Справа № 953/9053/25
Суддя: Вітюк Р. В.
Дата ухвалення: 2025-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/9053/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року

Київський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді Вітюка Р.В.,

за участі секретаря судового засідання Соломонової К.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Рябокінь В.В. (в режимі ВКЗ)

розглянув у м. Харків адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

У вересні 2025 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі Департамент), в якому просить:

- поновити строк на оскарження постанов серії 2КІ № від 13.11.2024 та серії 2КІ № від 20.11.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 122 КУпАП;

- визнати незаконними та скасувати постанови про накладення адміністративного стягнення: серії 2КІ № від 13.11.2024 за частиною третьою статті 122 КУпАП, серії 2КІ № від 20.11.2024 за частиною третьою статті 122 КУпАП;

- закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Позов мотивовано таким:

-позивач є власником транспортного засобу KIA OPTIMA, державний номерний знак НОМЕР_1 ;

-у 2024 році вказаним автомобілем керував брат позивача ОСОБА_1 ;

-протягом 2024 року, а саме 13 та 20 листопада ОСОБА_1 двічі допустив порушення правил паркування у м. Київ, у зв`язку з чим було складено дві постанови ( серії 2КІ № від 13.11.2024, серії 2КІ № від 20.11.2024) про порушення частини третьої статті 122 КУпАП;

-указані постанови, були складені щодо власника автомобіля, а не щодо ОСОБА_1 ;

-у вказаний час позивач перебував у місті Харків, що підтверджується довідкою з роботи;

-про оскаржувані постанови позивач дізнався у серпні 2025 року під час звернення до ТСЦ МВС №6350 з метою обміну водійського посвідчення, де йому повідомили про наявність зазначених штрафів;

-оскільки позивач не керував автомобілем 13 і 20 листопада 2024 року, то, відповідно, не вчиняв таких правопорушень, а тому вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП є підставою для закриття провадження.

02.09.2025 до суду від позивача також надійшло клопотання про виклик в якості свідка ОСОБА_1 , оскільки останній може надати показання, що стосуються предмету спору.

Стислий виклад заперечень відповідача

11.09.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти позову та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відзив на позов мотивовано таким:

-розміщення транспортного засобу з порушенням правил дорожнього руху на момент винесення спірних постанови позивач не заперечує;

-факти порушення правил зупинки у повній мірі підтверджуються наявними належними, допустимими, достатніми і достовірними засобами доказування матеріалами фотозйомки до постанов;

-приписи статті 14-2, примітки до статті 122, статті 258 і 279-1 КУпАП вказують на безальтернативність визначення ОСОБА_1 відповідальною особою за оскаржуваними постановами;

-матеріали справи не містять інформації про наявність в Єдиному державному реєстрі транспортних засобі запису щодо належного користувача транспортного засобу KIA OPTIMA, номерний знак НОМЕР_1

-саме на позивача в даному випадку покладено тягар доказування того, що не він має нести адміністративну відповідальність за спірними постановами. Разом з тим документального підтвердження того, що будь-хто інший має нести відповідальності за спірними постановами матеріали справи не містять;

-доказів неправомірної поведінки інспекторів під час винесення оскаржуваних постанов позивачем не надано, а під час їх винесення, інспектор реалізовував свої повноваження по забезпеченню контролю за дотриманням правил паркування у місті Києві.

Процесуальні дії у справі

Київський районний суд м. Харкова ухвалою від 08.09.2025 визнав поважними причини пропуску строк звернення заявника до суду, поновив строк звернення до суду, прийняв до розгляду та відкрив позовне провадження в адміністративній справі і призначив справу до розгляду на 15.09.2025, встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, задовольнив клопотання позивача про виклик свідка і викликав у судове засідання в якості свідка ОСОБА_1 .

12.09.2025 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивовано необхідністю отримання інформації.

15.09.2025 від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме листа Головного сервісного центру МВС № 31/31687-22983-2025 від 12.09.2025, яке мотивовано тим, що указаний лист стосується обставин справи і про неможливість подання його одночасно з першою заявою по суті було зазначено у відзиві на позов.

15.09.2025 у судове засідання з`явились сторони. Представник відповідача зазначив, що клопотання про відкладення є неактуальним, оскільки відповідач отримав відповідну інформацію і подав суду. Суд, враховуючи позицію відповідача, залишив клопотання про відкладення без розгляду, а поданий лист залучив до матеріалів справи. Учасники справи у судовому засіданні надали усні пояснення. Позивач також надав докази сплати штрафу (копія квитанції № 572134867 від 20.11.2024). Також у судове засідання з`явився свідок, який після складання присяги та попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від давання показань, надав показання. У судовому засіданні було оголошено перерву до 19.09.2025.

19.09.2025 у судове засідання з`явились учасники справи. Позивач підтримав заявлений позов та просив його задовольнити, а представник відповідача заперечував та просив відмовити у його задоволенні.

Фактичні обставини, встановлені судом

Головний спеціаліст інспектора з паркування Департаменту Довганюк А.О. постановою від 13.11.2024 серії 2КІ № (далі постанова № 1) наклав на позивача адміністративне стягнення за зупинку на пішохідному переході або ближче 10 метрів до нього транспортного засобу KIA OPTIMA, номерний знак НОМЕР_1 13.11.2024 о 17 год. 04 хв. на вул. Прорізна, 5 в м. Києві, чим порушено пункт 15.9 г) Правил дорожнього руху (далі ПДР) та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 122 КУпАП. Щодо ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

Головний спеціаліст інспектор з паркування Департаменту Пігарєв С.В. постановою від 20.11.2024 серії 2КІ № (далі постанова № 2) наклав на позивача адміністративне стягнення за зупинку ближче 10 м від виїзду з прилеглої території транспортного засобу KIA OPTIMA, номерний знак НОМЕР_1 20.11.2024 о 16 год. 05 хв. на вул. Прорізна, 5 в м. Києві, чим порушено пункт 15.9 и) ПДР та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 122 КУпАП. Щодо ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

Відповідно до копії довідки від 19.08.2025 № 59 ОСОБА_1 працював у Господарському суді Харківської області у період з 23.10.2023 до 03.07.2025 на посаді провідного інспектора відділу документального забезпечення та контролю (канцелярія). У період з 13.11.2024 та 20.11.2024 ОСОБА_1 перебував на роботі та виконував посадові обов`язки.

У судовому засіданні ОСОБА_1 надав такі покази: протягом 2024 року він користувався автомобілем брата ОСОБА_1 , зокрема 13.11.2024 і 20.11.2024; у цей час перебував у Києві; у вказані дати допустив порушення ПДР щодо паркування автомобіля; про порушення довідався з додатку "Київ цифровий", який встановив на телефон, після чого сплатив відповідні штрафи; про правопорушення та їх сплату у листопаді 2024 року брату ОСОБА_1 не повідомив. Свідка було попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від давання показань; він склав присягу.

Згідно з листом Головного сервісного центру МВС № 31/31687-22983-2025 від 12.09.2025 станом на 12.09.2025 в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів відсутні дані про внесення до зазначеного реєстру відомостей про ОСОБА_1 як належного користувача транспортного засобу KIA OPTIMA, номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 .

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до пунктів 1 9 частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

З матеріалів справи вбачається, що предметом оскарження є постанови інспектора з паркування, який відповідно до статей 219, 279-1 КУпАП та рішення Київської міської ради від 05.10.2023 № 7112/7153 уповноважений складати відповідні акти, про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил паркування, відповідальність за яке передбачено частиною третьою статті 122 КУпАП.

Нормою частини третьої статті 122 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема, за порушення правил зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Як вбачається з матеріалів справи, сам факт порушення ПДР щодо паркування не заперечується учасниками справи та підтвердив свідок у судовому засіданні. Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, а тому визнає таку обставину відповідно до частини першої статті 78 КАС України.

