Справа № 120/13685/24
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/13685/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дончик Віталій Володимирович

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

18 вересня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним призначення щодо призначення йому пенсії за вислугу років та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 06.02.2025 позов задовольнив.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами скарги зазначає, що рішення про відмову у призначенні пенсії за принципом екстериторіальності прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області. Також вказав, що страховий стаж позивача становить 36 роки 10 місяців 22 дні, стаж роботи на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років, станом на 11.10.2017 року склав 08 років, 05 місяців 06 днів, чого не достатньо для призначення пенсії за вислугу років, тому вважає, що оскаржуване рішення прийнято законно та обґрунтовано.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "в" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Розглянувши заяву та надані позивачем документи, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років №73 від 29.02.2024 року, у зв`язку із відсутністю необхідного спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Крім того, до страхового стажу позивача не зараховано період роботи, згідно трудової книжки колгоспника протягом липня, вересня, 2000 року, січня, травня, жовтня, грудня 2001 року, січня, лютого, березня, червня 2002 року, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Разом з тим, стаж роботи на посадах, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, обчислено на підставі довідки №74/22.3-2024 від 22.01.2024 року, за період з 05.05.2009 року по 10.10.2017 року.

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 року №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 року №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Законом України від 02.03.2015 року №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (далі - Закон №213-VIII) статтю 55 Закону №1788-ХІІ викладено в новій редакції.

Право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту "в" вказаної статті мають:

в) робітники, майстри (у тому числі старші майстри), безпосередньо зайняті на лісозаготівлях і лісосплаві, включаючи зайнятих на обслуговуванні механізмів і обладнання, - за списком професій, посад і виробництв, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим-двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.

04.06.2019 року Конституційним Судом України ухвалено рішення №2-р/2019, яким визнано неконституційними положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 року №911-VIII.

Однак, до внесення змін до Закону №213-VIII пункт "в" ст. 55 Закону №1788-ХІІ також містив вимогу щодо пільгового стажу при досягненні 55 років не менше 12 років 6 місяців на лісозаготівлях і лісосплаві, включаючи роботи, зайнятих на обслуговуванні механізмів.

Законом України від 03.10.2017 року №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (далі - Закон №2148-VIII, набрав чинності 11.10.2017 року) доповнено пунктом 2-1 розділ XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV, яким установлено, що особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачених статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Зокрема, згідно з пунктом 16 Закону розділу XV Прикінцеві положення №1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Як видно з оскаржуваного рішення №73 від 29.02.2024 року, на думку відповідача стаж позивача за вислугу років для визначення права на пенсію відповідно до пункту "в" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" враховується лише по 11.10.2017 року.

При цьому, обґрунтовуючи свою відмову відповідач посилався на положення пункту 2.1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV.

Відповідно до частини 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

22.05.2018 року Конституційний Суд України у рішенні №5-р/2018 наголосив, що "положення частини третьої статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності" (абзац десятий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини).

Таким чином, застосування пункту 2.1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV як такого, що обмежує врахування спеціального стажу, здобутого після 11.10.2017 року для набуття права на призначення пенсії за вислугою років, є порушенням принципу юридичної визначеності та верховенства права.

Крім того, у оскаржуваному рішенні відповідач зазначив, що стаж роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років, обчислено на підставі довідки №74/22.3-2024 від 22.01.2024 року, за період з 05.05.2009 року по 10.10.2017 року.

Разом з тим, відповідно до довідки Держлісагенства ДП "Ліси України" філія "Жмеринське лісове господарство" №74/22.3-2024 від 22.01.2024 року ОСОБА_1 дійсно працював повний робочий день в ДП "Могилів-Подільський лісгосп", ДП "Жмеринське лісове господарство" філії "Жмеринське лісове господарство" ДП "Ліси України". Виконував роботу тракториста на підготовці лісосік, трелюванні та вивезенні лісу по Мурованокуриловецькому лісництву, за професією тракторист (лісозаготівельні роботи) у період з 05.05.2009 року по 28.11.2021 року та тракторист-машиніст сільськогосподарського (лісогосподарського) виробництва у період з 01.12.2021 року по 19.01.2024 року.

Вказана довідка видана на підставі Списку професій і посад працівників підприємств лісової промисловості та лісового господарства, постійно діючих лісопунктів, лісництв, лісозаготівельних дільниць, зайнятих на заготівлі лісу, лісогосподарських роботах, підсочці лісу та лісосплаві, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою КМУ №583 від 12.10.1992 року та керуючись пунктом "в" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що відповідачем протиправно не зараховано до спеціального стажу роботи позивача, який дає право на призначення пенсії за вислугу років період з 11.10.2017 року по 19.01.2024 року, що становить більше 12 років 6 місяців, тому, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №73 від 29.02.2024 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Також судом встановлено, що позивачем при зверненні із заявою про призначення пенсії за вислугу років на підтвердження стажу роботи надано копію трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 26.05.1989 року та копію трудової книжки серії НОМЕР_2 від 06.08.2004 року.

Разом з тим, вказаним рішенням не зараховано період роботи позивача, згідно трудової книжки колгоспника протягом липня, вересня, 2000 року, січня, травня, жовтня, грудня 2001 року, січня, лютого, березня, червня 2002 року, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, виходячи із встановлених у цій справі обставин, внаслідок невиконання страхувальником своїх обов`язків тягар негативних наслідків у вигляді неврахування періоду роботи до страхового стажу та відмови у призначенні пенсії покладено на позивача, що є неприпустимим та суперечить основним засадам в сфері соціального захисту.

При цьому, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 17.07.2019 року по справі №144/669/17 та у постанові від 20.03.2019 року по справі №688/947/17, несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на такому підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку.

Враховуючи вищезазначене оскаржуване рішення в частині не зарахування до страхового стажу позивача, згідно трудової книжки колгоспника періоду протягом липня, вересня, 2000 року, січня, травня, жовтня, грудня 2001 року, січня, лютого, березня, червня 2002 року, у зв`язку із відсутністю відомостей в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, тобто, внаслідок невиконання страхувальником своїх обов`язків, є протиправним та підлягає скасуванню.

Як встановлено судом першої інстанції, звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років відбулося 20.02.2024 року, відповідно призначення пенсії має відбутися з дня звернення за пенсією до пенсійного органу, а саме з 20.02.2024 року.

Тому, з метою належного захисту прав позивача, суд першої інстанції обґрунтовано зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 20.02.2024 року пенсію за вислугою років відповідно до пункту "в" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зарахувавши до страхового стажу періоди роботи протягом липня, вересня, 2000 року, січня, травня, жовтня, грудня 2001 року, січня, лютого, березня, червня 2002 року.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.