Справа № 260/8401/24
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2025-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні клопотання

19 вересня 2025 рокум. Ужгород№ 260/8401/24

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Микуляк П.П., розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження заяву про зміну способу та порядку виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо не внесення відомостей до Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, про виключення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з військового обліку, в тому числі щодо не виключення запису відображеному з застосунку Резерв+: Виявлені порушення правил військового обліку. Будь-ласка, зверніться у ТЦК за місцем реєстрації або проживання для уточнення даних;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 внести відомості до Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо виключення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з військового обліку, в тому числі зобов`язати виключити запис відображений з застосунку Резерв+: Виявлені порушення правил військового обліку. Будь-ласка, зверніться у ТЦК за місцем реєстрації або проживання для уточнення даних;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 відкликати Звернення №8531 від 15.11.2024 року до Відділення №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області про доставлення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання протоколів про адміністративне правопорушення за ст.210, 210-1 КУпАП.

18 квітня 2025 року Закарпатським окружним адміністративним судом було розглянуто дану справу. Адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не внесення відомостей до Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, про виключення ОСОБА_1 з військового обліку;

- зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 відкликати Звернення №8531 від 15.11.2024 року до Відділення №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області про доставлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання протоколів про адміністративне правопорушення за ст.210, 210-1 КУпАП;

- зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_6 внести відомості до Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо виключення ОСОБА_1 з військового обліку.

Вказане рішення набрало законної сили.

26 серпня 2025 року від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 до суду надійшла заява про зміну способу та порядку виконання судового рішення, яким просить суд встановити або змінити спосіб або порядок виконання, судового рішення від 18.04.2025 року у справі №260/8401/24.

Заява мотивована тим, що існують складнощі у виконанні рішення суду, оскільки свідоцтво про хворобу, яке є підставою для визнання особи непридатним до військової служби на ОСОБА_1 не складалось, а довідка ВЛК №3414 від 17.11.2022 про непридатність позивача до військової служби з виключенням з військового обліку, не може бути оформлена на офіцера запасу так-як Положення №402 визначає інший порядок оформлення непридатність офіцера до військової служби передбачений пунктами 22.5, 22.6 Положення №402.

03 вересня 2025 року представником позивача до суду було подано заперечення, щодо заяви заява про зміну способу та порядку виконання судового рішення, відповідно до яких зазначила, що немає підстав для задоволення такої заяви, оскільки твердження заявника щодо обов`язкової наявності медичного свідоцтва не відповідає дійсності та були досліджені судом першої інстанції та такі не знайшли свого підтвердження, свідченням чого є наявність рішення суду, що набрало законної сили. Представник також зазначив, що всі доводи, на які посилається заявник, були використані ним як позиція захисту при розгляді даної справи, відтак при наявності технічної можливості виконання рішення суду, нема підстав встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 про зобов`язання вчинити певні дії.

Розглянувши заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 про зміну способу та порядку виконання судового рішення, дослідивши необхідні для розгляду заяви матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Статтею 378 КАС України визначено вичерпний перелік осіб, які можуть звернутися до суду із заявою щодо встановлення чи зміни способу або порядку його виконання, а саме стягувач ( ОСОБА_1 ) чи виконавець.

За результатами розгляду справи №260/8401/24 судом було зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_6 вчинити певні дії, відтак відповідачі, зокрема ІНФОРМАЦІЯ_9 , не є належними суб`єктами звернення до суду із заявою про встановлення чи зміну способу або порядку виконання рішення суду у даній справі у розумінні ст.378 КАС України.

Щодо невиконання рішення суду, суд зазначає, що у мотивувальній частині рішення суду вказано, що саме начальником ІНФОРМАЦІЯ_8 позивачу було письмово повідомлено та надано відповідні письмові документи, що останній з листопада 2022 р. визнаний непридатним до проходження військової служби з виключенням з військового обліку та не підлягає призову на військову службу відповідно до ст. 23 ЗУ Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку.

Право позивача бути виключеним з військового обліку за станом здоров`я виникло ще 17.11.2022 року на підставі відповідного рішення ВЛК, яке на той час не потребувало затвердження регіональною ВЛК, і таке право було порушено відповідачем в подальшому, як суб`єктом владних повноважень, що забезпечує виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації то захист і відновлення такого права необхідно здійснювати без покладення на позивача обов`язку дотримуватися тих норм права, яких не існувало на час порушення такого права.

Відповідач неправомірно та в супереч закону намагається ставити в залежність можливість відновлення порушеного права позивача на виключення з військового обліку за станом здоров`я, яке виникло з 17.11.2022 року, від можливості виконання приписів абзацу п`ятого пункту 3.8 глави 3 розділу ІІ Положення №402 в редакції, яка набрала чинності з 04.05.2024 року та внаслідок змін запровадила процедуру "затвердження" регіональною ВЛК постанов ВЛК районних, міських ТЦК та СП про непридатність військовозобов`язаних до військової служби.

У резолютивній частині рішення суду чітко та зрозуміло написано, що слід зробити відповідачу. Вказані формулювання не містять двозначностей та є зрозумілими для виконання.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 07 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Згідно із частинами другою четвертою статті 13 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності - за її межами.

Частиною другою статті 6 КАС України, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі також Конвенція) та практики Європейського Суду з прав людини (далі також ЄСПЛ) як джерела права. Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина судового процесу для цілей статті 6 Конвенції.

ЄСПЛ у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі «Класс та інші проти Німеччини» дійшов висновку, що із принципу верховенства права видно, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури.

Отже, для цілей статті 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

З аналізу рішень ЄСПЛ (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП Фея та інші проти України»), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Відповідно до ч.1, 2 та 9 ст.249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення заяви відповідача про встановлення чи зміни способу або порядку виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року у справі №260/8401/24 відсутні.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 241, 243, 248, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника ІНФОРМАЦІЯ_1 про зміну способу та порядку виконання судового рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст.256 КАС України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення за формою і змістом, передбаченими ст. 296 КАС України.

Суддя П.П.Микуляк