Справа № 160/3017/25
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 160/3017/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.05.2025р. у справі № 160/3017/25
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

31.01.2025р. Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі ГУ ПФУ в Чернівецькій області) про визнання протиправним та скасування рішення № 10 від 15.01.2025р., зобов`язання вчинити певні дії, за яким судом першої інстанції 05.02.2025р. відкрито провадження у справі №160/3017/25, яку призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позивач, в особі свого представника, посилаючись у адміністративному позові на те, що відповідач безпідставно відмовив у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю пільгового стажу, тому просив суд: - визнати протиправним та скасувати рішення від 15.01.2025р. № 10 ГУ ПФУ в Чернівецькій області про відмову в призначенні пенсії позивачеві; - зобов`язати ГУ ПФУ в Чернівецькій області зарахувати позивачеві до пільгового стажу роботи за Списком №1 з повним робочим днем періоди з 15.08.1988р. по 10.07.1993р., з 01.11.1994р. по 03.01.1995р., з 01.01.1996р. по 06.12.1997р., та до страхового стажу роботи періоди роботи з 12.07.1996р. по 18.10.2001р.; - зобов`язати ГУ ПФУ в Чернівецькій області призначити позивачеві пенсію з 08.01.2025р. відповідно до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.05.2025р. у справі №160/3017/25 позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Чернівецькій області від 15.01.2025р. № 10 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ; - зобов`язано ГУ ПФУ в Чернівецькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком № 1 з повним робочим днем періоди з 15.08.1988р. по 10.07.1993р., з 01.11.1994р. по 03.01.1995р., з 01.01.1996р. по 06.12.1997р., та до страхового стажу роботи періоди роботи з 12.07.1996р. по 18.10.2001р.; - зобов`язати ГУ ПФУ в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах від 08.01.2025р., відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти обґрунтоване рішення по суті заяви з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні, вимог пенсійного законодавства України та повноважень органів Пенсійного фонду України; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач ГУ ПФУ в Чернівецькій області, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, подав до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу, за якою Третім апеляційним адміністративним судом, після усунення відповідачем недоліків апеляційної скарги , 16.06.2025р. відкрито апеляційне провадження у справі №160/3017/25 та справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, про що судом апеляційної інстанції у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та порядок було повідомлено учасників справи.

Відповідач ГУ ПФУ в Чернівецькій області, посилаючись у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного законодавства, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 05.05.2025р. у цій справі та постановити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач та його представник правом на подачу відзиву не скористалися.

У зв`язку з тим, що судді Чепурнов Д.В. та Сафронова С.В., які входять до складу колегії суддів, що розглядають справу №160/3017/25, перебувають у відпустці, здійснено заміну складу колегії суддів у судовій справі №160/3017/25 відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу у справі №160/3017/25 від 18.09.2025р. визначено склад колегії суддів Третього апеляційного адміністративного суду: головуючий суддя Коршун А.О., судді Іванов С.М., Шальєва В.А.

Відповідно ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до якої надав, зокрема, трудову книжку та довідку щодо пільгового стажу.

Рішенням ГУ ПФУ в Чернівецькій області №10 від 15.01.2025р. позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю пільгового стажу та у рішенні зазначено, що за доданими документами до розрахунку страхового стажу не зараховано періоди згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 23.12.1987р. з 12.07.1996р. по 18.01.2001р., оскільки заявник працював на території російської федерації.

З 01.01.2023р. російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р. в м. Москві, та починаючи з 19.06.2023р. обчислення страхового стажу, набутого в республіках колишнього Союзу Радянських Соціалістичних Республік, а в подальшому незалежних держав та врахування нарахованої на їх території заробітної плати здійснюється відповідно до законодавства України з урахуванням двосторонніх угод/договорів, проте, на сьогодні така двостороння угода в галузі пенсійного забезпечення з російською федерацією відсутня; пільговий стаж особи не визначено, оскільки не надано пільгову довідку відповідно до пункту 20 Порядку №637 та документи про проведення атестації робочих місць, а в записах трудової книжки відсутня інформація про зайнятість повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1, перебування (не перебування) у відпустках без збереження заробітної плати, участь у страйках, прогули тощо.

