підтверджується довідкою Релігійної організації «Незалежна релігійна громада Міжнародного Товариства Свідомості Крішни « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 15.05.2022 року. Позивач неодноразово повідомляв про свої релігійні переконання. 17.05.2024 року він звернувся із заявою про заміну виконання військового обов`язку альтернативною (невійськовою) службою у зв`язку з релігійними переконаннями до Фастівської районної державної адміністрації Київської області. 26.02.2025 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про відмову за релігійними переконаннями.

08.08.2025 року за наслідками розгляду протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, вивчення письмових матеріалів винесено постанову №390/25 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у сумі 17 000 грн.

Під час винесення ІНФОРМАЦІЯ_4 постанови №390/25 від 08.08.2025 року не враховано заяву про призначення альтернативної служби та документи, які підтверджують віросповідання Позивача. Постанова №390/25 від 08.08.2025 року була отримана 19.08.2025 року, разом із відповіддю №1/6413/25 від 12.08.2025 року, зазначене підтверджується конвертом з трекінговим номером та скріншотом з сайту Укрпошти.

При цьому, ускладеному протоколі про адміністративне правопорушення №703/2025 вказано невірне прізвище. Це свідчить про порушення вимог щодо належного оформлення документів про адміністративне правопорушення, передбачених статтею 256 КУпАП.

У протоколі №703/2025 вказано, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 03.07.2025 року о 10:00 в ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Проте повноваження щодо прийняття рішення у справі про вчинення адміністративних правопорушень за ст. 210, 210-1 КУпАП віднесено виключно до компетенції начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , а не начальника відділу.

Також, позивач вважає, що дії щодо відмови в отриманні повістки самі по собі не утворюють склад правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП.

Тому, сторона позивача вважає, що оскаржувана постанова №390/25 винесена з істотними порушеннями норм матеріального права та процесуального законодавства, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, у зв`язку з чим виникла необхідність звернутись за захистом своїх порушених прав до суду.

Ухвалою суду від 01 вересня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

10.09.2025 до суду через «Електронний суд» представником позивача адвокатом Дабіжею О.А. подано заяву про стягнення з відповідача судових витрат, зокрема на професійну правову допомогу у сумі 10 000 гривень.

У цей же день, 10.09.2025 представником відповідача, що діє на підставі довіреності, подано заяву про перенесення судового розгляду з метою забезпечення подання відзиву на позовну заяву.

10.09.2025 стороною відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

ІНФОРМАЦІЯ_6 має право, зокрема, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення та визначає функціональні (посадові) обов`язки підлеглого йому особового складу (п.п. 12-13 Положення № 154).

Від підпису та отримання повістки на проходження медичного огляду для визначення військової служби ОСОБА_1 відмовився.

Відповідно до вимог частини 2 статті 26 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом. Відповідальність за відмову від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням ІНФОРМАЦІЯ_2 передбачена частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Після цього ОСОБА_1 усно було роз`яснено вище зазначене твердження, а саме порушення ним частини 3 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а тому його дії були кваліфіковані за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, як порушення мобілізаційного законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період.

У відповідності до статей 7, 256 КУпАП, уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 у присутності ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення. 08.08.2025 року уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 , після встановлення всіх обставин справи у відповідності до статей 7, 235, 278 та 283 КУпАП відносно ОСОБА_1 винесена постанова №390/25 від 08.08.2025 року, якою останнього було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.

Такі дії ОСОБА_1 вказують на наявність об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. У разі незгоди із направленням на медичний огляд ВЛК ОСОБА_1 мав право оскаржити його у встановленому чинним законодавством порядку.

Також необхідно вказати, що під час складання постанови №390/25 була допущена помилка в в прізвищі ОСОБА_4 . Однак у постанові було вірно вказано РНОКПП та інші дані ОСОБА_1 .

Відповідно постанова №390/5 від 08.08.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-1 КУпАП є обґрунтована та законна.

