Справа № 580/8517/25
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2025-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року справа № 580/8517/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши правилами спрощеного письмового провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

25.07.2025 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) (далі відповідач) про:

визнання протиправними дій щодо відмови у звільненні з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»;

зобов`язання звільнити його з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 вказаного Закону;

стягнення з неї на його користь сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Стверджує, що має близьких родичів, що потребують постійного догляду. Брат здійснює постійний догляд за матір`ю, з якою його батько розірвав шлюб та яка має 3групу інвалідності, а інший брат має психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, внаслідок яких не може виконати такий догляд за батьками.

Ухвалою від 30.07.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, а розгляд справи вирішив здійснювати правилами спрощеного провадження.

15.08.2025 надійшов відзив відповідача з проханням у задоволенні позову відмовити повністю. Зазначив, що наявні інші члени сім`ї першого ступеня споріднення, а саме сини, які не є особами, що потребують постійного догляду та можуть здійснювати належний догляд батька.

Правом подати відповідь позивач не скористався.

Дослідивши письмові докази, оцінивши заявлені доводи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України згідно з паспортом № НОМЕР_4 . Відомостями зі свідоцтва про народження позивача, пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 від 29.07.2009 та акту огляду МСЕК підтверджено наявність у батька позивача інвалідності 2групи. Також щодо нього складено Висновок від 27.08.2024 №144 про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.

26.05.2025 складений Акт обстеження сімейного стану військовослужбовця позивача, прийнятого 16.06.2020 на військову службу за контрактом у Військову частину НОМЕР_1 , яким встановлено, що його сім`я складається з його батька 1966р.н., його братів ОСОБА_2 , 1989р.н., і ОСОБА_3 , 2001р.н., згідно з свідоцтвами про народження НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 .

04.06.2025 позивач подав відповідачу рапорт про звільнення, обґрунтовуючи потребу здійснювати догляд за батьком, інвалідом 2групи. До нього додав: копію паспорту громадянина України ОСОБА_1 , витяг з реєстру територіальної громади №2025/005354870, витяг з ОСОБА_4 , свідоцтво про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_9 , паспорт ОСОБА_1 № НОМЕР_4 , РНОКПП ОСОБА_5 , витяг з реєстру територіальної громади №2023/001472294, пенсійне посвідчення серії НОМЕР_10 від 29.07.2009 року ОСОБА_5 , довідка серії РВН №138649 від 20.07.2009 року ОСОБА_5 , висновок про наявність порушення функції організму через які невиліковні хвороби особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговування і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі №144 від 27.08.2024 року ОСОБА_5 ; Акт обстеження сімейного стану військовослужбовця від 26.05.2025, свідоцтво про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_11 , Витяг з постанови ЛКК №295 від 23.04.2025, свідоцтво про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_12 , Витяг із застосунку ДІЯ "Актовий запис про народження", Висновок про наявність порушення функції організму, через які невиліковні хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній особі від 27.01.2025 ОСОБА_5 , довідку ЛКК №34 від 27.01.2025, довідку про застрахованих у житловому приміщені (будинку) осіб №11/06-11 від 29.01.2025, довідку до акту огляду МСЕК серії РВН №0190802 ОСОБА_5 , Витяг з ОСОБА_7 , свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_13 ОСОБА_5

18.06.2025 відповідач надав відповідь за вихідним №4665 про те, що на даний час рапорт ОСОБА_1 від 10.06.2025 року про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» задоволенню не підлягає, оскільки наявні інші члени сім`ї першої лінії споріднення, а саме сини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які можуть здійснювати такий догляд.

Тому позивач звернувся до суду позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини виникли в період воєнного стану в України, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 та чинним.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу (далі Закон №2232-ХІІ).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ч.5 ст.1 вказаного Закону від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом. Закінченням проходження військової служби відповідно до ч.3 ст.24 Закону вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно з вимогами п.2 ч.4 вказаної статті під час дії воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах:

а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;

б) за станом здоров`я:

на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;

за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);

в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі;

г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);

д) у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);

е) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі (для осіб вищого офіцерського складу);

з) у зв`язку із призначенням (обранням) на посаду або перебуванням на посаді судді, судді Конституційного Суду України, члена Вищої ради правосуддя, члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, керівника служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, його заступника, дисциплінарного інспектора Вищої ради правосуддя.

Встановлені обставини свідчать, що позивач повідомив відповідачу про небажання продовжувати військову службу та прохання звільнити за вказаним підпунктом «г». Ця норма відсилає до приписів ч.12 цієї ж статті. Зокрема, під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах:

військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

дружина, якщо обоє із подружжя проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці;

військовослужбовці, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України;

військовослужбовці, які є усиновлювачами, на утриманні яких перебуває (перебувають) дитина (діти), яка (які) до моменту усиновлення була (були) дитиною-сиротою (дітьми-сиротами) або дитиною (дітьми), позбавленою (позбавленими) батьківського піклування, віком до 18 років, опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями, патронатними вихователями, на утриманні яких перебуває дитина-сирота (діти-сироти) або дитина (діти), позбавлена (позбавлені) батьківського піклування, віком до 18 років;

виховання військовослужбовцем дитини з інвалідністю віком до 18 років, у разі відсутності інших осіб, які зобов`язані її виховувати;

утримання військовослужбовцем повнолітньої дитини, яка є особою з інвалідністю I чи II групи;

виховання військовослужбовцем дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність, за умови що такі особи не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати;

необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

необхідність здійснювати догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю III групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, або за наявності у дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю III групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів;

необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи;

необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи;

у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною, за умови що за такою особою не здійснюється піклування (опіка) іншими особами;

якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі у антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану;

якщо їхнім близьким родичам (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) посмертно присвоєно звання Герой України за громадянську мужність, патріотизм, героїчне відстоювання конституційних засад демократії, прав і свобод людини, самовіддане служіння Українському народові, виявлені під час Революції Гідності (листопад 2013 року - лютий 2014 року).

Отже, за вказаною позивачем підставою для його звільнення він мав подати документи щодо необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Відповідно до приписів ст.202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Відповідач обґрунтовано урахував наявність у позивача інших членів сім`ї, щодо яких відсутні перешкоди здійснювати догляд за батьком, а саме повнолітніх братів. Так, відсутні докази, що брати позивача самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи. Висновок по амбулаторне лікування одного з братів не є достатнім доказів таких обставин.

Отже, відсутні передбачені підпунктом «г» п.2 ч.4, ч.12 ст.24 вказаного Закону умови для звільнення позивача зі служби. Відповідач діяв у спірних правовідносинах правомірно.

Тому суд дійшов висновку про необґрунтованість позову та відсутність підстав для розподілу судових витрат згідно з вимогами ст.ст.132-139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2-20, 72-78, 138-139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про:

визнання протиправними дій щодо відмови у звільненні з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»;

зобов`язання звільнити його з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 вказаного Закону.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