Справа № 160/16248/24
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 160/16248/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року в адміністративній справі №160/16248/24 (головуючий суддя першої інстанції Турова О.М.) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 21.06.2024 року звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене пунктом 17 протоколу № 4/в від 09.02.2024 року комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, про відмову в призначенні їй одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю її сина - військовослужбовця солдата ОСОБА_2 , що настала в результаті нещасного випадку, пов`язаного з проходженням військової служби;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити їй одноразову грошову допомогу у зв`язку з загибеллю її сина військовослужбовця солдата ОСОБА_2 , що настала в результаті нещасного випадку, пов`язаного з проходженням військової служби в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2022 року, а саме 1300000 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є матір`ю померлого військовослужбовця солдата ОСОБА_2 , який помер під час проходження ним військової служби в результаті нещасного випадку, пов`язаного з проходженням військової служби, що підтверджено рішенням 18 регіональної військово-лікарської комісії та протоколом від 13.03.2023 року №1104. Спірне рішення про відмову в призначенні допомоги є протиправним, відповідачем не надано жодних доказів того, що смерть ОСОБА_2 була пов`язана з вчиненням ним адміністративного правопорушення, оскільки відсутній причинно-наслідковий зв`язок між смертю військовослужбовця та вчиненням ним адміністративного правопорушення. За фактом дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої загинув військовослужбовець ОСОБА_2 , вину останнього у вчиненні злочину судом не встановлено, а кримінальне провадження за вказаним фактом закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. Також за інформацією Національної поліції України стосовно ОСОБА_2 протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 КУпАП, не складався, останній до адміністративної відповідальності не притягувався.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України, оформлене Витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 09 лютого 2024 року №4/в (пункт 17) про відмову у призначенні і виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю її сина - військовослужбовця солдата ОСОБА_2 , що настала внаслідок нещасного випадку, що мав місце в період проходження ним військової служби.

Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю її сина військовослужбовця солдата ОСОБА_2 , що настала в результаті нещасного випадку, пов`язаного з проходженням військової служби, у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2022 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - Міністерство оборони України подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є незаконним та необґрунтованим. Апелянт зазначає, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби та вважає, що судом першої інстанції зроблено помилкові висновки про недоведеність, що аварія сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху. В даному випадку, дії ОСОБА_2 охоплюються складом адміністративного правопорушення. Між протиправними діями ОСОБА_2 , встановленими в рамках кримінального провадження, та його загибеллю, існує причинний зв`язок, який спричинив настання наслідків у вигляді смерті самого військовослужбовця. Апелянт вказує, що відмовляючи у призначенні спірної допомоги, Міністерство оборони України, виходило з того, що смерть військовослужбовця є наслідком адміністративного правопорушення, з посиланням на ч.1 ст.16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Справа розглянута відповідно до приписів статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

У період з 26.05.2025 року по 09.06.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. та суддя-член колегії Білак С.В. перебували у відпустці. У період з 26.05.2025 року по 13.06.2025 року суддя-член колегії Чабаненко С.В. перебувала у відпустці. У період з 24.06.2025 року по 27.06.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці. У період з 01.09.2025 року по 15.09.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 09.02.1973 відділом (бюро) запису актів громадянського стану виконкому Сєвєродонецької міської Ради депутатів Ворошиловградської області).

Відповідно до контракту з Міністерством оборони України громадянин ОСОБА_2 у період з 28.02.2020 року по 14.09.2022 року проходив військову службу в Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, зокрема у військових частинах НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 військовослужбовець солдат ОСОБА_2 загинув у дорожньо-транспортній пригоді, що підтверджується сповіщенням сім`ї №4955 від 15.09.2022 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , лікарським свідоцтвом про смерть №167 від 15.09.2022 року та свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_4 , виданим 15.09.2022 року.

