Справа № 520/13668/23
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2025-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

22 вересня 2025 року справа № 520/13668/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді - Ніколаєвої Ольги Вікторівни, розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ФГ "Широкі простори" до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області як відокремленого структурного підрозділу Державної податкової служби України про скасування податкової вимоги,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФГ "Широкі простори" (далі по тексту відповідач, ТОВ "ФГ "Широкі простори") звернулося до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області як відокремленого структурного підрозділу Державної податкової служби України (далі по тексту відповідач, контролюючий орган), в якій просить визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 19.04.2023 №0-2040 (форми "Ю") про наявність станом на 18.04.2023 суми податкового боргу з податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 6 181 093,72 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідачем в оскаржуваній податковій вимозі не вказано дати виникнення податкового боргу позивача з податку на додану вартість, що є порушенням норм чинного податкового законодавства України.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2023 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи.

Відповідач через систему "Електроний суд" 17.07.2023 подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав, викладених у відзиві.

Позивач правом надання відповіді на відзив не скористався.

Представник позивача у судові засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судових засіданнях проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні повністю.

Представник позивача 04.09.2023 подав до канцелярії Харківського окружного адміністративного суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та зазначив, що позовні вимоги підтримуються у повному обсязі.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Позивач зареєстрований як юридична особа, про що внесено запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про реєстрацію юридичної особи за №000020807 від 10.11.2020. Як платник податків позивач взятий на облік у органах ДПА з 10.11.2020 за №43983495, з 10.11.2020 перебуває на обліку в Головному управлінні Державної податкової служби у Харківській області, Індустріальній ДПІ (Слобідський район м. Харкова).

Контролюючим органом 19.04.2023 прийнято податкову вимогу №0-2040 та детальний розрахунок суми податкового боргу з податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 6 181 093,75 грн.

Не погоджуючись з вказаною податковою вимогою, оскільки вона не містить відомостей про дату виникнення податкового боргу, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Предметом спору у даній справі є правомірність прийняття контролюючим органом податкової вимоги від 19.04.2023 №0-2040.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковим кодексом України (далі по тексту ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Грошові зобов`язання можуть бути визначені самостійно платником податків шляхом подання податкової звітності з певного податку або визначені контролюючим органом, коли дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.3 статті 59 ПК України передбачено, що податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Відповідно до пунктів 88.1, 88.2 статті 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Положеннями підпункту 89.1.2 пункту 89.1 статті 89 ПК України встановлено, що право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Приписами пункту 89.3 статті 89 ПК України передбачено, що майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Таким чином, суд погоджується з доводами контролюючого органу, що необхідною передумовою та визначальною підставою для надсилання платнику податків податкової вимоги про сплату податкового боргу, прийняття рішення про опис майна у податкову заставу є наявність у такого платника податків податкового боргу.

Механізм формування, надсилання (вручення) та відкликання податкових вимог визначено Порядком направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 №610 з наступними змінами та доповненнями (далі по тексту - Порядок №610).

Податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму узгодженого грошового зобов`язання та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом - пункт 2 розділу II Порядку № 610.

Згідно пункту 1 розділу ІІІ Порядку № 610Податкові вимоги разом з детальним розрахунком суми податкового боргу формуються автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем податкових органів (далі ІТС).

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Порядку №610 податкова вимога, крім загальних реквізитів, повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис майна, яке відповідно до законодавства може бути предметом податкової застави, проведення публічних торгів з продажу заставного майна.

Форма податкової вимоги для платника податків - юридичної особи (або відокремленого підрозділу юридичної особи/уповноваженої особи за договором про спільну діяльність або угодою про розподіл продукції/управителя майна за договором управління майном) наведена в додатку 1 до Порядку №610 (форма "Ю"), а для платника податків - фізичної особи - у додатку 2 до Порядку №610 (форма "Ф") - пункт 5 розділу Ш Порядку №610.

Податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається (вручається) не раніше першого робочого дня після закінчення встановленого Кодексом граничного строку сплати суми грошового зобов`язання пункт 1 розділу IV Порядку №610.

Сформована в ІТС податкова вимога надсилається (вручається) платнику податків у паперовій та/або електронній формі.

Податкова вимога, що надсилається (вручається) у паперовій формі, у день її формування в ІТС друкується у двох примірниках, підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) податкового органу, скріплюється печаткою податкового органу та не пізніше наступного робочого дня один примірник надсилається (вручається) платнику податків, другий долучається до справи платника податків - пункт 5 розділу IV Порядку №610.