Вважаючи таке рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії протиправним, позивач звернувся з цим позовом до суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи оцінку спірним відносинам, які виникли між сторонами у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV) встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема, працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема, чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Пунктом 3 «Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України за № 383 від 18.11.2005р., передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Відповідно до ст. 24-1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності за межами України зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, якщо це передбачено цим Законом або міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 року за межами України у республіках колишнього Союзу РСР зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, за умови нездійснення іншою державою пенсійних виплат таким особам за зазначені періоди. Порядок підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат визначається Кабінетом Міністрів України.

Не зараховуються до страхового стажу періоди трудової діяльності за межами України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та на тимчасово окупованих територіях України після 19 лютого 2014 року особі, яка після 19 лютого 2014 року проходила військову службу (службу) у збройних силах, органах внутрішніх справ, органах державної безпеки, поліції, інших військових формуваннях, перебувала на посадах державної служби, на посадах в органах місцевого самоврядування у відповідних органах (формуваннях) Російської Федерації, добровільно займала посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, утворених на тимчасово окупованій території України, зокрема в окупаційній адміністрації держави-агресора, у незаконних судових або правоохоронних органах, а також добровільно брала участь у незаконних збройних чи воєнізованих формуваннях, утворених на тимчасово окупованій території України, та/або у збройних формуваннях держави-агресора.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637.

Відповідно до ст. 1 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15.04.1994 року, ратифікованої Законом України від 11.07.1995 року №290/95-ВР, яка була підписана, зокрема, Урядами російської федерації та України, дана угода регулювала основні напрями співробітництва Сторін у галузі трудової діяльності та соціального захисту осіб (далі працівники) і членів їхніх сімей, які постійно проживають на території однієї з держав Сторін і провадять свою трудову діяльність на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності (далі роботодавці або наймачі) на території іншої держави Сторін відповідно до законодавства Сторони працевлаштування.

Відповідно до ст. 4 Угоди трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Відповідно до ст. 9 Угоди питання пенсійного забезпечення працівників і членів їхніх сімей регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року або (та) двосторонніми угодами.

Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, яка діяла на момент здобуття позивачем спірного періоду роботи, а також на дату виникнення спірних правовідносин, передбачено наступне.

Відповідно до ст. 1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Відповідно до положень ст. 3 Угоди передбачено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Відповідно до ст. 6 Угоди призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Відповідно до ст. 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав учасниць Співдружності без легалізації.

Відповідно до ст. 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Отже, цією Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при визначенні розміру пенсії.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач безпідставно не зарахував позивачу періоди з 15.08.1988р. по 10.07.1993р., з 01.11.1994р. по 03.01.1995р., з 01.01.1996р. по 06.12.1997р., коли позивач працював на Донецькому хіміко-металургійному заводі повний робочий день в металургійному виробництві (кольорові метали) на посаді слюсаря-ремонтника, що передбачена Списком №1, оскільки дані обставини підтверджуються відомостями, що містяться в трудовій книжці позивача, та в довідці №3 від 15.01.2008р., виданої ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча».

Окрім того, до заяви про призначення пенсії позивачем були додані повідомлення з актами МЕТІНВЕСТ, про неможливість надати довідку за формою відповідно до Постанови КМУ від 12.08.1993р. № 637, у зв`язку із втратою доступу до підприємства через військову агресію рф, а тому, з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що на позивача, як на особу, що працювала на підприємстві, яке перебуває на тимчасово окупованій території, розповсюджуються всі передбачені Конституцією України права, зокрема, право на пенсію.

Також колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що період роботи позивача на території російської федерації з 12.07.1996р. по 18.10.2001р. підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача, оскільки трудова книжка позивача містить відповідні записи, а припинення з 01.01.2023р. участі російської федерації в Угоді та вихід України з Угоди не є підставою для неврахування страхового стажу позивача, набутого в період, коли ця Угода була чинною.

Отже, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що прийнявши оспорюване рішення, відповідач порушив право позивача на належне пенсійне забезпечення та рішення ГУ ПФУ в Чернівецькій області від 15.01.2025р. № 10 є протиправним та підлягає скасуванню. Також задля поновлення порушеного права позивача суд першої інстанції вірно зобов`язав відповідача зарахувати позивачу спірні періоди до пільгового стажу роботи за Списком № 1 та до страхового стажу та повторно розглянути заяву про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах від 08.01.2025р.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 05.05.2025р. у цій справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.05.2025р. у справі №160/3017/25 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.

Постанова виготовлена та підписана 18.09.2025р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов