Справа № 320/28602/23
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2025-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Авентин» про ухвалення додаткового судового рішення у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Авентин» до Головного управління ДПС у місті Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДПС у м. Києві з питань зупинення реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 07.04.2023 № 8592153/44486477; від 07.04.2023 № 8592104/44486477; від 07.04.2023 № 8592098/44486477;

- зобов`язання Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складену Товариством з обмеженою відповідальністю «НВП «АВЕНТИН» () податкову накладну № 2 від 11.11.2022 датою її фактичного отримання; податкову накладну № 8 від 15.11.2022 року датою її фактичного отримання; податкову накладну № 4 від 16.11.2022 датою її фактичного отримання;

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 відкрито провадження у справі № 320/28602/23.

Також позивач до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ПС у м. Києві з питань зупинення реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 13.11.2023 №9912342/44486477; від 13.11.2023 №9920619/44486477;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складену Товариством з обмеженою відповідальністю «НВП «АВЕНТИН» () податкову накладну № 3 від 08.11.2022 датою її фактичного отримання; зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складену Товариством з обмеженою відповідальністю «НВП «АВЕНТИН» () розрахунок коригування №2 від 05.12.2022 до податкової накладної №1 від 28.10.2022, датою її фактичного отримання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.01.2024 відкрито провадження у справі № 320/49123/23.

Також позивач до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДПС у м. Києві з питань зупинення реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 29.12.2023 № 10290851/44486477; від 29.12.2023 № 10290852/44486477;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складену Товариством з обмеженою відповідальністю «НВП «Авентин» податкову накладну № 1 від 27.01.2023 датою її фактичного отримання та податкову накладну № 2 від 26.01.2023 датою її фактичного отримання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.02.2024 відкрито провадження у справі № 320/5345/24.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.11.2024 об`єднано в одне провадження справу № 320/28602/23 зі справами № 320/49123/23, № 320/5345/24 (з присвоєнням № 320/28602/23).

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27.12.2024 позов задоволено:

- визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Головного управління ДПС у м. Києві з питань зупинення реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 07.04.2023 № 8592153/44486477; від 07.04.2023 № 8592104/44486477; від 07.04.2023 № 8592098/44486477; від 13.11.2023 №9912342/44486477; від 13.11.2023 №9920619/44486477; від 29.12.2023 № 10290851/44486477; від 29.12.2023 № 10290852/44486477;

- зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складені Товариством з обмеженою відповідальністю «НВП «АВЕНТИН» (): податкову накладну № 2 від 11.11.2022 датою її фактичного отримання; податкову накладну № 8 від 15.11.2022 року датою її фактичного отримання; податкову накладну № 4 від 16.11.2022 датою її фактичного отримання; податкову накладну № 3 від 08.11.2022 датою її фактичного отримання; розрахунок коригування №2 від 05.12.2022 до податкової накладної №1 від 28.10.2022, датою його фактичного отримання; податкову накладну № 1 від 27.01.2023 датою її фактичного отримання; податкову накладну № 2 від 26.01.2023 датою її фактичного отримання;

- стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничого підприємства «Авентин» (; місцезнаходження: 03039, м. Київ, вул. Ізюмська, буд. 5-Б) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП: 44116011; місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19) судовий збір у розмірі 19 476 грн (дев`ятнадцять тисяч чотириста сімдесят шість гривень 00 копійок).

Не погодившись із таким рішенням, відповідачі подали апеляційні скарги, які постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.08.2025 залишені без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 27.12.2024 - без змін.

У подальшому, протягом 5 днів з дня отримання вказаної постанови, позивач подав до суду апеляційної інстанції заяву, у якій просив прийняти додаткове судове рішення у справі №320/28602/23 про стягнення витрат на правничу допомоги у суді апеляційної інстанції у розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) грн на користь ТОВ «НВП» АВЕНТИН" (місцезнаходження: 03039, м. Київ, вул. Ізюмська, 5-Б; ), Р/Р НОМЕР_1 в АТ «АСВІО БАНК» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в м. Києві (місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; ).

Розглянувши вказану заяву, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За змістом статті 132 КАС судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини третьої статті 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 134 КАС витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС).

Склад та обсяг судових витрат визначено у частині третій статті 134 КАС, згідно з якою для цілей розподілу судових витрат:

розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя статті 134 КАС).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС).

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Отже, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем було надано: договори про надання правової допомоги від 20.04.2023 № 20/04, від 23.11.2023 № 23/11, від 10.01.2024 № 10/01; акт прийому-передачі наданих послуг від 05.08.2025.

Згідно вказаних документів, сторони погодили, а адвокатом були надані послуги правової допомоги у спорах у кожній з об`єднаних справ в суді апеляційної інстанції на суму 60 000 грн (по 20 000 грн). Зокрема, адвокат здійснив оформлення та подання відзиву на апеляційну скаргу (5 годин), 5 клопотань про прискорення розгляду справи (5 годин), а також підготовку на направлення заяв про винесення додаткових рішень (3 години).

У світлі викладеного, колегія суддів наголошує, що подача клопотань про прискорення розгляду справи із обсягом роботи у 5 годин не є неминучими та непереборними витратами, які мали бути понесені у ході надання правої допомоги в суді.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність позивачем обґрунтованості понесення ним витрат у розмірі 23 076,92 грн (60000/(5+5+3)*5) щодо надання правової допомоги з оформлення та направлення клопотань про прискорення розгляду справи.

Таким чином, позивачем документально підтверджено 36923,08 грн витрат на правову допомогу, які мають бути ним понесені.

Станом на час прийняття цієї постанови відповідачем не подано заперечень щодо співмірності витрат у розумінні частини сьомої статті 134 КАС, а тому суд апеляційної інстанції це питання не перевіряє.

Таким чином, на користь позивача належить стягнути 36 923,08 грн витрат на правову допомогу.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничого підприємства «Авентин» задовольнити частково.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничого підприємства «Авентин» (; місцезнаходження: 03039, м. Київ, вул. Ізюмська, буд. 5-Б) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП: 44116011; місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19) 36 923 (тридцять шість тисяч дев`ятсот двадцять три) грн 08 коп витрат на правову допомогу.

У задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя Є.В. Чаку