Справа № 420/4044/25
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2025-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4044/25
У Х В А Л А

16 вересня 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тарасишиної О.М.,

за участю секретаря: Гур`євої К.І.,

представник позивача: Урєка А.В.,

представника відповідача: Мастістого І.А., Щенсної І.О.,

представника третьої особи: Єсипенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі за позовом Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (місцезнаходження: 02068, м. Київ, вул. Кошичя, буд. 3; ) до Акціонерного товариства ОДЕСЬКИЙ ПРИПОРТОВИЙ ЗАВОД (місцезнаходження: 65481, Одеська область, м. Южне, вул. Заводська, буд. 3; код ЄДПОУ 00206539), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності УКРІНТЕРЕНЕРГО (місцезнаходження: 04080, м. Київ, Подільський район, вул. Кирилівська, 85; ) про стягнення дебіторської заборгованості у розмірі 286403229,08 грн., -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває справа за адміністративним позовом Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (місцезнаходження: 02068, м. Київ, вул. Кошичя, буд. 3; ) до Акціонерного товариства ОДЕСЬКИЙ ПРИПОРТОВИЙ ЗАВОД (місцезнаходження: 65481, Одеська область, м. Южне, вул. Заводська, буд. 3; код ЄДПОУ 00206539), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності УКРІНТЕРЕНЕРГО (місцезнаходження: 04080, м. Київ, Подільський район, вул. Кирилівська, 85; ) про стягнення дебіторської заборгованості у розмірі 286403229,08 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26.08.2025 року прийнято до провадження адміністративну справу № 420/4044/25.

07.07.2025 року (вх. № 68576/25) представником відповідача до канцелярії суду подано заяву про закриття провадження по справі у зв`язку з тим, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Вказане клопотання обґрунтоване серед іншого тим, що у Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «УКРІНТЕРЕНЕРГО» обліковується податковий борг у розмірі 483 256 279,09 грн.

Під час проведення робочої групи було вручено директору ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» повідомлення про визначення джерелом погашення податкового боргу дебіторської заборгованості платника податків за формою, визначеною додатком 1 до Порядку використання дебіторської заборгованості та/або майна юридичної особи як джерел погашення податкового боргу платника податків та/або відокремленого підрозділу юридичної особи, який затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2017 р. № 585 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.07.2017 р. за № 857/30725, в якому повідомлено, що заходи стягнення коштів платника податків не привели до повного погашення суми податкового боргу та визначено, що джерелом погашення податкового боргу, відповідно до п. 87.5. ст. 87, п. 95.22. ст. 95 роз. ІІ Податкового кодексу України, у ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» є дебіторська заборгованість, строк погашення якої настав та право вимоги якої переводиться на контролюючий орган у рахунок погашення податкового боргу.

Так, 28.01.2025 Центральним МУ ДПС по роботі з ВПП було проведено робочу групу з ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО», що підтверджується Протоколом робочої групи № 1/31 00-13-30 від 28.01.2025, за результатом проведення якої було вирішено укласти договір № 1198/6/31-00-13-02-06 між Центральним МУ ДСП та ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» про переведення права вимоги дебіторської заборгованості платника податків на контролюючий орган відносно Акціонерного товариства «ОДЕСЬКИЙ ПРИПОРТОВИЙ ЗАВОД», який має поточну дебіторську заборгованість у розмірі 286 403 229,08 грн.

У зв`язку із викладеним, Акціонерне товариство "Одеський припортовий завод" реалізує своє процесуальне право на звернення із клопотанням про закриття провадження у справі на підставі викладених обставин.

В судове засідання 16.09.2025 року сторони по справі з`явились, з приводу зазначеної заяви про закриття провадження у справі додаткових пояснень не надали.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про відсутність підстави для його задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг

Відповідно до ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень". Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи: 1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; 2) що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства; 3) про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом; 4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) громадського об`єднання, саморегулівної організації віднесені до його (її) внутрішньої діяльності або виключної компетенції, крім справ у спорах, визначених пунктами 9, 10 частини першої цієї статті. Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Основними ознаками публічно-правових відносин є: обов`язкова участь у цих відносинах суб`єкта, який наділений публічно-владними повноваженнями; підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб`єкту владних повноважень (що проявляється у можливості суб`єкта владних повноважень вирішувати питання про права і обов`язки підпорядкованої особи); імперативність публічно-правових відносин; домінування публічно-правового інтересу у цих відносинах.

Обов`язковою ознакою позовної форми захисту права в адміністративному суді має бути наявність спору про публічне право, тобто спору про права і обов`язки в публічних правовідносинах.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб`єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій

Таким чином, за змістом КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Згідно абзацу першого пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Підпунктом 20.1.35 пункту 20.1 статті 20 КАС України контролюючим органам також надано право звертатися до суду щодо стягнення з дебіторів платника податків, який має податковий борг, сум дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючий орган, у рахунок погашення податкового боргу такого платника податків.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно до пункту 95.22 статті 95 ПК України, контролюючий орган звертається до суду щодо стягнення з дебіторів платника податку, що має податковий борг, сум дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючі органи, у рахунок погашення податкового боргу такого платника податків. Сума коштів, що надходить у результаті стягнення дебіторської заборгованості, в повному обсязі (але в межах суми податкового боргу) зараховується до відповідного бюджету чи державного цільового фонду в рахунок погашення податкового боргу платника податків. Сума дебіторської заборгованості, що стягнута понад суму податкового боргу, передається у розпорядження платника податку.

Згідно із п. 87.5 ст. 87 ПК України, у разі якщо здійснення заходів щодо погашення податкового боргу платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, не привело до повного погашення суми податкового боргу або у разі недостатності у платника коштів для погашення податкового боргу, контролюючий орган визначає дебіторську заборгованість платника податків, строк погашення якої настав, джерелом погашення податкового боргу такого платника податків.

Контролюючий орган укладає з платником податків договір щодо переведення права вимоги такої дебіторської заборгованості. Така дебіторська заборгованість продовжує залишатися активом платника податків, що має податковий борг, про що зазначається в договорі між платником податків і контролюючим органом, та повинна бути відповідним чином розкрита в примітках до фінансової звітності.

Податковий борг продовжує обліковуватися за платником податків, у якого він виник, до надходження коштів до бюджету за рахунок стягнення цієї дебіторської заборгованості. Контролюючий орган повідомляє платнику податків про таке надходження в п`ятиденний строк з дня отримання відповідного документа.

Згідно із пунктом 1 розділу II Порядку використання дебіторської заборгованості та/або майна юридичної особи як джерел погашення податкового боргу платника податків та/або відокремленого підрозділу юридичної особи, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2017 № 585, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.07.2017 за № 857/30725, контролюючий орган повідомляє платника податків про визначення джерелом погашення податкового боргу дебіторської заборгованості платника податків за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Відповідно до пункту 2 розділу II Порядку № 585, повідомлення розглядається як пропозиція для укладання договору про переведення права вимоги дебіторської заборгованості платника податків на контролюючий орган.

Переведення платником податків права вимоги дебіторської заборгованості, що випливає з відносин платника податків з дебітором, на орган стягнення здійснюється на основі договору, укладеного в письмовій формі, між платником податків та контролюючим органом (пункт 3 розділу II Порядку № 585).

Виходячи з такого правового регулювання, суд вважає, що позивачу саме як контролюючому органу (суб`єкту владних повноважень в розумінні п.7 ч.1 ст.4 КАС України) надано право звернення до суду щодо стягнення з дебіторів платника податків, що має податковий борг, сум дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючий орган, у рахунок погашення податкового боргу такого платника податків.

При цьому законодавчо визначений порядок стягнення податкового боргу за рахунок дебіторської заборгованості платника податків передбачає укладення контролюючим органом з платником податків договору щодо переведення права вимоги такої дебіторської заборгованості.

Таким чином, приймаючи до уваги, що звернення контролюючого органу до суду з позовом про стягнення з дебіторів платника податку, що має податковий борг, сум дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючий орган, є одним із способів погашення податкового боргу, а тому звертаючись до суду з цим позовом, Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків орган діяло в порядку та у спосіб, передбачені законом, виконуючи надані їй публічно-владні функції.

Отже, оскільки в даних правовідносинах контролюючий орган здійснює передбачені законом заходи щодо стягнення податкового боргу, використовуючи передбачені податковим законодавством України механізми, відсутні підстави вважати, що між позивачем як суб`єктом владних повноважень та відповідачем у справі виникли цивільно-правові та/або господарсько-правові відносини.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що спір у цій справі є публічно-правовим, розгляд якого повинен відбуватися за правилами адміністративного судочинства, а тому у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 132, 238, 248, 250, 256 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача про закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала набирає законної сили у порядку встановленому положеннями ст.256 КАС України

Ухвала може бути оскаржена у порядку та в строк відповідно положень ст.ст.294, 295 КАС України.

Повний текст ухвали складено та підписано 19.09.2025р.

Суддя О.М. Тарасишина