Щодо позовної вимоги про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 10000.00 гривень, то слід зазначити, що на підтвердження даних вимог, представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Дабіжею О.А. долучено акт приймання-передачі наданих послуг до договору №154/25 про надання професійної правничої допомоги, відповідно до якого вартість наданих послуг складає 10000 гривень, а саме:- - Первинна консультація 2000 грн. Ознайомлення з документами, розробка правової позиції та подання адвокатських запитів 3000 грн.- Складання та направлення позовної заяви, супровід судової справи 5000 грн. Проте, на переконання відповідача, зібрані представником ОСОБА_1 адвокатом Дабіжею О.А. та подані суду докази не становили значного обсягу та в своїй основі складаються з тих документів, які були надані безпосередньо позивачем. Розгляд даної справи здійснюється за правилами порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового задінання з врахуванням вимог ст.286 КАС України, а тому є дещо завищеним та неспівмірним із складністю і характером даної справи та в міру порушення законодавчих обмежень не підлягають відшкодуванню в повному обсязі.

14.09.2025 через систему «Електронний суд» представником позивача подано відповідь на відзив, у якому адвокат Дабіжа О.А. зазначила, що відповідач не врахував, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за відмову від отримання повістки на проходження ВЛК не становить складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. У межах справи про адміністративне правопорушення не встановлювався факт неявки позивача у встановлений за викликом територіального центру комплектування та соціальної підтримки, протокол про адміністративне правопорушення у зв`язку із цим не складався, а постанова за таким протоколом не виносилась. Також звернула увагу, що відповідач не надав обґрунтованої відповіді щодо неналежного повідомлення позивача про місце та дату розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки вказані в протоколі дата та місце є некоректними. Постанову було винесено ІНФОРМАЦІЯ_4 08 серпня 2025 року, тоді як у протоколі №703/2025 зазначено, що розгляд справи мав відбутися в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 - 03 липня 2025 року о 10:00.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 як військовозобов`язаний, що підтверджується електронним військово-обліковим документом (е-ВОД) сформованим з застосунку Резерв+ від 04.07.2025 року (а.с.22).

26 червня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 складено протокол №703/2025 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 на ім`я ОСОБА_3 (а.с.17).

Як вказано в протоколі, розгляд справи відбудеться о 10 годині 00 хвилин - 03 липня 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_8 .

До зазначеного протоколу було надано пояснення щодо закриття адміністративної справи, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. (а.с.18).

Як вбачається з пояснень позивача, він від отримання повістки відмовився у зв`язку зі своїми релігійними переконаннями, посилаючись на ст. 35 Конституції України, а саме ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань. У разі якщо виконання військового обов`язку суперечить релігійним переконанням громадянина, виконання цього обов`язку має бути замінене альтернативною (невійськовою) службою.

Судом встановлено, що заяву про призначення альтернативної служби та документи, які підтверджують віросповідання Позивача, були подані до органів ТЦК та СП водночас з відмовою від отримання повістки, а саме 17.05.2024 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про заміну виконання військового обов`язку альтернативною (невійськовою) службою у зв`язку з релігійними переконаннями до Фастівської районної державної адміністрації Київської області, а 26.02.2025 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про відмову за релігійними переконаннями (а.с.23-24,25). Направлення документально підтверджено (а.с.26-28).

16 липня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 було подано адвокатський запит №6103 з метою отримання інформації про результат розгляду справи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на підставі протоколу №703/2025 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 26.06.2025 року та постанови про накладення адміністративного стягнення (а.с.31-32).

Як вбачається з відповіді ІНФОРМАЦІЯ_2 №1/6413/25 від 12.08.2025 року, 08.08.2025 року за наслідками розгляду протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, вивчення письмових матеріалів винесено постанову №390/25 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у сумі 17 000 гривень.

Отже, Постановою №390/25 від 08.08.2025 року встановлено, що громадянину України ОСОБА_3 , 26.06.2025 року була виписана повістка та направлення на проходження ВЛК. ОСОБА_3 відмовився отримувати повістку та направлення на ВЛК. Своїми діями порушив вимогу ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів Додаток №2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджених Постановою КМ України від 30.12.2022 року №1487 під час дій особливого періоду та постанову КМ України №560 від 16.06.2024 року та на підставі чого ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 17 000 гривень.

При цьому, суд звертає увагу, що під час винесення ІНФОРМАЦІЯ_4 постанови №390/25 від 08.08.2025 року не враховано заяву про призначення альтернативної служби та документи, які підтверджують віросповідання позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Постанова №390/25 від 08.08.2025 року була отримана позивачем 19.08.2025 року, разом із відповіддю №1/6413/25 від 12.08.2025 року, зазначене підтверджується конвертом з трекінговим номером та скріншотом з сайту Укрпошти.

Відповідно до ст. 256 КУпАП У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Суд звертає увагу, що у складеному протоколі про адміністративне правопорушення №703/2025 прізвище позивача вказано невірно, що може свідчити про порушення вимог щодо належного оформлення документів про адміністративне правопорушення, передбачених статтею 256 КУпАП. Також, неправильно зазначено прізвище позивача і у оскаржуваній постанові №390/25 від 08.08.2025 року, що свідчить про недотримання вимог ст. 283 КУпАП.

Згідно зі ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Також, у п. 3 Розділу ІІ Оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Наказу Міністерства оборони України №3 від 01.01.2024 року Про затвердження Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Неправильне зазначення прізвища в протоколі та постанові є істотним процесуальним порушенням. Крім того, вказана помилка свідчить про недбалість посадових осіб при складанні протоколу та постанови, що може вказувати на неналежне виконання службових обов`язків та підриває довіру до об`єктивності й законності дій.

Щодо неповідомлення ОСОБА_1 про дату та місце розгляду справи, то суд звертає увагу на наступне.

Пунктом 10 Наказу №3 від 01.01.2024 року зазначено, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, повідомляється про місце і час розгляду справи при підписанні протоколу (у разі його складення) або окремим повідомленням про розгляд справи (додаток 8), яке вручається особі особисто під підпис або надсилається (в тому числі централізовано) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення на адресу місця проживання (перебування), зазначену особою під час уточнення облікових (персональних) даних, або на адресу задекларованого/ зареєстрованого місця проживання.

У протоколі №703/2025 вказано, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 03.07.2025 року о 10:00 в першому відділі ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Проте повноваження щодо прийняття рішення у справі про вчинення адміністративних правопорушень за ст. 210, 210-1 КУпАП віднесено виключно до компетенції начальника ТЦК та СП, а не начальника відділу.

У пункті 9 Наказу №3 від 01.01.2024 року вказано, що матеріали справи про адміністративне правопорушення подаються уповноваженою посадовою особою, якій надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення - керівнику територіального центру комплектування та соціальної підтримки, для її розгляду у порядку, визначеному КУпАП.

Відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Колегія суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду дійшла такого висновку у Постанові у справі №726/2158/24 від 17 грудня 2024 року.

Позивача не було належним чином повідомлено про місце та дату розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки зазначена в протоколі дата та місце є некоректними, а саме, постанову було винесено ІНФОРМАЦІЯ_4 08 серпня 2025 року, проте в протоколі №703/2025 зазначено, що розгляд справи відбудеться у приміщені ІНФОРМАЦІЯ_2 03 липня 2025 року о 10:00, при цьому ІНФОРМАЦІЯ_10 не мав повноважень для розгляду справи про адміністративне правопорушення. До того ж, зазначена постанова винесена з порушенням вимог ст. 277 КУпАП.

Щодо відсутності складу адміністративного правопорушення, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Проте, дії щодо відмови в отриманні повістки самі по собі не утворюють склад правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП.

Так, відповідно до частин першої, третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин .

Згідно частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно підпункту 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Правила), який є додатком до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відтак, позивач має обов`язок прибути до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, зокрема у строк, що вказаний у повістці. Проте норми чинного законодавства не містять обов`язку громадян України отримувати відповідні повістки територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

У постанові Шостого апеляційного адміністративного суду по справі №759/1018/24 від 25.04.2024 року колегія суддів наголосила, що факт відмови особи від отримання повістки, а так само і обставини наявності/відсутності у неї бронювання на період мобілізації, не позбавляють таку особу від обов`язку прибути до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у встановлений у повістці строк. Проте сам лише факт відмови від отримання повістки не створює склад правопорушення, зокрема у частині явки у визначений строк до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Отже, спірні правовідносини виникли у зв`язку із відмовою позивача від отримання повістки, що, на думку відповідача свідчить про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Як стверджує відповідач у відзиві, ОСОБА_1 від підпису та отримання повістки на проходження медичного огляду для визначення військової служби відмовився.

