Справа № 484/926/25
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2025 р.м. ОдесаСправа № 484/926/25

Перша інстанція: суддя Паньков Д.А.,

повний текст судового рішення

складено 19.06.2025, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 червня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову №651 від 24.10.2024 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП;

- закриту справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що позивач не може погодитись з вказаною постановою та вважає її незаконною, як таку яка була прийнята з порушенням його прав. В постанові зазначено, що позивач був обізнаний з тим, що відносно нього 24.10.2024 року буде розглядались справа, однак на розгляд справи не з`явився, від позивача не надходило будь-яких заяв та клопотань про відкладення справи. Позивач стверджує, що наведені обставини не відповідають дійсності, оскільки з 22.10.2024 року по 28.10.2024 року він перебував на стаціонарному лікуванні в КНП ПЦМБЛ, а тому прийняти участь в розгляді справи не міг з поважних причин, про що він повідомив відповідача через свого адвоката, надіславши на адресу відповідача відповідне повідомлення. Але, всупереч того, що відповідач був проінформований про госпіталізацію позивача, адміністративну справу було розглянуто без його участі. На думку позивача, такі істотні порушення його прав є цілком достатніми та самостійними для того, щоб скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення. Також позивач не згоден з тим, що він порушив ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме, протягом 60 днів не уточнив дані, не прибув до ТЦК за місцем свого проживання, не виконав правила військового обліку. Позивач вважає, що відповідач не вірно тлумачить закон, оскільки Закон №3633-ІХ не розповсюджується на усіх осіб, так само як і приписи ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», оскільки в Законі №3633-ІХ чітко вказано, що оновити дані мають обов`язок лише військовозобов`язані, а ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» стосується: громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві. Тобто цей Закон стосується призовників, резервістів та інших категорій, однак позивач не відноситься до жодної з категорій осіб, що не було встановлено відповідачем. Окрім цього, на думку позивача, порушення ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» не є наслідком притягнення його до ст.210-1 КУпАП. За порушення цієї статті передбачена відповідальність за ст.210 КУпАП. Отже, з постанови відповідача вбачається, що позивач вчинив не одне, а два правопорушення за ст.210 та ст.210-1 КУпАП. Позивач стверджує, що за кожне правопорушення складається окремий протокол, однак з оскаржуваної постанови вбачається, що порушень позивач вчинив два, але протокол складено один, що є порушенням КУпАП.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19.06.2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що 24.10.2024 року, ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 винесена постанова №651.

Згідно вказаної постанови, 21.10.2024 року офіцером відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_1 молодшим лейтенантом ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 було складено протокол №434 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП. Розгляд справи було призначено о 10:00 год. 24.10.2024 року про що ОСОБА_1 був обізнаний, поставив власний підпис та отримав копію протоколу, про що поставив підпис. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи під час складання протоколу не надходило.

Відповідно до протоколу №434 від 21.10.2024 року встановлено, що 21.10.2024 року о 18 год. 30 хв. під час дій особливого періоду до ІНФОРМАЦІЯ_3 доставлено громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , під час проведення звірки облікових даних виявлено вчинене адміністративне правопорушення, а саме ОСОБА_1 порушуючи пп.1 п.2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-ІХ, протягом 60 днів з дня набрання чинності цього закону (в період з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року) не уточнив адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти, та інші персональні данні, та не прибував до РТЦК та СП за місцем проживання без поважних причин, не виконував правила військового обліку, встановлені законодавством та порушив вимоги ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», крім того ОСОБА_4 порушуючи ч.6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час проведення заходів мобілізації та дії воєнного стану, а саме, не мав при собі військово-облікового документу. Під час складання протоколу ОСОБА_1 військово-облікового документ при собі не мав. Під час складення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 надав письмові пояснення, що не оновив свої військово-облікові дані, та у нього відсутній військово-облікові документи тому що їх не отримував, чим фактично визнав свою провин.

Згідно оскаржуваної постанови, 24.10.2024 року о 10:00 год. позивач на розгляд справи не з`явився. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Приймаючи оскаржувану постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_2 дійшов висновку про вчинення позивачем правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн..

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не було оновлено особисті облікові дані в строк встановлений законодавством, що свідчить про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, а тому оскаржувана постанова є правомірною.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно положень ч.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Нормативними положеннями ст.3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб.

Вказаний строк неодноразово було продовжено та на момент розгляду даної справи в Україні дії воєнний стан.

За визначенням ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції від 30.06.2023 року) мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані:

- з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

- проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися:

- військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях;

- резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин;

- військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку;

- військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів;

- особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Засади оборони України, а також повноваження органів державної влади, основні функції та завдання органів військового управління, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, обов`язки підприємств, установ, організацій, посадових осіб, права та обов`язки громадян України у сфері оборони визначаються Законом України «Про оборону України».

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено: особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно ч.2 ст.17 Закону України «Про оборону України» громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлені Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (надалі по тексту - Закон №3543-XII).

