Справа № 592/12972/25
Суддя: Костенко В. Г.
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/592/217/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі головуючого судді Костенко В.Г., за участю секретаря судового засідання Сидоренко Ю.О., розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення

УСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позивач просить скасувати постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 СУ/1693/2025 від 19.06.2025 та СУ/1692/2025 від 19.06.2025 й закрити справи про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що зазначеними постановами його притягнуто до відповідальності за вчинення правопорушень передбачених ч. 3 ст. 210-1 КпАП України та накладено адміністративні стягнення у виді штрафу у розмірі по 17 000 грн..

Позивач вважає постанови незаконними, оскільки вони не відповідають закону та відсутній склад правопорушень.

Стосовно постанови СУ/1693/2025 щодо не проходження ним до 05.06.2025 року ВЛК як обмежено придатного зазначає, що через проблеми із здоров`ям він постійно знаходився у пригніченому настрої, не міг адекватно керувати своїми повсякденними діями та не був обізнаний стосовно законодавчого обов`язку проходження ним ВЛК як обмежено придатного. На момент складання постанови востаннє ним було пройдено ВЛК 10.07.2022. Наразі він 31.07.2025 знову пройшов ВЛК та підтвердив свій діагноз як обмежено придатного, що підтверджує відсутність у нього умислу в ухиленні від проходження ВЛК, оскільки одразу після того як він дізнався про свій законодавчий обов`язок про проходження ВЛК, цей обов`язок виконав.

Стосовно постанови № СУ/1692/2025 зазначає, що жодних повісток від відповідача він не отримував та не був жодним чином повідомлений про її існування. Складання протоколу та в подальшому постанови № СУ/1692/2025 стосовно цього стало для нього повною несподіванкою. У зв`язку з цим вважає, що постанова підлягає скасуванню, а справа підлягає закриттю.

Відповідач відзив не подавав.

В судове засіданні учасники розгляду не з`явилися. Представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просить суд їх задовольнити.

Відповідач повідомлений про дату та час судового розгляду через електронний кабінет 25.08.2025. Відтак відповідач є таким, що належно повідомлений про час і місце розгляду справи. Проте його представник до суду не з`явився та не повідомив про причини неявки.

Таким чином згідно з ч. 1 ст. 205 КАС України немає перешкод для судового розгляду.

Процесуальні рішення у справі

18.08.2025 ухвалою суду позовна заява залишена без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам п. 2 ч. 2 ст. 160, ч. 1 - ч. 4 ст. 161, ч. 6 ст. 161, 79, 94 КАС України.

20.08.2025 недоліки позовної заяви усунуті позивачем.

Ухвалою суду від 22.08.2025 судом поновлено позивачу строк звернення до суду; прийнято позовну заяву й відкрито провадження у справі. Судовий розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 15-30 год. 17.09.2025.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Суд, дослідивши матеріали справи, установив, що позивач ОСОБА_1 є громадянином України, віком 35 років, проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до військово-облікових документів позивач є військовозобов`язаним та придатний до служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах (установах), мед. підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, ОЗ, охорони. Дата ВЛК 31.07.2025.

19.06.2025 начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 полковник ОСОБА_2 виніс відносно позивача постанову №СУ/1692/2025.

Цією постановою накладено стягнення на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КпАП України у виді штраф у розмірі 17 000 грн.

У постанові зазначено, що 10.06.2025 о 12-33 год. ОСОБА_1 не з`явився за повісткою від 29.04.2025 № 1805 до ІНФОРМАЦІЯ_3 (визначена дата прибуття 30.04.2025 о 08-30 год., про що був повідомлений належним чином).

Крім того, 19.06.2025 начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 полковник ОСОБА_2 виніс відносно позивача постанову №СУ/1693/2025.

Цією постановою накладено стягнення на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КпАП України у виді штраф у розмірі 17 000 грн.

