Справа № 320/13379/25
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Сорочка Є.О.

Чаку Є.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа - Дніпровський відділ Державної виконавчої служби у м. Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними дій,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, третя особа - Дніпровський відділ Державної виконавчої служби у м. Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними дій.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року позовну заяву повернуто позивачеві.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

16 квітня 2025 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від представника ОСОБА_1 - Лошкарьова Федора Анатолійовича надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Згідно ч. 2 ст. 312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на ухвалу, перегляд якої можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, третя особа - Дніпровський відділ Державної виконавчої служби у м. Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просив:

- визнати протиправним рішення Департаменту патрульної поліції () (заяву від 14.01.2025 №1318050/41/47-2025) про примусове виконання постанови серії 4АВ №08064900 від 25.10.2024 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України;

- визнати виконавчий документ, постанову серії 4АВ №08064900 від 25.10.2024 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/ перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з порушенням строків пред`явлення до виконання.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції вказав, що, відповідно до даних «Автоматизованої системи діловодства спеціалізованого суду», позивачем подано позовну заяву до цього самого відповідача, якій присвоєно номер 320/14232/25, позовні вимоги якої по суті є однаковими як у цій справі.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що за даними КП «ДСС», питання про винесення ухвали про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду за вказаною позовною заявою у справі № 320/14232/25 іншим суддею ще не вирішено.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність повернення позовної заяви на підставі пункту 5 частини 4 статті 169 КАС України.

В свою чергу, апелянт зазначає, що при поданні позовної заяви, якій присвоєно № 320/14232/25, ним були допущені помилки в зазначенні дат та номерів, а саме: адміністративної постанови; виконавчого провадження; платіжної інструкції; заяви про направлення адміністративної постанови для виконання.

У зв`язку з цим, 26 березня 2025 року ОСОБА_1 за допомогою системи «Електронний суд» направив до Київського окружного адміністративного суду заяву про уточнення позовних вимог у справі №320/14232/25, в якій виклав позовні вимоги наступним чином:

- визнати протиправним рішення Департаменту патрульної поліції () (заяву від 03.02.2025 № 1334824/41/47-2025) про примусове виконання постанови серії 4АВ № 08349164 від 13.11.2024 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України;

- визнати виконавчий документ, постанову серії 4АВ № 08349164 від 13.11.2024 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з порушенням строків пред`явлення до виконання.

Таким чином, апелянт вважає, що предмет позову у даній справі № 320/13379/25 відрізняється від предмету позову у справі № 320/14232/25.

Надаючи оцінку вищевказаним висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положенням ч. 5 ст. 5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Пунктом 5 частини 4 статті 169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Як було вищевказано, підставою для повернення позовної заяви став висновок суду першої інстанції про те, що позивачем подано позовну заяву до цього самого відповідача, якій присвоєно номер 320/14232/25, позовні вимоги якої по суті є однаковими як у цій справі.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не було враховано подану ОСОБА_1 у справі № 320/14232/25 заяву про уточнення позовних вимог від 26 березня 2025 року.

Враховуючи наведене, беручи до уваги подану ОСОБА_1 заяву про уточнення позовних вимог від 26.03.2025, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що позовні вимоги у справі що розглядається №320/13379/25 та у справі № 320/14232/25 є однаковими.

Як наслідок, передчасним є висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Згідно частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Також, Європейський Суд з прав людини сформував правову позицію, відповідно до якої, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справи «Белле проти Франції», «Ільхан проти Туреччини», «Пономарьов проти України», «Щокін проти України» тощо).

Колегія суддів звертає увагу на те, що у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Не можуть бути встановлені обмеження щодо реалізації права на судовий захист у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено; ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (справа «Мушта проти України»).

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов передчасного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню, а справу слід передати на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись статтями ст.ст. 241, 242, 243, 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року скасувати, а справу передати на розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.