Справа № 640/10164/22
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2025 року Справа№640/10164/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стойки В.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження без виклику сторін адміністративну ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ), в якому просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві в частині зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 з 77% до 70% грошового забезпечення зазначеного у довідці Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 27.04.2021 № 203-349/201 при проведенні перерахунку пенсії з 01.04.2019 відповідно до статті 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262- XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та нездійснення відповідних виплат починаючи з 01.04.2019 без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням виплачених сум, без урахування положень постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649, якою затверджено «Порядок погашення заборгованості за рішенням суду»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, ) провести перерахунок пенсії з 01.04.2019 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до статті 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262- XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи із загального відсоткового значення розміру пенсії 77% суми грошового забезпечення зазначеного у довідці Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 27.04.2021 № 203-349/201, здійснити відповідні виплати починаючи з 01.04.2019 без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням виплачених сум, та без урахування положень постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649, якою затверджено «Порядок погашення заборгованості за рішенням суду».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", розмір якої з дати призначення обраховувався із розрахунку 77% суми грошового забезпечення. Після перерахунку пенсії позивача з 01.04.2019, основний розмір пенсії був зменшений відповідачем з 77% грошового забезпечення до 70%. Означене зменшення розміру пенсії позивач вважає протиправним, а відновлення своїх порушених, свобод та інтересів поновленими лише шляхом зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії у розмірі 77% грошового забезпечення без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням виплачених сум, та без урахування положень постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649, якою затверджено «Порядок погашення заборгованості за рішенням суду».

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.07.2022 відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03.03.2025 року прийнято справу до провадження, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05.05.2025 року розгляд адміністративної справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07.07.2025 року продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів. Відкладено розгляд справи.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18.08.2025 року закінчено підготовче провадження та призначено адміністративну справу до розгляду по суті.

Відповідач правом на надання відзиву не скористався.

Відповідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вкладене, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , учасник бойових дій, ветеран військової служби, військовий пенсіонер. 07.10.2000 звільнився з військової служби з Міністерства надзвичайних ситуацій, правонаступник - Державна служба України з надзвичайних ситуацій.

На пенсійному обліку Позивач перебуває в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, отримує пенсію відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.07.2021 у справі № 640/14964/21 Відповідачем у січні 2022 року проведено перерахунок пенсії Позивачу з 01.04.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення Позивача станом на 05.03.2019 наданой ДСНС від 27.04.2021 № 203-349/201 з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, але зменшено йому основний розмір пенсії при здійсненні її перерахунку з 77% до 70% сум грошового забезпечення, відповідно до вказаної вище довідки.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд застосовує джерела правового регулювання у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та зважає на наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема, Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до положень статті 13 Закону №2262-XII (у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Як вбачається із матеріалів справи, основний розмір пенсії позивача було призначено та обчислено згідно із Законом №2262-ХІІ в розмірі 80% грошового забезпечення.

У подальшому до статті 13 Закону №2262-XII внесено ряд змін. Зокрема, в дану норму Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VI були внесені зміни, якими обмежено максимальний розмір пенсії на рівні 80% від відповідних сум грошового забезпечення.

Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" №1166-VІІ від 27.03.2014 також внесені зміни до статті 13 Закону №2262-XII та змінено до 70% максимальний розмір пенсії від сум грошового забезпечення.

Частиною 2 статті 13 Закону №2262-XII (у редакції, чинній на момент проведення перерахунку пенсії позивачу) встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.10.2019 у зразковій справі №240/5401/18 висловила позицію, що застосування цього показника до перерахунку пенсії відповідача є протиправним, тому, що стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України. Отже, порядок перерахунку призначених пенсій військовослужбовців урегульований нормами статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яка змін не зазнавала, а також нормами постанов Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 та від 21 лютого 2018 року №103, тому застосування статті 13 цього Закону, яка регулює призначення пенсій, є протиправним, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.10.2019 у справі №240/5401/18 зазначила, що відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії.

Згідно з частинами 5, 6 статті 13 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про те, що при здійсненні перерахунку пенсії позивачу, відповідачем неправомірно застосовано норма, що визначає розмір пенсії у відсотковому відношенні від суми грошового забезпечення, яка діяла на момент перерахунку пенсії. Внесені зміни до частини 2 статті 13 Закону №2262-XII, щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% відповідних сум грошового забезпечення, не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії.

Вказане порушення було допущено відповідачем при здійсненні перерахунку пенсії позивача з 01.04.2019 на виконання рішення суду, а тому суд вважає, що відповідачу необхідно здійснити перерахунок пенсії позивача, з урахуванням розміру пенсії 77% відповідних сум грошового забезпечення з 01.04.2019.

Щодо обмеження максимального розміру пенсій суд зазначає наступне.

Як було встановлено судом, відповідач, відмовляючи позивачу в перерахунку пенсії з урахуванням 77% сум грошового забезпечення, заперечив право позивача на отримання пенсії без обмежень її максимального розміру, з посиланням на ст. 43 Закону №2262-ХІІ.

Відповідно до норм Законів України ''Про Державний бюджет на 2019 рік'', ''Про Державний бюджет на 2020 рік'', ''Про Державний бюджет на 2022 рік'' та ''Про Державний бюджет на 2023 рік'', розмір прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність з 01.12.2019 складає 1638 грн, з 01.07.2020 - 1712 грн, з 01.12.2020 - 1769 грн, з 01.01.2022 - 1934 грн, з 01.01.2023 - 2093 грн.

Так, положення статті 43 Закону №2262-ХІІ передбачає, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Зазначене положення в цілому визнано неконституційним відповідно до рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016.

Згідно із пунктом другим резолютивної частини вказаного Рішення, зокрема, частини сьома статті 43 Закону України ''Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб'' втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Таким чином, з 20.12.2016 відсутня частина сьома статті 43 в Законі №2262-ХІІ.

Відповідно до Закону України ''Про внесення змін до деяких законодавчих актів України'' від 06.12.2016 №1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017, у частині сьомій статті 43 Закону №2262-ХІІ слова і цифри ''у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року'' замінено словами і цифрами ''по 31 грудня 2017 року''.

Суд зазначає, що внесені вказаним законом зміни до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Суд звертає увагу, що однорідні/тотожні обмеження розміру пенсії, були передбачені двома нормативно-правовими актами: статтею 2 Закону України ''Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи'' від 08.11.2011 та частиною сьомою статті 43 Закону №2262-ХІІ від 09.04.1992.

Разом з тим, стаття 2 Закону України ''Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи'' є чинною та неконституційною не визнавалася.

Натомість, як вже зазначалось, частина сьома статті 43 Закону № 2262-ХІІ була визнана такою, що не відповідає Конституції України - тобто неконституційною.

Зміни до частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ, які передбачали обмеження розміру пенсії 10 прожитковими мінімумами та які визнані неконституційними, були внесені підпунктом 8 пункту 6 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України ''Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи'' від 08.07.2011.

Враховуючи те, що вказані положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ, 20.12.2016 визнані неконституційними, застосування відповідачем до спірних правовідносин статті 2 Закону України ''Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи'' від 08.07.2011 щодо обмеження розміру пенсії позивача, є протиправним, оскільки у разі неоднозначного трактування норми права підлягає застосуванню найбільш сприятливий для підхід для особи.

Щодо застосування положень постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649, якою затверджено «Порядок погашення заборгованості за рішенням суду».

Відповідно до частини першої ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

При цьому ч. 1 ст. 372 КАС України передбачено, що у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

У даному випадку способом виконання дій, які має вчинити за рішенням суду суб`єкт владних повноважень - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, є виплата належних позивачу сум у повному обсязі, інший спосіб виконання в спірних правовідносинах нормативно не визначено.

Суд зауважує, що ні приписами ст. 55 Закону № 2262, ні постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» за наявності вини пенсійного органу, не встановлено спосіб виплати належних позивачу сум частинами, періодичністю проведення платежів тощо, та не обмежено право позивача на виплату належної йому суми одним платежем.

Під час ухвалення судом рішення, суд зобов`язує відповідача здійснити позивачу виплату належних сум пенсії, та у разі набрання законної сили рішенням суду про зобов`язання сплатити недоплачену частину пенсії, перерахування недоплачених сум буде вважатися належним виконанням судового рішення, як у разі перерахування присудженої суми кількома платежами, так і однією сумою, а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем всієї недоплаченої різниці, а тому позовні вимоги в частині виплати суми перерахунку однією сумою задоволенню не підлягають.

Суд вважає за можливе відмовити у задоволенні клопотання про встановлення судового контролю, оскільки це є право суду, а не обов"язок.

За таких обставин, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який не довів правомірність своєї бездіяльності.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову частково.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві в частині зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 з 77% до 70% грошового забезпечення зазначеного у довідці Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 27.04.2021 № 203-349/201 при проведенні перерахунку пенсії з 01.04.2019 відповідно до статті 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262- XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та нездійснення відповідних виплат починаючи з 01.04.2019 без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням виплачених сум.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, ) провести перерахунок пенсії з 01.04.2019 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до статті 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262- XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи із загального відсоткового значення розміру пенсії 77% суми грошового забезпечення зазначеного у довідці Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 27.04.2021 № 203-349/201, здійснити відповідні виплати починаючи з 01.04.2019 без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Стойка