Проте, відповідачем не враховано, що позивач притягується до адміністративної відповідальності за відмову в отриманні повістки на проходження ВЛК, але зазначене не є складом адміністративного правопорушеня, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У межах справи про адміністративне правопорушення не встановлювався факт неявки позивача у встановлений за викликом територіального центру комплектування та соціальної підтримки, протокол про адміністративне правопорушення у зв`язку із цією обставиною не складався, а постанова за таким протоколом не виносилась.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Притягненню до адміністративної відповідальності особи, обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

За приписами ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, крім іншого, зазначаються: відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно із ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Суд звертає увагу, що згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_11 ( по стройовій частині) 24.04.2023 №124 полковника ОСОБА_5 призначеного наказом Головнокомандувача ЗСУ (по особовому складу) від 13.04.2023 №765 на посаду Начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.66).

Отже, полковник ОСОБА_2 не є керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а тому не є уповноваженою особою на прийняття рішення у справі про вчинення адміністративних правопорушень за ст. 210, 210-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова №390/25 винесена з істотними порушеннями норм матеріального права та процесуального законодавства, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Тому, керуючись приписами наведених норм законодавства, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні жодні належні докази, що підтверджують вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, суд дійшов до висновку, що постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Щодо принципу належного урядування, слід зазначити наступне.

Європейський суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішення по справі Yvonne van Duyn v. Home Office зазначив, що «принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії».

З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов`язана з іншим принципом відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності.

Оскаржувана постанова ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є незаконною, оскільки її винесення суперечить принципам належного урядування, юридичної визначеності, обґрунтованих сподівань та належного обґрунтування рішень, закріпленим у практиці Європейського суду з прав людини.

Крім того, оскаржувана постанова була ухвалена у справі, де відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки відмова від отримання повістки не є порушенням законодавства.

Принцип належного обґрунтування вимагає від органів ТЦК та СП чітко обґрунтувати підстави притягнення до відповідальності.

Недоведеність складу правопорушення та ігнорування примітки до ст. 210 КУпАП указують на порушення ст. 77 КАС України, що покладає на органи ТЦК та СП обов`язок доказування.

Щодо стягнення судових витрат.

Відповідач зазначає, що судові витраті витрати у даному спорі є завищеними та неспівмірними із складністю і характером даної справи та в міру порушення законодавчих обмежень не підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» . гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Так, статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

До матеріалів справи були надані докази, що підтверджують понесені Позивачем втирати на правничу допомогу, а саме як вбачається з квитанції № 93АХ-4ЕС8-0С10-4872 (а.с.38), 20.08.2025 позивачем ОСОБА_1 оплачено послуги ФОП ОСОБА_6 у сумі 10 000 гривень.

Відповідач не спростував ці докази та не надав жодних обґрунтованих доводів чи доказів на користь зменшення розміру таких витрат.

Верховний Суд у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22 зазначив, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Аналогічну за своїм змістом правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 22.01.2025р. по справі №540/5794/21.

Також, при вирішенні питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що позивачем було сплачено судовий збір у сумі 968,96 грн.

Отже, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань підлягає стягненню, на користь позивача, судовий збір в сумі 968,96 грн.

Щодо поновлення строків звернення до суду, суд звертає увагу, 08 серпня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 було винесено постанову №390/25 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. У свою чергу копію постанови отримано позивачем 19.08.2025 року засобом поштового зв`язку, що підтверджується конвертом з трекінговим номером 351 та скріншот з сайту Укрпошти.

У зв`язку з тим, що оскаржувана постанова була отримана 19.08.2025 року та позивачу не було відомо про дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що наявні поважні причини для поновлення пропущеного строку відповідно до ч. 1ст. 121 КАС України.

Керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 41, 55, 124 Конституції України, ст. ст. 255, 2565, 258, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 4, 12, 46, 72, 77, 229, 241-256, 257, 286 КАС України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Поновити пропущений процесуальний строк для подання адміністративного позову про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позов задовольнити.

Постанову № 390/25 від 08 серпня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 гривень визнати протиправною та скасувати, а провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 адреса проживання: АДРЕСА_2 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000 (десять тисяч ) гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 адреса проживання: АДРЕСА_2 сплачений ним судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 18 вересня 2025.

Суддя Леся Ковалевська