Згідно ст.1 Закону №3543-ХІІ особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ч.3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно матеріалів справи, позивач є громадянином України та на момент прийняття оскаржуваного рішення мав повних 29 років, та з 11.11.2022 року перебував в ІНФОРМАЦІЯ_5 на загальному обліку військовозобов`язаних. Документів які б спростовували наведене позивачем суду не надано.

Частиною 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, чинній станом на момент складення оскаржуваної постанови; в редакції Закону №3633-IX від 11.04.2024 року, який набрав чинності 18.05.2024 року) визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

- уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

- прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

- проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;

- проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

- виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.

Згідно підпункту 1 п.2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» (який набрав чинності 18.05.2024) під час дії Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 3 березня 2022 року № 2105-IX громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані:

- у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності);

- у разі перебування за кордоном - шляхом повідомлення на офіційну електронну адресу або на офіційний номер телефону, які зазначені на офіційному сайті територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Таким чином, вищенаведеними нормами було встановлено, що громадяни України, які перебувають на території України, та які перебувають на військовому обліку, мали уточнити свої персональні дані з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року (включно).

Тобто, обов`язок уточнення даних протягом 60 днів з дня набрання чинності вищевказаним законом стосується всіх громадян України, які перебувають на військовому обліку, отже і ОСОБА_1 також.

Частиною 1 ст.210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частино 3 ст.210-1 КУпАП встановлена відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - у виді накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян (НМДГ) грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX ПК України, яка застосовується при посиланнях на НМДГ в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень (не розміру штрафу як покарання), для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні ПСП, визначеної підпунктом 169.1.1 ПКУ для відповідного року.

Тобто, одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян становить 17000,00 грн.

Частиною 9 ст.38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Чинним законодавством, крім електронного кабінету призовника, передбачено й інші варіанти уточнення своїх персональних даних, зокрема через центр надання адміністративних послуг або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, чого позивачем у встановлений строк зроблено не було, що підтверджується відомостями з системи АІТС «Оберіг».

У своїх письмових поясненнях в протоколі про адміністративне правопорушення №434 від 21.10.2024 року та у пояснювальній від 21.10.2024 року позивач особисто підтвердив, що не оновив військово-облікові дані, оскільки доглядав за бабусею.

Крім того, відповідно до ч.6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Разом з тим, у своїх письмових поясненнях в протоколі про адміністративне правопорушення №434 від 21.10.2024 року та у пояснювальній від 21.10.2024 року ОСОБА_1 зазначив, що військово облікового документу не має та планує отримати його в майбутньому. Що свідчить про те, що під час складення протоколу позивач не мав при собі військово-облікового документу.

Таким чином, враховуючи наведені норми та обставини справи, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП доведена та підтверджується наявними у справі письмовими доказами.

Щодо посилання позивача на те, що з 22.10.2024 року по 28.10.2024 року він перебував на стаціонарному лікуванні в КНП ПЦМБЛ, а тому прийняти участь в розгляді справи не міг з поважних причин, про що він повідомив відповідача через свого адвоката, надіславши на адресу відповідача відповідне повідомлення, колегія суддів зазначає наступне.

Позивач не заперечує про обізнаність об призначені розгляду його адміністративної справи о 10:00 год. 24.10.2024 року.

Згідно протоколу №434 від 21.10.2024 року, під час складення вказаного протоколу позивач не заявляв будь яких клопотань про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Як зазначено у відзиві на позовну заяву та підтверджується наданими відповідачем доказами, повідомлення адвоката позивача про те, що останній з 22.10.2024 року по 28.10.2024 року перебуває на стаціонарному лікуванні в КНП ПЦМБЛ, а тому прийняти участь в розгляді справи не може з поважних причин, було отримано відповідачем 25.10.2024 року (вх.№21537 від 25.10.2024 року), тобто на наступний день після розгляду справи по суті та винесення оскаржуваної постанови.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що в зазначеному вище повідомлені адвоката позивача не ідеться мова саме про перенесення розгляду справи, а лише повідомляється про неможливість прибуття о 10:00 год. 24.10.2024 року на розгляд справи.

В матеріалах справи відсутні докази виконання позивачем вимог законодавства в строк до 16.07.2024 року (включно), а саме: уточнення адреси проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інших персональних даних.

Щодо посилання позивача на те, що згідно оскаржуваної постанови ним було скоєно два правопорушення, а протокол було складено тільки один, колегія суддів зазначає, що з двох порушень позивача відсутність військово-облікового документу та не оновлення військово-облікових даних, останнє на думку уповноваженої посадової особи ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 виявилось більш грубим з боку позивача, а тому саме це правопорушення зазначено в протоколі першим, що також підтверджується оскаржуваною постановою, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності саме за не оновлення військово-облікових даних у строк передбачений законом.

Отже, дослідивши обставини, викладені у постанові про адміністративне правопорушення, наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів дійшла висновку про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, а тому оскаржувана постанова є правомірною та скасуванню не підлягає.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Статтею 286 КАС України встановленні особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.272, ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 червня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька