Справа № 295/8598/25
Суддя: Перекупка І. Г.
Дата ухвалення: 2025-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №295/8598/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Перекупка І.Г., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Богунського районного суду м. Житомира із позовною заявою, в якій просить: скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення від 18.06.2025 року серії ЕНА № 5011216 винесену поліцейським відділу поліцейської діяльності №2 (смт. Ружин) Бердичівського РВП ГУНП в Житомирської області старшого лейтенанта поліції Кормана Петра Павловича як протиправну та закрити справу про адміністративне правопорушення, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення; розподілити витрати пов`язані з розглядом справи.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 18.06.2025 постановою ЕНА № 50112116 про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення винесену поліцейським відділу поліцейської діяльності №2 (смт. Ружин) Бердичівського РВП ГУНП в Житомирської області старшого лейтенанта поліції Кормана Петра Павловича даною постановою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 121 ч. 5 Кодексу України про адміністративне правопорушення, а саме за те, що він 18.06.2025 о 20:24 керував автомобілем ЗАЗ 699 д.н.з. НОМЕР_1 в с. Прибережне, вул. Набережна та не був пристебнутий ременем безпеки чим порушив п. 2.3.в ПДР України (за версією патрульної поліції). Вважає, що зазначена постанова є незаконною і підлягає до скасування з наступних підстав. На клопотання поліцейський не представившись і не вказавши причину зупинки попросив пред`явити документи. Прохання позивача представитись було проігноровано. На запитання про причину зупинку поліцейський відповів, не був пристебнутий ременем безпеки під час керування автомобілем. На прохання надати докази порушення, а саме керування автомобілем не бувши пристебнутий ременем безпеки відмовився надавати та будь-які його доводи поліцейський відмовився сприймати та склав постанову про адміністративне правопорушення. Під час складання постанови, Ніколайчук І.М. хотів надати пояснення, але брати їх відмовились, права не роз`яснили. Вважає притягнення позивача до адмінвідповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП незаконним та необгрунтованим, оскільки постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, зокрема під час керування транспортним засобом користувався паском безпеки, а тому в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, постанова складалася інспектором без врахування його пояснень, а докази, які б фіксували порушення ним правил дорожнього руху та покази свідків відсутні. Також, інспектором не було оголошено текст постанови та не роз`яснено положення ст.ст. 307, 308 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови, та права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 30.06.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, ухвалено копію позовної заяви та доданих до неї документів направити відповідачу. Роз`яснено, що відзив на позовну заяву (відзив) відповідач вправі подати у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ним ухвали. Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

02.07.2025 від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити, оскільки позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими.

Відзив мотивований тим, що 18.06.2025 о 20 год. 24 хв. по вул. Набережна, у с. Прибережне, Бердичівського району Житомирської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ЗАЗ 699», номерний знак НОМЕР_2 , при цьому не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 в Правил дорожнього руху України. Представник відповідача стверджує, що відеозаписами з нагрудних відеокамер поліцейських та відеореєстратора з службового автомобіля, чітко зафіксований факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем. Отже, оскаржувана постанова є обґрунтованою та законною, а тому підстави для її скасування відсутні. Позивачем не наведено обставин, які б свідчили про порушення поліцейським вимог Закону № 580-VIII при здійсненні відеозапису, що може бути підставою для виключення такого електронного доказу з числа доказів у розумінні ст. 251 КУпАП.

Переглядом відеозапису із реєстратора службового автомобіля установлено, що на ньому зафіксовано рух та зупинку автомобіля марки «ЗАЗ 699», номерний знак НОМЕР_1 , на вимогу поліцейських. Переглядом відеозаписів із нагрудних відео-реєстраторів поліцейських зафіксовано, що поліцейський повідомив водію про причину зупинки та суть скоєного ним адміністративного правопорушення. Також зафіксовано, що під час винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , працівник поліції останнього ознайомив зі ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, порядок сплати та оскарження постанови, а також те, що позивач факт порушення ним вимог Правил дорожнього руху та факт керування визнавав повністю. Водночас за правовою характеристикою, правопорушення передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП вважається закінченим з моменту допущенного проступку. Не мають значення наступні дії та виправдання порушника. Поліцейський чітко сформулював кваліфікуючу ознаку проступку.

Позивач був повідомлений про час та місце розгляду справи, йому були роз`яснені його права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Позивачу роз`яснено строки сплати штрафу, порядок оскарження постанови та порядок примусового виконання постанови про стягнення штрафу. Позивач відповідно до ст. 268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу. Тому, позивач жодним чином не був обмежений у своїх правах та обов`язках, про що поставив власний підпис у оскаржуваній постанові (також зафіксовано на відеозаписі). Будь яких клопотань у ході винесення постанови про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не заявляв.

Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався.

Суд, розглянувши справу, дослідивш матеріали справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав:

Судом встановлено, що поліцейський відділу поліцейської діяльності №2 (смт. Ружин) Бердичівського РВП ГУНП в Житомирської області старший лейтенант поліції Корман П.П. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5011216, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 18.06.2025 о 20 год. 24 хв. по вул. Набережна, у с. Прибережне, Бердичівського району Житомирської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ЗАЗ 699», номерний знак НОМЕР_2 , при цьому не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 в Правил дорожнього руху України.

Як вбачається із позовної заяви, позивач категорично заперечив обставини викладені у вищевказаній постанові щодо вчинення ним правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 №580-УІП, поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23 цього ж закону поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично дорожній мережі.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, зокрема, і за частиною 5 статті 121 КУпАП.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 2.3 рішення Конституційного суду України N 5-рп/2015 від 26,05.2015 «у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення», законодавство передбачає випадки коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова (ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП), в такому разі притягнення особи до адміністративної відповідальності фактично відбувається у скороченому провадженні.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (в даному випадку відповідач) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ

За змістом ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 №1306 ( із змінами і доповненнями).

Згідно з вимогами п. 1.1 ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих правил.

Відповідно до п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що згідно оскаржуваної постанови позивачу ставиться у вину те, що він 18.06.2025 о 20 год. 24 хв. по вул. Набережна, у с. Прибережне, Бердичівського району Житомирської області керував автомобілем марки «ЗАЗ 699», номерний знак НОМЕР_2 , та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 в Правил дорожнього руху України.

Згідно вимог п. 2.3 в ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Диспозиція ч.5 ст. 121 КУпАП України передбачає відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Щодо доводів позивача викладених у позовній заяві, суд такі відхиляє, оскільки твердження позивача не знайшли свого підтвердження та спростовується наявними по справі доказами.

На відеозаписах із нагрудних боді-камер поліцейських та відеореєстратору зі службового автомобіля чітко зафіксовано рух транспортного засобу позивача, а також те, що водій керував автомобілем будучи не пристебнутим ременем безпеки. Крім того, на відео ОСОБА_1 не заперечував факту, що він був непристебнутий ременем безпеки.

Твердження позивача щодо не роз`яснення йому його прав та обов`язків в повній мірі спростовується відеозаписами з нагрудних відеокамер, де поліцейський(-і) провів розгляд справи про адміністративне правопорушення та ознайомив ОСОБА_1 із ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, факт порушення, позивачем ОСОБА_1 вимог п.2.3 (в) ПДР, а саме порушення водієм правил користування ременями безпеки.

Відтак, суд приходить до висновку, що відповідачем в повній мірі доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 121 КУпАП. Постанова винесена з дотриманням норм чинного законодавства, стягнення відповідачем застосовано без порушень, в межах санкції ч. 5 ст. 121 КУпАП, тому підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Таким чином, заперечення позивача щодо безпідставності винесення постанови спростовуються вищевказаними доказами та звернення його до суду пов`язане не із захистом порушених прав у сфері публічно-правових відносини, а є обранням останнім способу захисту на уникнення адміністративної відповідальності. Самі лише заперечення не мають юридичної сили, оскільки свою позицію та невинуватість позивач, мав би довести шляхом надання доказів на спростування обставин викладених у оскаржуваній постанові, адже відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом; ч. 1 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Втім, доказів, які мали б спростувати факт наявності адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем надано не було і судом таких обставин не встановлено.

Приймаючи рішення, суд враховує, що визначений правовою нормою ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позову без задоволення.

Також відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Згідно зі ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Зважаючи на те, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати, а саме судовий збір йому не відшкодовується.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72, 77, 143, 229, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Головне управління національної поліції в Житомирській області, , адреса місця знаходження: м. Житомир, вул. Старий Бульвар, 5/37.

Суддя І.Г. Перекупка