Законом України від 30.11.2021 №1914-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованих бюджетних надходжень" статтю 59 ПК України доповнено словами, що податкові вимоги надсилаються платникам податків разом з детальним розрахунком суми податкового боргу.

Судом встановлено, що згідно даних ІКС "Податковий блок", наданих контролюючим органом, податковий борг позивача виник 14.03.2023. У зв`язку з чим, відповідачем в автоматичному режимі ІКС "Податковий блок" була сформована податкова вимога від 19.04.2023 №0-2040 та направлена засобами поштового зв`язку на адресу боржника з детальним розрахунком суми податкового боргу. Податкова вимога отримана позивачем 03.05.2023, що зазначено у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення №666 та, що позивачем не оспорюється.

Згідно детального розрахунку суми податкового боргу до податкової вимоги від 19.04.2023 №0-2040, податковий борг позивача становить 6 181 093,75 грн по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (код за КАТОТТГ UA0041885), який виник у результаті несплати узгоджених грошових зобов`язань згідно:

- податкового повідомлення-рішення форми (форма "Р") від 13.02.2023 №00/1935/0416 з терміном сплати 14.03.2023, нараховано 5 006 491,00 грн (основний платіж) сплачено 78 040,00 грн, до стягнення 4 928 451,00 грн (податкове повідомлення-рішення отримане позивачем 28.02.2023, що зазначено у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення №318);

- податкового повідомлення-рішення форми (форма "Р") від 13.02.2023 №00/1935/0416 з терміном сплати 14.03.2023, нараховано 1 251 622,75 грн (штрафні санкції) сплачено 0,00 грн, до стягнення 1 251 622,75 грн (податкове повідомлення-рішення отримане боржником 28.02.2023, що зазначено у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення №318);

- податкового повідомлення-рішення форми (форма "ПС") №200/2377/0416 від 16.02.2023 з терміном сплати 14.03.2023, нараховано 1 020,00 грн, сплачено 0,00 грн, до стягнення 1 020,00 грн (податкове повідомлення-рішення отримане боржником 28.02.2023, що зазначено у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення №436).

У порушення приписів ст. 57 ПК України платник податків позивач обов`язок по самостійному погашенню податкових зобов`язань протягом 10 робочих днів наступних за днем отримання податкових повідомлень-рішень, не виконав.

Таким чином, станом на 14.03.2023 податкові зобов`язання набули статусу податкового боргу.

З огляду на викладене, згідно чинного законодавства платнику податків контролюючим органом була сформована податкова вимога від 19.04.2023 №0-2040 та направлена засобами поштового зв`язку на адресу боржника.

Судом також встановлено, що позивачем названі податкові повідомлення-рішення, якими позивачу визначено відповідні суми податкових зобов`язань ні в адміністративному, ні у судовому порядку оскаржені не були.

З огляду на викладене, суд погоджується з доводами контролюючого органу, що податкова вимога від 19.04.2023 №0-2040 сформована згідно приписів чинного законодавства України, на суми податкового боргу, які не сплачені у добровільному порядку та є узгодженими.

Відповідно до усталеної судової практики ЄСПЛ, що відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує національні суди достатньо чітко вказувати підстави, на яких вони ґрунтують свої рішення (див., серед інших органів влади, Taxquet v. Belgium [GC], № 926/05, § 91, ЄСПЛ 2010 рік, та Nikolay Genov v. Bulgaria, № 7202/09, § 27, 13 липня 2017 року), водночас, хоча пункт 1 статті 6 зобов`язує суди наводити мотиви своїх рішень, його не можна розуміти як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (див. Van de Hurk v. the Netherlands, 19 квітня 1994 року, § 61, серія A № 288).

У справі "Руїс Торіха проти Іспанії", Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Водночас, необхідно враховувати, що хоча національний суд і має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суди мають також враховувати практику Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у справах "Проніна проти України" (рішення від 18.07.2006), Трофимчук проти України (рішення від 28.10.2010), де Суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Суд також враховує Висновок №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Приписами частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідачем у справі, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність власного рішення, що є предметом оскарження у даній справі, тому суд дійшов до висновків про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ФГ "Широкі простори" (вулиця Киргизька, будинок 19, місто Харків, Харківська область, 61105, код ЄДРПОУ: 25) до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області як відокремленого структурного підрозділу Державної податкової служби України (вулиця Пушкінська, 46, місто Харків, Харківська область, 61057, ) про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 22.09.2025.

Суддя Ніколаєва О.В.