У постанові зазначено, що 10.06.2025 року о 12-36 год. під час прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 було встановлено, що ОСОБА_1 за рішенням ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.07.2022 був визнаний обмежено придатним до військової служби. Згідно пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист України від 21.03.2024 № 3621-ІХ, в редакції Закону України від 12.02.2025 № 4235-ІХ, громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом зобов`язані до 05.06.2025 року пройти повторний мед. огляд з метою визначення ступеня придатності. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до ТЦК та СП або через електронний кабінет з метою отримання направлення на ВЛК для проходження мед. огляду. Однак станом на 10.06.2025 повторний мед. огляд з метою визначення ступеня придатності до військової служби у визначені законодавством строки не пройшов.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

З встановленого вбачається, що спірні правовідносини є публічними та врегульовані ст. 7, 9, 210-1, 222, 245, 246, 251 КпАП України.

Положеннями ч. 3 ст. 210-1 КпАП України встановлена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, Закони України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно з абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого встановленим порядком, оголошено часткову мобілізацію, у зв`язку з чим в Україні настав особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.

Відповідно до ст. 1, 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Відповідно вимог абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Згідно з абз. 3 ч. 1 зазначеної статті громадяни також зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до п.п. 70, 74 Порядку №560 порядок проведення медичного огляду резервістів та військовозобов`язаних, персональний склад військово-лікарських комісій, порядок їх роботи визначаються у порядку, встановленому Міноборони.

Резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Згідно з пп. 1 п. 27 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» № 560 від 16.05.2024 (далі Порядок № 560) під час мобілізації громадяни викликаються до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів зокрема з метою уточнення своїх персональних даних, даних військово- облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних.

Згідно з п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до Р(М)ТЦК та СП або його відділу є у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Абзацом 3 ч. 9 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для призову на збори в пункт і в строк, установлені його керівником, які підтверджені відповідними документами, визнаються перешкоди стихійного характеру, сімейні обставини та інші поважні причини, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Отже диспозицією ч. 3 ст. 210-1 КпАП України передбачена відповідальність за неявку по повістці до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та ухилення від проходження медичного огляду з метою визначення ступеня придатності.

Оскаржувані постанови містять відомості про склад порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Разом з цим слід зазначити, що притягнення особи до відповідальності відбувається у спосіб визначений законом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 7 КпАП України провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-9 цього Кодексу.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Комплексний аналіз наведених положень нормативно правових актів дає підстави констатувати суду, що громадяни України зобов`язані виконувати обов`язки визначенні законодавством у сфері оборони і мобілізації. За невиконання таких обов`язків встановлення адміністративна відповідальність, зокрема ст. 210-1 КпАП України. Відповідач як орган державної влади уповноважений на виявлення та розгляд справ про виявлення такого правопорушення. При цьому провадження має відбуватися у відповідності до вимог встановлених у кодексі та підтверджено відповідними доказами. Вина особи у вчинення правопорушення має бути доведена поза розумним сумнівом.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

При провадженні у справі у порядку адміністративного судочинства згідно наведених норм обов`язок доказування правомірності рішення покладений на відповідача, а неподання відзиву є визнанням позову.

У даній справі відповідач не виконав свій обов`язок подати докази. Таким чином суд позбавлений можливості перевірити правомірність винесення оскаржуваних постанов. Тим самим відповідач не довів правомірність постанов, наявність доказів на підтвердження вчинення позивачем правопорушень при наведених у постановах обставин та дотримання порядку розгляду справ.

На підставі зазначеного суд вважає, що позивача піддано стягненню з порушенням порядку та без підстав визначених законом, що виключає відповідальність за положеннями ч. 3 ст. 210-1 КпАП України.

Висновки суду

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України. Так, згідно пункту третього частини третьої зазначеної статті за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд дійшов висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому оскаржувані постанови у справі про адміністративне правопорушення підлягають скасуванню, а справи про адміністративне правопорушення закриттю.

Рішення про розподіл судових витрат

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України з відповідача на користь позивача слід стягнути компенсацію понесених витрат по сплаті судового збору, тобто 1211 грн 20 коп..

Керуючись ст. 2, 6, 9, 12, 72-77, 139, 242-245, 250, 257- 258, 262-263, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження за адресою АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення № СУ/1692/2025 від 19.06.2025 по справі про адміністративне правопорушення якою на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КпАП України накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн..

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення № СУ/1693/2025 від 19.06.2025 по справі про адміністративне правопорушення якою на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КпАП України накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн..

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження за адресою АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) відшкодування витрат у сумі 1211 грн 20 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Г. Костенко