Водночас позиція позивача полягає у тому, що він не керував транспортним засобом у спірний період і передав його у користування брату, а тому вважає, що він не підлягає адміністративній відповідальності за правопорушення, яке не вчиняв, а яке вчинене іншою особою.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Оцінюючи склад адміністративного правопорушення, виходячи із загальної теорії права, то склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

У свою чергу склад адміністративного правопорушення складається з об`єкту; об`єктивної сторони; суб`єкту; та суб`єктивної сторони. Отже для наявності складу адміністративного правопорушення та як наслідок самого порушення необхідна наявність всіх його складових.

Суб`єктом такого правопорушення в даному випадку може бути конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку.

Відповідно до частини першої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Отже, притягнути до адміністративної відповідальності можна лише ту особу, яка вчинила дії, що підпадають під ознаки адміністративного правопорушення та яка є або може бути суб`єктом адміністративного правопорушення (пункт 24 постанови Верховного Суду від 18.06.2020 у справі № 686/14075/16-а, предметом розгляду якої теж була постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 122 КУпАП).

При цьому саме адміністративне правопорушення може існувати лише за наявності всіх перелічених складових, що у сукупності становлять склад адміністративного правопорушення.

Одним із перелічених складових зокрема, є і наявність суб`єкта адміністративного правопорушення.

За таких обставин, для можливості притягнення конкретної особи до відповідальності, необхідно з`ясувати чи вона є (може бути) суб`єктом адміністративного правопорушення, а саме з`ясувати можливість притягнення такої особи до відповідальності (вік, осудність, інші спеціальні ознаки, тощо) та наявність причинного зв`язку між діянням особи та наслідками.

Тобто існування такої складової як суб`єкт правопорушення можливе лише за наявності причинного зв`язку між об`єктивною стороною правопорушення та конкретною особою (вчинення саме конкретною особою дій, що мають ознаки правопорушення).

У даному випадку, для того щоб притягнути конкретну особу (позивача) до адміністративної відповідальності необхідно встановити, що саме він вчинив зазначені в постанові відповідача дії, тобто, що саме позивач керував зазначеним транспортним засобом та саме він допустив порушення пунктів 15.9 г), 15.9 и) ПДР, що і стало підставою для ухвалення оскаржуваних постанов.

Суд встановив, що на момент ухвалення оскаржуваних постанов транспортним засобом користувався брат позивача (власника автомобіля), що підтверджується довідкою Господарського суду Харківської області від 19.08.2025 № 59, що ОСОБА_1 працював у період з 13.11.2024 та 20.11.2024, тобто перебував на роботі та виконував свої обов`язки в іншому місті (м. Харків), показами свідка ( ОСОБА_1 ), який підтвердив, що у вказані дати він керував автомобілем та допустив відповідні правопорушення. Відповідач не заперечував та не спростовував відповідної обставини. А тому вказана обставина визнається судом в порядку частини першої статті 78 КАС України.

Суд у цій справі виходить з індивідуалізації адміністративного покарання і що таке має застосовуватися до особи, яка вчинила адміністративне правопорушення

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів належними та допустимими доказами вчинення порушення ПДР не ним а іншою особою, тобто у справі відсутні докази того, що позивач є суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення. А тому оскаржувані постанови ухвалені стосовно особи, яка не є суб`єктом правопорушення і не може бути притягнутою до адміністративної відповідальності (такі ж висновки викладено в постановах Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 204/8036/16-а, від 19.06.2020 у справі № 686/14075/16-а за подібних обставин справи).

Щодо посилань відповідача на положення статті 14-2, примітки до статті 122, статті 258 і 279-1 КУпАП, то суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до частини першої статті 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу.

Згідно з примітки до статті 122 КУпАП суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення … порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до частини першої статті 279-3 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, звільняється від адміністративної відповідальності … за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

При цьому згідно з пунктом 2.2. ПДР власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Тобто ПДР передбачено право власника передавати право керування транспортним засобом іншій особі, за умови наявності у такої посвідчення водія, шляхом передачі реєстраційного документу, без вчинення будь-яких інших дій.

З аналізу наведених норм вбачається, що за загальним правилом суб`єктом адміністративної відповідальності є особа, яка вчинила правопорушення. Однак, за правопорушення, передбачене частиною третьою статті 122 КУпАП до такої може також притягатися власник автомобіля. У разі ж коли встановлено особу, яка дійсно вчинила правопорушення (відмінна від власника) то за зверненням такої особи протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення власник транспортного засобу звільняється від відповідальності (частина перша статті 279-3 КУпАП).

Положення КУпАП не передбачають можливість поновлення відповідного строку.

У цій справі суд враховує, що (І) власнику автомобіля не було відомо про правопорушення, яке накладено на нього, як на власника автомобіля; (ІІ) правопорушення вчинила інша особа, визнає це і сплатила штраф; (ІІІ) нечіткість законодавства (передбачено можливість передання права керування автомобіля шляхом надання реєстраційного документу); (ІV) спливу більше восьми місяців з моменту ухвалення оскаржуваних постанов і законодавчого обмеження строку звернення правопорушника з відповідною заявою (20 днів) і відсутності законодавчого урегулювання можливості поновити відповідний строку відповідним суб`єктом контролю.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно зі сталою позицією Європейського суду з прав людини обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються, та ціллю, якої прагнуть досягти (рішення у справі "Кордова проти Італії" (№ 1) (Cordova v. Italy (no. 1)), заява № 40877/98, п. 54, ECHR 2003-I, рішення від 21.09.1994 у справі "Фаєд проти Сполученого Королівства" (Fayed v. the United Kingdom), п. 65, Series A № 294-B).

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди, зокрема, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (пункт 8 частини другої статті 2 КАС України).

Отже, суд, враховуючи конкретні обставини справи (нечіткість законодавства щодо порядку передачі транспортного засобу у користування третій особи (не обов`язкова реєстрація права у відповідному реєстрі), вчинення правопорушення іншою особою не позивачем, сплата штрафу, відсутність механізму поновлення строку власнику автомобіля для можливості звільнення від адміністративної відповідальності у такому випадку), дійшов висновку, що оскаржувані постанови самі по собі не є такими, що переслідують легітимну ціль (особа, яка вчинила правопорушення сплатила штраф тобто фактично понесла покарання). До того ж, встановлені обставини вказують, що оскаржувані постанови не є такими, що спрямовані на забезпечення принципу пропорційності та забезпечення балансу інтересів учасників, а тому оскаржувані постанови № 1, 2 підлягають скасуванню. Відповідно у вказаній частині приймаються доводи позивач та відхиляються заперечення відповідача.

Водночас суд погоджується із запереченнями відповідача щодо відсутності неправомірної поведінки у діях інспекторів під час винесення оскаржуваних постанов з огляду на те, що вказані особи діяли з урахуванням наявної у них інформації щодо власника автомобіля без встановлення особи, яка керувала транспортним засобом (указане є необов`язковим для фіксації відповідного правопорушення), однак вказана не спростовує наведених висновків суду щодо відсутності підстав для притягнення до відповідальності позивача.

Висновки за результатами розгляду заяви

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Наведеною нормою передбачено можливість скасування оскаржуваної постанови, визнання постанови незаконною вказаним положенням не передбачено, а тому позов підлягає частковому задоволенню (в частині скасування постанов).

Враховуючи встановлені судом обставини, норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, тому постанови серії 2КІ № від 13.11.2024, серії 2КІ № від 20.11.2024 підлягають скасуванню, а справи про адміністративні правопорушення закриттю, в решті позову слід відмовити.

Судові витрати

З урахуванням статті 139 КАС України та часткового задоволення позову, судовий збір підлягає відшкодуванню з відповідача.

Керуючись ст. 2, 5, 48, 77, 243 246, 250, 255, 286, 292 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1.Позов ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

2.Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії 2КІ № від 13.11.2024 за частиною третьою статті 122 КУпАП. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 122 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

3.Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії 2КІ № від 20.11.2024 за частиною третьою статті 122 КУпАП. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 122 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

У решті позову відмовити.

4.Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 грн 60 коп. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) з Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 31, корпус 2; ).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Роман ВІТЮК