Актом службового розслідування від 23.09.2022 року встановлено, що 14.09.2022 року близько 13:40 год. водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 , рухався на автомобілі CHEVROLET LACETTI, реєстраційний номер НОМЕР_5 , по автодорозі Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя, на території Дніпропетровського району Дніпропетровської області, на 387 км вказаної дороги, не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу, де допустив зіткнення з автобусом VAN HOOL-917-SX3, реєстраційний номер НОМЕР_6 , в результаті зіткнення водій автомобіля CHEVROLET LACETTI ОСОБА_2 від отриманих травм помер на місці ДТП. За вказаним фактом розпочато досудове розслідування та внесено відомості до ЄРДР (кримінальное провадження №0000431) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

У вказаному Акті також зазначено, що за попередніми відомостями органів досудового слідства, ймовірною причиною ДТП могло стати порушення правил дорожнього руху з боку солдата ОСОБА_2 .. Трагічний інцидент за участі військовослужбовця містить формальні ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України. На разі в частині наявні незначні та малочисельні за кількістю офіційні відомості про інцидент, оскільки, враховуючи суспільний резонанс та наявні формальні ознаки кримінального правопорушення, вивченням та дослідженням події займаються уповноваженні органи Міністерства внутрішніх справ та Спеціалізованої прокуратури в військовій і оборонній сферах. Необхідні експертизи, дослідження та інші слідчі дії, передбаченні Кримінально-процесуальним кодексом України, наразі тривають, а більш детальна інформація про обставини та умов інциденту є таємницею слідства. Враховуючи викладене вище, зробити остаточний висновок про ступінь вини у вчиненні кримінального правопорушення військовослужбовця військової частини НОМЕР_3 в рамках поточного службового розслідування не передбачається можливим та є некоректним. Зазначений військовослужбовець дійсно міг порушити вимоги Правил дорожнього руху, що призвело до тяжких наслідків, проте, інцидент за своїм змістом не пов`язаний з виконанням військовослужбовцем службових обов`язків та остаточно робити висновок про наявність доведених, конкретних неправомірних дій наразі передчасно. В поточний час точно визначити причини, передумови та обставини, за яких стався трагічний інцидент не передбачається можливим. Серед можливих причин аварії (дорожньої-транспортної пригоди) може бути прикрий збіг обставин, або наявність конкретних неправомірних дій учасників дорожнього руху, достовірність якої буде доведена лише після завершення усіх необхідних слідчих дій та експертиз органами досудового слідства.

Згідно з рішенням 18 регіональної військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, оформленим протоколом від 13.03.2023 року №1104, травма, отримана ОСОБА_2 14.09.2022 року, яка призвела до смерті, одержана в результаті нещасного випадку та ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.

Згідно листа Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 01.05.2024 року за вих.№2/К-145 Аз за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 14.09.2022 року за участю водія ОСОБА_2 , 14.09.2022 СВ ВП №9 Дніпровського РУП ГУНП розпочато досудове розслідування кримінального провадження №0000431 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. 30.11.2022 року за результатами досудового розслідування СВ ВП №9 Дніпровського РУП ГУНП кримінальне провадження №0000431 закрито у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 30.11.2022 року, винесеної слідчим СВ ВП №9 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Якімовим О.Ю., кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000431 від 14.09.2022, закрито у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Зі змісту постанови про закриття кримінального провадження від 30.11.2022 року вбачається, що 14.09.2022 близько 13:40 годин водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем CHEVROLET LACETTI, реєстраційний номер НОМЕР_5 , рухаючись по автодорозі Н-08 (Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя), на території Дніпропетровського р-ну Дніпропетровської області, на 387 км вказаної дороги, не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу, де допустив зіткнення з автобусом VAN HOOL-917-SX3, реєстраційний номер НОМЕР_6 , який рухався в зустрічному напрямку. В результаті ДТП водій автомобіля CHEVROLET LACETTI ОСОБА_2 від отриманих травм помер на місці ДТП. СВ ВП №9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до ЄРДР №0000431 від 14.09.2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Отримані тілесні ушкодження несумісні з життям водія ОСОБА_2 при ДТП є результатом дій самого водія і згідно з кримінальним законодавством України зазначена подія не є злочином, передбаченим ст.286 КК України, тож на підставі ст.110, п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження №0000431 підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Позивач в серпні 2023 року звернулася до Міністерства оборони України із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої пп.1 пункту 2 статті 16 Закону №2011-XII, додавши до заяви відповідний пакет документів.

Рішенням Міністерства оборони України, оформленим Витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 09 лютого 2024 року №4/в (пункт 17) ОСОБА_1 відмовлено у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю її сина - військовослужбовця солдата ОСОБА_2 , що настала внаслідок нещасного випадку, що мав місце в період проходження ним військової служби.

Вказане рішення обґрунтоване тим, що смерть ОСОБА_2 є наслідком ДТП. При цьому відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 30.11.2022 року №0000431 ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , керуючи автомобілем, рухаючись по автодорозі, не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу, де допустив зіткнення з автобусом, який рухався в зустрічному напрямку, і в результаті ДТП ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці, отже, аварія сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху, тобто внаслідок адміністративного правопорушення. Стаття 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил дорожнього руху. Водночас, згідно зі ст.16-4 Закону №2011-XII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення кримінального або адміністративного правопорушення.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач оскаржила його до суду.

Задовольняючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що зроблений відповідачем у спірному рішенні висновок про те, що аварія, в якій загинув ОСОБА_2 , сталася в результаті порушення ним Правил дорожнього руху, тобто внаслідок вчинення ним адміністративного правопорушення, є безпідставним та необґрунтованим і спростовується дослідженими судом доказами, які також були подані відповідачу разом із заявою про призначення і виплату спірної одноразової грошової допомоги.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Предметом спору у даній справі є наявність права у позивача на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 (сина), який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 внаслідок нещасного випадку.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» 20.12.1991 року №2011-XII (далі по тексту - Закон №2011-XII, в редакції на час спірних правовідносин) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно із частиною першою статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 1 частини другої статті 16 Закону №2011-ХІІ визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до частини 1 статті 16-1 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Розмір одноразової грошової допомоги визначений статтею 16-2 Закону №2011-XII.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (частина 6 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ).

Згідно із частиною 8 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Наведені вище норми дають підстави вважати, що допомога виплачується не тільки у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження, а й у разі смерті внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі по тексту - Порядок №975, в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Вказаний Порядок №975 визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).

Згідно абзацу 2 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Згідно пункту 3 Порядку №975 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами батькам померлого військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста:

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть);

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, у рішенні 18 регіональної військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, оформленому протоколом №1104 від 13.03.2023 року, зазначено, що травма, отримана ОСОБА_2 14.09.2022, яка призвела до смерті, одержана в результаті нещасного випадку та ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.

Посилання відповідача на акт службового розслідування від 23.09.2022 року не містить висновку, що смерть ОСОБА_2 пов`язана із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення.

Навпаки, в цьому акті зазначено, зокрема, що серед можливих причин аварії (дорожньої-транспортної пригоди) може бути прикрий збіг обставин або наявність конкретних неправомірних дій учасників дорожнього руху, достовірність якої буде доведена лише після завершення усіх необхідних слідчих дій та експертиз органами досудового слідства.

Як зазначалось вище, постановою слідчого СВ ВП №9 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області закрито кримінальне провадження від 30.11.2022 року, (ЄРДР за №0000431 від 14.09.2022) у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Вказана постанова також не містить висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

За позицією відповідача, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю її сина - військовослужбовця ОСОБА_2 , оскільки смерть останнього є наслідком дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху, тобто внаслідок адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 КУпАП.

Разом з тим, відповідачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано належних та достатніх доказів на підтвердження своєї позиції, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Відтак, всі посилання скаржника в апеляційній скарзі на наявність адміністративного правопорушення в діях загиблого військовослужбовця базуються лише на припущеннях.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що висновок відповідача у спірному рішенні про те, що аварія, в якій загинув ОСОБА_2 , сталася в результаті порушення ним Правил дорожнього руху, тобто внаслідок вчинення ним адміністративного правопорушення, є безпідставним та необґрунтованим.

Доказів протилежного скаржником не надано.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини першої статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною четвертою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року в адміністративній справі №160/16248/24 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року в адміністративній справі №160/16248/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко