Справа № 420/14496/20
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2025-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/14496/20

Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М. М.

Місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Лук`янчук О.В.

суддів - Бітова А. І.

- Ступакової І. Г.

при секретарі - Потомському А. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області, Головне управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області № 243/1/14-2/2020 від 21.07.2020 року у справі за скаргою ОСОБА_2 , яким ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на три місяці.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21 липня 2020 року відповідачем було прийнято рішення № 243/1/14-2/2020, яким адвоката ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності із застосуванням дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на три місяці. Позивач оскаржив рішення відповідача № 243/1/14-2/2020 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, однак за результатами розгляду скарги, рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області залишено без змін. Позивач вважає, що рішення Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області № 243/1/14-2/2020 від 21.07.2020 року є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, тому звернувся до адміністративного суду із даним позовом та просить захистити порушені його права в судовому порядку. За твердженнями позивача, 17.08.2019 року громадянина ОСОБА_2 було затримано у кримінальному провадженні № 0004375 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 270 КК України. 18.08.2019 року Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області позивачу видано доручення № 015-0004169 для здійснення захисту ОСОБА_2 за призначенням на підставі постанови старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області Близнюка В.С. від 18.08.2019 року. Позивач вказує, що доручення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області № 015-0004169 від 18.08.2019 року ним виконано у повному обсязі відповідно до вимог чинного законодавства України, що регулює питання порядку надання безоплатної вторинної правової допомоги. Позивач вказує, що на час повідомлення про підозру громадянинові ОСОБА_2 він був єдиним його захисником, повноваження якого на той момент були належним чином підтверджені, підстав для інформування Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області про наявність у кримінальному провадженні іншого захисника у громадянина ОСОБА_2 не було, оскільки відмови навіть в усній формі ОСОБА_2 не висловлював, а надаючи пояснення Дисциплінарній палаті Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області останній цинічно заявив, що така відмова була висловлена адвокату в нецензурній формі. За переконанням позивача факт відсутність у його діях складу дисциплінарного проступку підтверджується, зокрема, ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.08.2019 року по справі № 520/19785/19, де було зокрема констатовано, що прибувши для проведення процесуально дії, а саме вручення підозри ОСОБА_2 адвокат Поліщук А.В. в порушення вимог статті 50 КПК України не надав слідчому документи, що підтверджують його повноваження на захист та представництво інтересів ОСОБА_2 та в подальшому залишив приміщення ІТТ № 1 ГУНП в Одеській області, де планувалося проведення даної процесуальної дії. З огляду на це, позивач вважає, що через відсутність у адвоката Поліщука А.В. необхідних повноважень на підтвердження статусу захисника ОСОБА_2 , адвокат ОСОБА_1. був зобов`язаний продовжити виконання доручення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області № 015-0004169 від 18.08.2019 року. Як вважає позивач, з наявних доказів у справі, які при здійсненні дисциплінарного провадження також були надані відповідачу, чітко вбачається, що до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області не надходили заяви ОСОБА_2 про заміну захисника - адвоката ОСОБА_1., дія виданого доручення не припинялася, ризиків порушення Стандартів якості надання безоплатної вторинної правової допомоги Регіональним центром не виявлено. Таким чином, позивач вважає, що висновки дисциплінарного органу не відповідають дійсності, є помилковими та необґрунтованими, тому правових підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності не було. На думку позивача, оскаржуване рішення не містить взагалі мотивувань відповідача щодо кваліфікації його дій як грубе порушення. Крім того, ОСОБА_1 посилається на те, що під час розгляду дисциплінарної справи відповідачем допущено порушення процедури її розгляду, оскільки суб`єктом владних повноважень безпідставно не були враховані його пояснення та докази.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22.12.2020 року залучено до участі у справі, як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області та Головне управління Національної поліції в Одеській області.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 червня 2025 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області № 243/1/14-2/2020 від 21.07.2020 року про притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності із накладенням дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на три місяці.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що встановлення складу дисциплінарного проступку, а також наявності або відсутності підстав для прийняття відповідного рішення, є виключними дискреційними повноваженнями відповідної КДКА регіону як органу адвокатського самоврядування, а тому адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленими у ч. 2 статті 2 КАС України критеріям, в жодному разі не повинен втручатись у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Апелянт зазначає, що рішення про притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності від 21.07.2020 року є мотивованим та правомірним. Під час обрання виду дисциплінарного стягнення враховувалися обставини вчинення проступку, його наслідки та особа адвоката ОСОБА_1 . Рішення прийнято у повній відповідності до приписів ст.ст. 40, 41 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Закону України «Про безоплатну правову допомогу», Правил адвокатської етики, Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність від 30.08.2014 року, з наступними змінами та доповненнями, Стандартів якості надання безоплатної вторинної правової допомоги у кримінальному процесі, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 25.02.2014 року за № 386/5. Апелянт звертає увагу на те, що під час розгляду дисциплінарної справи було встановлено наявність в діях позивача дисциплінарного проступку, оскільки адвокат ОСОБА_1 , всупереч інтересам та бажанню підозрюваного ОСОБА_2 , не поважаючи його свободу вибору захисника, не тільки не відмовився від виконання доручення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області, а й взяв активну участь в проведенні окремої процесуальної слідчої дії, достеменно знаючи про наявність у підозрюваного іншого адвоката, відтак його на законних підстав притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Апелянт вважає, що матеріали дисциплінарного провадження свідчать, що адвокат ОСОБА_1 18.08.2019 року беззаперечно усвідомлював, що підозрюваний ОСОБА_2 в межах кримінального провадження № 0004375 дійсно користувався професійною правничою допомогою адвоката Поліщука А.В . Твердження адвоката ОСОБА_1., що підозрюваний ОСОБА_2 не склав письмову заяву про відмову від захисника, не спростовує вчинення адвокатом дисциплінарного проступку. На думку апелянта, посилання адвоката ОСОБА_1 на те, що рішенням суду встановлено відсутність підстав для притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності є хибним, оскільки в ухвалі Одеського апеляційного суду від 28.08.2019 року по справі № 520/19785/19 встановлено, що під час вручення повідомлення про підозру ОСОБА_2 не було допущено порушень вимог ст.ст. 276, 278 КПК України з боку слідчого. Висновок суду жодним чином не виправдовує дії адвоката ОСОБА_1., котрий, пересвідчившись в наявності у клієнта захисника за договором та отримавши очевидну відмову від своїх послуг, мав невідкладно повідомити про це Регіональний центр безоплатної правової допомоги та припинити виконання доручення. Крім того, апелянт звертає увага суду на те, що залучені до позовної заяви копії листа Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області від 25.08.2020 року та висновку Комітету з питань безоплатної правової допомоги, що діє в складі НААУ від 11.09.2020 року є неналежними та недопустимими доказами, адже вирішення питання про наявність або відсутність дисциплінарного проступку та притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності належить до виключної компетенції КДКА та ВКДКА.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

ОСОБА_1 є адвокатом та має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2059 від 30.06.2011 року, яке видане Одеською обласною КДКА.

10 вересня 2019 року за вх. № 972/0/7-19 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області надійшла скарга ОСОБА_2 з проханням провести перевірку дії адвоката ОСОБА_1 та притягнути до дисциплінарної відповідальності із наступним позбавленням заняття адвокатською діяльністю та виключенням із єдиного реєстру.

Дорученням голови дисциплінарної палати КДКА Одеської області № 210/0/4-19 від 11.09.2019 року члену дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області Слободянику Олексію Ігоровичу доручено провести перевірку відомостей, викладених в скарзі ОСОБА_2 на дії адвоката ОСОБА_1 .

18 вересня 2019 року Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Одеської області за вих. № 635/0/9-19 від 16 вересня 2019 року адвокату ОСОБА_1 направлено лист з пропозицією у строк до 01.10.2019 року надати письмові пояснення по скарзі ОСОБА_2 .

Рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від 24 грудня 2019 року, оформленого протоколом № 35, вирішено продовжити перевірку матеріалів № 243/19 за скаргою ОСОБА_2 на дії адвоката ОСОБА_1..

15 січня 2020 року засобами електронного зв`язку членом дисциплінарної палати КДКА Одеської області Слободяником О.І. направлено адвокату Поліщуку Артему Вадимовичу запит вих. № 14/01-01з від 14.01.2020 року, в якому запропоновано надати письмові пояснення про відомі обставини вручення ОСОБА_2 підозри 18.08.2019 року, а також надати засвідчені копії ордеру та договору про надання правової допомоги ОСОБА_2

16 січня 2020 року на виконання отриманого запиту від КДКА Одеської області адвокатом Поліщуком Артемом Вадимовичем направлено пояснення та запитувані документи.

17 лютого 2020 року за вх. № 10/243-19/10-20 до КДКА Одеської області членом дисциплінарної палати надано було довідку за результатами перевірки скарги ОСОБА_2 , де запропоновано порушити дисциплінарну справу стосовно адвоката ОСОБА_1 за наявності в його діях ознак дисциплінарного проступку.

Рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від 18 лютого 2020 року, вирішено порушити дисциплінарну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії адвоката ОСОБА_1 у зв`язку із наявністю в діях адвоката ОСОБА_1 ознак складу дисциплінарного проступку.

21 лютого 2020 року КДКА Одеської області листами за вих. № 209/0/9-20, № 210/0/9-20 від 21.02.2020 року проінформувала адвоката ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також адвоката Поліщука А.В. про те, що розгляд дисциплінарної справи призначено на 10.03.2020 року о 16:00 годині.

10 березня 2020 року дисциплінарною палатою Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Одеської області зупинено провадження у дисциплінарній справі № 243/19 стосовно адвоката ОСОБА_1 за скаргою ОСОБА_2 та призначено розгляд справи на 17 березня 2020 року на 17:00.

Телефонограмою № 7 від 11.03.2020 року адвоката ОСОБА_1 повідомлено про можливість ознайомитися з матеріалами дисциплінарного провадження за скаргою ОСОБА_2 та було узгоджено із адвокатом час для ознайомлення в приміщенні КДКА Одеської області, а саме 11.03.2020 року о 16:00.

Телефонограмами № 11 та № 16 від 17.03.2020 року адвоката ОСОБА_1 та адвоката Поліщука А.В. повідомлено про те, що розгляд дисциплінарної справи, призначеного на 17 березня 2020 року не відбудеться у зв`язку із введенням карантину на всій території України через розповсюдження гострої респіраторної інфекції, спричинену коронавірусом COVID-19.

Також 17 березня 2020 року дисциплінарною палатою Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Одеської області зупинено провадження у дисциплінарній справі № 243/19 стосовно адвоката ОСОБА_1 за скаргою ОСОБА_2 на підставі наказу голови Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від 16.03.2020 р. № 4-К.

17.06.2020 року дисциплінарною палатою Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Одеської області листами за вих. № 428/0/9-20 та № 429/0/9-20 від 16.06.2020 року, а також телефонограмами № 30 та № 31 від 17.06.2020 року проінформувало адвоката ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також адвоката Поліщука А.В. про те, що розгляд дисциплінарної справи призначено на 23.06.2020 року о 16:30 годині.

23 червня 2020 року до дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області адвокатом ОСОБА_1. надано письмові пояснення разом із додатками.

23 червня 2020 року дисциплінарною палатою Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Одеської області клопотання адвоката ОСОБА_1. про заслуховування пояснень свідків задоволено, зупинено розгляд дисциплінарної справи та призначено наступне засідання у справі на 07.07.2020 р. о 17:00.

07 липня 2020 року від адвоката Поліщука Артема Вадимовича до КДКА Одеської області надійшло письмове клопотання про долучення до справи документів.

07 липня 2020 року на засіданні дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області прийнято рішення про задоволення клопотань адвоката ОСОБА_1 та адвоката Поліщука А.В. про залучення пояснень та матеріалів кримінального провадження до матеріалів дисциплінарної справи, у задоволені клопотання адвоката ОСОБА_1. щодо відкладення розгляду справи відмовлено, розгляд справи продовжено.

Також на засіданні дисциплінарної палати КДКА Одеської області 07.07.2020 року розглянуто та задоволено клопотання ОСОБА_2 про надання додаткового часу з метою долучення додаткових документів до справи у зв`язку із чим розгляд було зупинено та призначено засідання на 21.07.2020 року о 16:30.

09 липня 2020 року за вх. № 591/0/7-20 до КДКА Одеської області від адвоката Поліщука Артема Вадимовича надійшло клопотання про долучення до справи документів разом із додатками.

13 липня 2020 року телефонограмою № 49 адвоката ОСОБА_1. повідомлено про те, що представником ОСОБА_2 адвокатом Поліщуком А.В. подано клопотання про долучення документів до справи, копію яких підготовлено також і адвокату ОСОБА_1., які в подальшому були отримані ним 16.07.2020 року.

14 липня 2020 року за вих. № 14/07-01з уповноваженим членом дисциплінарної палати КДКА Одеської області направлено запит до Директора Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області з проханням направити до КДКА Одеської області копії всіх документів, складених та поданих адвокатом ОСОБА_1 до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області на виконання доручення від 18.08.2019 року № 015-0004169.

20 липня 2020 року Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області на адресу КДКА Одеської області направлено лист за вих. № 01-19/776, в якому зазначалося, що на виконання доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги за призначенням від 18.08.2019 року за № 015-0004169 ОСОБА_2 адвокатом ОСОБА_1. надано повідомлення про підозру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004375 від 17.08.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 270 КК України відносно ОСОБА_2 .

До Регіонального центру не надходили заяви ОСОБА_2 про заміну адвоката ОСОБА_1., дія доручення № 015-0004169 від 18.08.2019 року Регіональним центром не припинялась.

Щодо надання копій документів, поданих адвокатом ОСОБА_1. до Регіонального центру про виконання останнім доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_2 , то у їх наданні було відмовлено у зв`язку із тим, що така інформація з обмеженим доступом та без відповідної згоди розпорядника інформації не може бути розголошеною.

21 липня 2020 року Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Одеської області прийнято рішення № 243/1/14-2/2020, яким вирішено притягнути адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого п.п. 2,3 ч. 2 ст. 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та застосовано до адвоката ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на три місяці.

30 вересня 2020 року Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури прийнято рішення № ІХ-003/2020, яким скаргу адвоката ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від 21.07.2020 року про притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на три місяці залишено без змін.

Не погоджуючись із рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області, вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду із даним позовом для захисту порушеного права.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з яких виходив останній вирішуючи справу, з огляду на викладене.

Статтею 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначені в Законі України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05 липня 2012 року (далі - Закон №5076-VI).

Відповідно до положень статті 2 Закону № 5076-VI, адвокатура - це недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, установленому цим Законом.

Частиною третьою статті 2 Закону № 5076-VI установлено, що з метою забезпечення належного здійснення адвокатської діяльності, дотримання гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних прав адвокатів, забезпечення високого професійного рівня адвокатів та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні діє адвокатське самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 4 вказаного Закону, адвокатська діяльність здійснюється на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів.

За змістом статті 21 Закону № 5076-VI, під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний, зокрема, дотримуватись присяги адвоката України та правил адвокатської етики, виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством та договором про надання правової допомоги.

За приписами частини першої-третьої статті 31 Закону № 5076-VI право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється, зокрема, у разі: накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю.

Накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю може застосовуватися виключно у разі: 1) повторного протягом року вчинення дисциплінарного проступку; 2) порушення адвокатом вимог щодо несумісності; 3) систематичного або грубого одноразового порушення правил адвокатської етики.

Частиною третьої статті 31 Закону № 5076-VI передбачено, що право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється: з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої цієї статті, - з дня прийняття кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури відповідного рішення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 33 Закону № 5076-VI, адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом.

Дисциплінарне провадження - це процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку.

Згідно з частиною першою статті 34 Закону № 5076-VI, підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Дисциплінарним проступком адвоката є: порушення вимог несумісності; порушення присяги адвоката України; порушення правил адвокатської етики; розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків; невиконання рішень органів адвокатського самоврядування; порушення інших обов`язків адвоката, передбачених законом (ч. 2 ст. 34 Закону № 5076-VI).

Статтею 35 Закону № 5076-VI передбачено, що за вчинення дисциплінарного проступку до адвоката може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень:1) попередження; 2) зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк від одного місяця до одного року; 3) для адвокатів України - позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України, а для адвокатів іноземних держав - виключення з Єдиного реєстру адвокатів України.

Згідно зі ст.ст. 36, 37, 38, 39, 40 Закону № 5076-VI, право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки.

Дисциплінарне провадження складається з таких стадій: 1) проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката; 2) порушення дисциплінарної справи; 3) розгляд дисциплінарної справи; 4) прийняття рішення у дисциплінарній справі.

Заява (скарга) щодо поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, реєструється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури та не пізніше трьох днів з дня її надходження передається до дисциплінарної палати.

Член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за дорученням голови палати проводить перевірку відомостей, викладених у заяві (скарзі), та звертається до адвоката для отримання письмового пояснення по суті порушених питань.

Під час проведення перевірки член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури має право опитувати осіб, яким відомі обставини вчинення діяння, що має ознаки дисциплінарного проступку, отримувати за письмовим запитом від органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, керівників підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань, фізичних осіб необхідну для проведення перевірки інформацію, крім інформації з обмеженим доступом.

Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, фізичні особи, яким надіслано запит члена дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, зобов`язані не пізніше десяти робочих днів з дня отримання запиту надати відповідну інформацію, копії документів.

Відмова в наданні інформації на запит члена дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, передбачену законом.

За результатами перевірки відомостей членом дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури складається довідка, яка має містити викладення обставин, виявлених під час перевірки, висновки та пропозиції щодо наявності підстав для порушення дисциплінарної справи. Заява (скарга) про дисциплінарний проступок адвоката, довідка та всі матеріали перевірки подаються на розгляд дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

За результатами розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури більшістю голосів членів палати, які беруть участь у її засіданні, вирішує питання про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката.

Рішення про порушення дисциплінарної справи з визначенням місця, дня і часу її розгляду чи про відмову в порушенні дисциплінарної справи надсилається або вручається під розписку адвокату та особі, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення. До рішення про порушення дисциплінарної справи, яке надсилається або вручається адвокату, додається довідка члена дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, складена за результатами перевірки.

Рішення про порушення дисциплінарної справи або про відмову в порушенні дисциплінарної справи може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду.

Дисциплінарна справа стосовно адвоката розглядається дисциплінарною палатою кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури протягом тридцяти днів з дня її порушення.

Розгляд дисциплінарної справи здійснюється на засадах змагальності. Під час розгляду справи дисциплінарна палата заслуховує повідомлення члена дисциплінарної палати, який проводив перевірку, про результати перевірки, пояснення адвоката, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, особи, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, та пояснення інших заінтересованих осіб.

Адвокат, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, та особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, мають право надавати пояснення, ставити питання учасникам провадження, висловлювати заперечення, подавати докази на підтвердження своїх доводів, заявляти клопотання і відводи, користуватися правовою допомогою адвоката.

У разі неможливості з поважних причин брати участь у засіданні кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури адвокат, стосовно якого розглядається справа, може надати по суті порушених питань письмові пояснення, які додаються до матеріалів справи. Письмові пояснення адвоката оголошуються на засіданні дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Неявка адвоката чи особи, яка ініціювала питання дисциплінарної відповідальності адвоката, на засідання дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури без поважних причин за умови наявності доказів завчасного повідомлення зазначених осіб про місце, день і час засідання не перешкоджає розгляду дисциплінарної справи. У разі повторної неявки зазначених осіб на засідання палати розгляд справи здійснюється за їх відсутності незалежно від причин неявки.

Розгляд справи про дисциплінарну відповідальність адвоката є відкритим, крім випадків, якщо відкритий розгляд справи може призвести до розголошення адвокатської таємниці.

Під час засідання дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури ведеться протокол, який підписується головуючим та секретарем засідання.

Статтею 41 Закону № 5076-VI встановлено, що за результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймає рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення або про закриття дисциплінарної справи. Рішення дисциплінарної палати приймається більшістю голосів від її загального складу, крім рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю, яке приймається двома третинами голосів від її загального складу.

Рішення у дисциплінарній справі має бути вмотивованим. Під час обрання виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, його наслідки, особа адвоката та інші обставини.

Рішення у дисциплінарній справі приймається за відсутності адвоката, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, та особи, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката.

Член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, який проводив перевірку відомостей про дисциплінарний проступок адвоката, не бере участь у голосуванні.

Рішення оголошується на засіданні дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури. Копія рішення надсилається або вручається під розписку адвокату та особі, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, протягом трьох робочих днів з дня прийняття рішення.

Згідно із частинами першою та третьою статті 50 Закону № 5076-VI, кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури утворюється, зокрема, з метою вирішення питань щодо дисциплінарної відповідальності адвокатів; кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури діє у складі кваліфікаційної та дисциплінарної палат. Кваліфікаційна палата утворюється у складі не більше дев`яти членів, дисциплінарна - не більше одинадцяти членів палати.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 50 Закону № 5076-VI, до повноважень кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури належать, зокрема, прийняття рішень про зупинення або припинення права на заняття адвокатською діяльністю.

Приписами частини шостої статті 50 Закону № 5076-VI установлено, що засідання кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури уважається правомочним, якщо на ньому присутні більше половини членів її палат.

Частиною сьомою статті 50 Закону № 5076-VI передбачено, що рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймається шляхом голосування більшістю голосів від загальної кількості членів її палат.

Предметом оскарження у даній справі є рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області № 243/1/14-2/2020 від 21.07.2020 року, яким адвоката ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності із застосуванням дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на три місяці.

Обставини, що слугували підставою для прийняття оскаржуваного рішення полягають у наступному.

17.08.2019 року приблизно о 01 годині 20 хвилин у приміщені готелю «Токіо Стар» відбулася пожежа та цього ж дня було затримано ОСОБА_2 у зв`язку із підозрою у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 270 КК України.

17 серпня 2019 року Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області видано доручення № 015-0004162, яким адвоката Прядко Олексія Анатолійовича призначено захисником ОСОБА_2.

В той же день, а саме 17.08.2019 року, від підозрюваного ОСОБА_2 надійшла заява про відмову від захисника Прядко О.А.

На підставі викладеного, 18 серпня 2019 року старшим слідчим СУ ГУНП в Одеській області прийнято постанову про залучення захисника за призначенням для підозрюваного ОСОБА_2 через Одеський обласний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги та забезпечення його прибуття 18.08.2019 року на 16:00 до ІТТ № 1 ГУНП в Одеській області для повідомлення про підозру та допиту в якості підозрюваного.

Згідно доручення № 015-0004169 від 18 серпня 2019 року, Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області призначив адвоката ОСОБА_1 для надання безоплатної правової вторинної допомоги (здійснення захисту, здійснення представництва інтересів особи у кримінальному провадженні у якому підзахисного визнано потерпілим та складення документів процесуального характеру) у межах процесуальних прав та обов`язків, визначених статтями 46, 47 Кримінального процесуального кодексу України, протягом строку дії цього доручення, ОСОБА_2, дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0004375, дата внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - 17 серпня 2019 року, а також визначено, що адвокатові ОСОБА_1 необхідно забезпечити надання безоплатної правової вторинної допомоги та прибути 18 серпня 2019 р. о 16 год. 00 хв. до ІТТ № 1 ГУНП в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Преображенська, буд. 44а.

Це доручення діє до закриття кримінального провадження; закінчення останнього судового провадження з перегляду судових рішень; використання всіх національних засобів правового захисту.

18 серпня 2019 року о 17 год. 25 хв. старшим слідчим слідчого управління ГУНП в Одеській області капітаном поліції Близнюк В.С. у присутності адвоката ОСОБА_1. вручено ОСОБА_2 повідомлення про підозру.

Водночас, відповідач посилається на те, що в день затримання ОСОБА_2 17.08.2019 року він уклав договір з адвокатом Поліщуком А.В. на захист своїх інтересів, на що посилався заявник ОСОБА_2 та його адвокат Поліщук А.В., а також наголошували, що від послуг адвоката ОСОБА_1. ОСОБА_2 відмовився у зрозумілій, недвозначній формі.

В якості обґрунтувань підстав та мотивів прийняття оскаржуваного рішення відповідач посилається на те, що всупереч інтересам та бажанню підозрюваного ОСОБА_2 , не поважаючи його свободу вибору захисника, адвокат ОСОБА_1. не тільки не відмовився від виконання доручення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області, а й взяв активну участь в проведенні окремої процесуальної слідчої дії, достеменно знаючи про наявність у підозрюваного іншого адвоката.

Колегія суддів не погоджується з доводами апелянта та вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість оскаржуваного рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності і наявності підстав для його скасування, з огляду на викладене.

Частиною 1 статті 42 КПК України передбачено, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 42 КПК України, підозрюваний має зокрема право на першу вимогу мати захисника і побачення з ним до першого допиту з дотриманням умов, що забезпечують конфіденційність спілкування, а також після першого допиту - мати такі побачення без обмеження їх кількості й тривалості; на участь захисника у проведенні допиту та інших процесуальних дій; на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження; на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів на її оплату.

За змістом статті 45 КПК України, захисником є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, а також особи, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію).

Захисником не може бути адвокат, відомості про якого не внесено до Єдиного реєстру адвокатів України або стосовно якого у Єдиному реєстрі адвокатів України містяться відомості про зупинення або припинення права на зайняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 КПК України, захисник не має права взяти на себе захист іншої особи або надавати їй правову допомогу, якщо це суперечить інтересам особи, якій він надає або раніше надавав правову допомогу.

Згідно із частинами 4-7 статті 46 КПК України, захисник користується процесуальними правами підозрюваного, обвинуваченого, захист якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, обвинуваченим і не може бути доручена захиснику, з моменту надання документів, передбачених статтею 50 цього Кодексу, слідчому, прокурору, слідчому судді, суду.

Захисник має право брати участь у проведенні допиту та інших процесуальних діях, що проводяться за участю підозрюваного, обвинуваченого, до першого допиту підозрюваного мати з ним конфіденційне побачення без дозволу слідчого, прокурора, суду, а після першого допиту - такі ж побачення без обмеження кількості та тривалості. Такі зустрічі можуть відбуватися під візуальним контролем уповноваженої службової особи, але в умовах, що виключають можливість прослуховування чи підслуховування.

Документи, пов`язані з виконанням захисником його обов`язків, без його згоди не підлягають огляду, вилученню чи розголошенню слідчим, прокурором, слідчим суддею, судом.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх службові особи зобов`язані виконувати законні вимоги захисника.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КПК України, захисник зобов`язаний використовувати засоби захисту, передбачені цим Кодексом та іншими законами України, з метою забезпечення дотримання прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого та з`ясування обставин, які спростовують підозру чи обвинувачення, пом`якшують чи виключають кримінальну відповідальність підозрюваного, обвинуваченого.

Статтею 48 КПК України передбачено, що захисник може у будь-який момент бути залученим підозрюваним, обвинуваченим, їх законними представниками, а також іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого до участі у кримінальному провадженні. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані надати затриманій особі чи особі, яка тримається під вартою, допомогу у встановленні зв`язку із захисником або особами, які можуть запросити захисника, а також надати можливість використати засоби зв`язку для запрошення захисника. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані утримуватися від надання рекомендацій щодо залучення конкретного захисника.

Захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням у випадках та в порядку, визначених статтями 49 та 53 цього Кодексу.

За змістом статті 49 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо:

1) відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника;

2) підозрюваний, обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно;

3) слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд вирішить, що обставини кримінального провадження вимагають участі захисника, а підозрюваний, обвинувачений не залучив його.

Захисник може бути залучений слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом в інших випадках, передбачених законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги.

У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор виносить постанову, а слідчий суддя та суд постановляє ухвалу, якою доручає відповідному органу (установі), уповноваженому законом на надання безоплатної правової допомоги, призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням та забезпечити його прибуття у зазначені у постанові (ухвалі) час і місце для участі у кримінальному провадженні.

Постанова (ухвала) про доручення призначити адвоката негайно направляється відповідному органу (установі), уповноваженому законом на надання безоплатної правової допомоги, і є обов`язковою для негайного виконання. Невиконання, неналежне або несвоєчасне виконання постанови (ухвали) про доручення призначити адвоката тягнуть відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 8, 23 Правил адвокатської етики (далі - ПАЕ), які затверджені звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, у межах дотримання принципу законності адвокат зобов`язаний у своїй професійній діяльності виходити з переваги інтересів клієнта.

Адвокат повинен поважати свободу вибору клієнтом захисника своїх прав (представника чи особи, яка надає йому професійну правничу (правову) допомогу), і не перешкоджати у реалізації цієї свободи.

Адвокат, який надає безоплатну вторинну правову допомогу на підставі доручення органу (установи) з надання безоплатної вторинної правової допомоги, зобов`язаний виходити з переваги інтересів особи, якій йому доручено надавати безоплатну правову допомогу, перед своїми власними інтересами та не спонукати її до укладення Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги з ним особисто або з адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням чи іншим суб`єктом або адвокатом.

До укладення договору з клієнтом адвокат (особа, уповноважена на підписання договору про надання правової допомоги від імені адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання) повинен з`ясувати у нього, чи він не пов`язаний чинним договором з іншим адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) на виконання тотожного або такого, що частково збігається за обсягом, доручення.

Якщо клієнт пов`язаний чинним договором з іншим адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) на виконання тотожного або такого, що частково збігається за обсягом, доручення та бажає залучити ще одного адвоката (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання), адвокат (особа, уповноважена на підписання договору про надання правової допомоги від імені адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання), у випадку згоди на це клієнта, зобов`язаний роз`яснити клієнту про його обов`язок одразу після укладення договору про надання правової допомоги проінформувати про це адвоката (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання), який раніше прийняв доручення від нього.

Неприпустимо прямо або опосередковано схиляти клієнта до зміни адвоката (адвокатського бюро, адвокатського об`єднання), якщо немає об`єктивних підстав вважати, що подальше надання правової допомоги клієнту іншим адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) може завдати шкоди його інтересам.

При заміні адвоката новий адвокат не несе відповідальність у зв`язку з виплатою гонорару і компенсацій іншому адвокату.

Адвокат, залучений до участі в окремій процесуальній дії, повинен невідкладно після отримання доручення вжити всіх можливих заходів щодо з`ясування, який саме адвокат (адвокати) представляє інтереси клієнта у цій справі, негайно зв`язатися з цим адвокатом (адвокатами), з`ясувати причини його (їх) відсутності, а також особливості позиції надання професійної правничої (правової) допомоги адвокатом (адвокатами) у цій справі.

Адвокат під час участі в окремій процесуальній дії не має права відступати від позиції клієнта та основного адвоката (адвокатів) у цій справі.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу» (далі - Закон № 3460-VI), безоплатна правова допомога - правова допомога, що гарантується державою та повністю або частково надається за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел; правова допомога - надання правових послуг, спрямованих на забезпечення реалізації прав і свобод людини і громадянина, захисту цих прав і свобод, їх відновлення у разі порушення; правові послуги - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; здійснення представництва інтересів особи в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; забезпечення захисту особи від обвинувачення; надання особі допомоги в забезпеченні доступу особи до вторинної правової допомоги та медіації.

Згідно ст. 13 Закону № 3460-VI, безоплатна вторинна правова допомога - вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя.

Безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг: 1) захист; 2) здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; 3) складення документів процесуального характеру.

Приписами п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону № 3460-VI, визначено, що право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають такі категорії осіб: особи, у кримінальних провадженнях стосовно яких відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням або проведення окремої процесуальної дії, а також особи, засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або обмеження волі, - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою статті 13 цього Закону.

Відповідно до ст. 15 Закону № 3460-VI, суб`єктами надання безоплатної вторинної правової допомоги в Україні є: 1) центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги; 2) адвокати, включені до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу.

За змістом пункту 3 частини 1 статті 23 Закону № 3460-VI, надання безоплатної вторинної правової допомоги припиняється за рішенням Центру з надання безоплатної правової вторинної правової допомоги у разі якщо особа користується захистом іншого захисника або залучила іншого представника у справі, за якою їй призначено захисника чи представника відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст. 25 Закону № 3460-VI, суб`єкт надання безоплатної вторинної правової допомоги має право: 1) здійснювати захист у кримінальному провадженні під час досудового розслідування та судового провадження на підставі доручення Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги; 2) брати участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення на підставі доручення Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги; 3) представляти права і законні інтереси осіб, які потребують безоплатної вторинної правової допомоги, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами на підставі доручення/наказу Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги; 4) запитувати і отримувати документи та інші матеріали або їх копії, необхідні у зв`язку з наданням безоплатної вторинної правової допомоги в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; 5) збирати відомості з метою використання їх під час захисту прав і законних інтересів осіб, які мають право на отримання безоплатної вторинної правової допомоги; 6) ознайомлюватися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях з необхідними для забезпечення ефективного правового захисту документами, крім тих, що є державною таємницею; 7) інформувати Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги про настання обставин, що передбачають припинення надання безоплатної вторинної правової допомоги у випадках, передбачених частиною першою статті 23 цього Закону; 8) на належну оплату діяльності з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону № 3460-VI, адвокат або працівник Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, який надає безоплатну вторинну правову допомогу, зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися вимог Конституції України, цього Закону, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та інших нормативно-правових актів; 2) надавати якісно та в необхідному обсязі безоплатну вторинну правову допомогу; 3) приймати до провадження справи осіб, які потребують безоплатної вторинної правової допомоги, відповідно до договорів, укладених з Центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги, або наказів, виданих Центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги; 4) не розголошувати конфіденційну інформацію про особу, яка стала відомою у зв`язку з наданням безоплатної вторинної правової допомоги.

Як встановлено судом першої інстанції та не спростовано апелянтом, адвокат ОСОБА_1. був залучений до захисту підозрюваного ОСОБА_2 в межах кримінального провадження № 0004375 на підставі доручення № 015-0004169, виданого Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області, яке було оформлено у зв`язку із надходженням до Регіонального центру постанови старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області Близнюка В.С. від 18.08.2019 року № б/н.

Згідно листа Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області, яке направлено 20.07.2020 року на адресу КДКА Одеської області за вих. № 01-19/776, до Регіонального центру не надходили заяви ОСОБА_2 про заміну адвоката ОСОБА_1 , дія доручення № 015-0004169 від 18.08.2019 року Регіональним центром не припинялась.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані відповідачем суду матеріали дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_1 доводять, що дія оформленого доручення № 015-0004169 не припинялася та до Регіонального центру не надходили заяви ОСОБА_2 про заміну адвоката ОСОБА_1 .

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта та вважає вірним висновок суду першої інстанції, що відповідачем не доведено, з яких підстав означена інформація не була взята до уваги дисциплінарною палатою КДКА Одеської області при вирішенні питання стосовно наявності чи відсутності в діях адвоката ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку, хоча і була своєчасно надана та долучалася до матеріалів дисциплінарної справи.

Також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що дисциплінарною палатою не досліджувалося повідомлення про підозру ОСОБА_2 від 18.08.2019 року в контексті дотримання вимог ч. 2 ст. 54 КПК України, за якою у разі відмови або заміни захисника, такі факти повинні бути зафіксовані у протоколі процесуальної дії або журналі судового засідання.

Крім того, колегія суддів відхиляє доводи апелянта та погоджується з висновком суду першої інстанції, що під час розгляду дисциплінарної справи та ухвалення рішення дисциплінарною палатою КДКА Одеської області не встановлювався факт підтвердження або не підтвердження згідно вимог чинного законодавства України станом на 18.08.2019 року повноважень адвоката Поліщука А.В. як захисника ОСОБА_2 при повідомлені йому підозри в межах кримінального провадження № 0004375, хоча з наявних матеріалів дисциплінарної справи, судом встановлено, що такі доводи, хоча і різні за змістом висловлювали як адвокат ОСОБА_1., так і сам ОСОБА_2 та адвокат Поліщук А.В.

При цьому, доводи позивача, в тому числі, ґрунтувались на висновках ухвали Одеського апеляційного суду від 28.08.2019 року у справі № 520/19785/19 щодо розгляду питання про застосування запобіжного заходу, згідно якої, судом встановлено, що 18 серпня 2019 року адвокат Поліщук А.В., прибувши для проведення процесуальної дії, а саме вручення підозри ОСОБА_2 , в порушення вимог ст.50 КПК України не надав слідчому документи, що підтверджують його повноваження на захист та представництво інтересів останнього та в подальшому залишив приміщення ІТТ № 1 ГУНП в Одеській області, де планувалося проведення даної процесуальної дії.

Відповідач не довів підстав для неприйняття до уваги вказаних вище обставин.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що залишення без належного реагування доводів учасників розгляду дисциплінарної скарги щодо ключових аспектів, які об`єктивно впливали на прийняття рішення, за наслідками розгляду дисциплінарної скарги ОСОБА_2 , створює дефект прийнятого індивідуального акту та свідчить про його необґрунтованість позаяк дисциплінарним органом не надано у спірному рішенні оцінки усім важливим обставинам, якими учасники дисциплінарного провадження аргументували правові позиції як в усних, так і в письмових поясненнях, не є достатнім вмотивованими висновки дисциплінарного органу, які хоча і встановлюють певні обставини спірної ситуації, однак не надають відповідь на ті обставини, що дійсно мають важливе значення для вирішення справи.

Що стосується посилань апелянта на те, що встановлення складу дисциплінарного проступку, а також наявності або відсутності підстав для прийняття відповідного рішення, є виключними дискреційними повноваженнями відповідної КДКА регіону як органу адвокатського самоврядування, а тому, адміністративний суд в жодному разі не повинен втручатись у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тобто, судовий контроль за реалізацією суб`єктами владних повноважень їхніх повноважень здійснюється за визначеними частиною другою статті 2 КАС України критеріями, зокрема, чи діяли вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

У спірних правовідносинах слід ураховувати, що правова процедура (fair procedure - справедлива процедура) є складовою принципів законності та верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 жовтня 2018 року № 7-р/2018 (справа № 1-123/2018 (4892/17)) зазначив, що принцип юридичної визначеності як один з елементів верховенства права не виключає визнання за органом публічної влади певних дискреційних повноважень у прийнятті рішень, однак у такому випадку має існувати механізм запобігання зловживанню ними.

До такого механізму належить судовий контроль у разі оскарження особою рішення органу публічної влади до суду.

Згідно з Рекомендацією № R(80)2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року як дискреційне слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за певних обставин.

У цій Рекомендації Комітет Міністрів Ради Європи сформулював основні принципи, які слугують змістовними гарантіями ухвалення справедливого рішення. Так, здійснюючи дискреційні повноваження, адміністративний орган: не ставить жодної іншої мети, окрім тієї, для якої було надано повноваження; дотримується об`єктивності та неупередженості, враховуючи лише чинники, що стосуються конкретної справи; дотримується принципу рівності перед законом, уникаючи несправедливої дискримінації; забезпечує належний баланс між будь-якими негативними наслідками, які можуть виникнути внаслідок рішення стосовно прав, свобод або інтересів осіб, та метою, яку таке рішення переслідує; приймає своє рішення в розумний строк з урахуванням суті питання, що розглядається; застосовує будь-які загальні адміністративні практики послідовним чином, враховуючи при цьому конкретні обставини кожного випадку.

Подібні за своєю суттю принципи щодо дотримання мети повноваження, безсторонності, рівності та недискримінації, пропорційності, розумності строку, обґрунтованості закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

Зв`язаність дискреції адміністративного органу законом (правом) уможливлює здійснення судом перевірки рішень (дій), прийнятих адміністративним органом унаслідок реалізації дискреційних повноважень.

Європейська Комісія «За демократію через право» на 86-му пленарному засіданні (Венеція, 25-26 березня 2011 року) (CDL-AD(2011)003rev) схвалила Доповідь «Верховенство права» (далі - Доповідь), у якій до елементів верховенства права віднесено, зокрема, юридичну визначеність та заборону свавілля (пункт 41).

У пункті 45 Доповіді зазначено, що потреба у визначеності не означає, що органові, який ухвалює рішення, не повинні надаватись дискреційні повноваження (де це необхідно) за умови наявності процедур, що унеможливлюють зловживання ними; у цьому контексті закон, який надає дискреційні повноваження певному державному органові, повинен вказати чітко і зрозуміло на обсяг такої дискреції; не відповідатиме верховенству права, якщо надана законом виконавчій владі дискреція матиме характер необмеженої влади; отже, закон повинен вказати на обсяг будь-якої дискреції та на спосіб її здійснення з достатньою чіткістю, аби особа мала змогу відповідним чином захистити себе від свавільних дій влади.

Щодо заборони свавілля у пункті 52 Доповіді зазначено, що хоча дискреційні повноваження є необхідними для здійснення всього діапазону владних функцій у сучасних складних суспільствах, ці повноваження не мають здійснюватись у свавільний спосіб; їх здійснення у такий спосіб уможливлює ухвалення суттєво несправедливих, необґрунтованих, нерозумних чи деспотичних рішень, що є несумісним з поняттям верховенства права.

Також Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) послідовно висловлює правову позицію, згідно з якою надання правової дискреції органам влади у вигляді необмежених повноважень є несумісним з принципом верховенства права, і закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, та порядок її здійснення з урахуванням законної мети цього заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання (рішення від 2 листопада 2006 року у справі «Волохи проти України», від 2 серпня 1984 року у справі «Мелоун проти Сполученого Королівства»).

Досліджуючи межі дискреційних повноважень адміністративних органів, ЄСПЛ виснував, що за загальним правилом національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості адміністративних актів, однак все ж суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, не підтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (рішення від 31 липня 2008 року у справі «Дружстевні заложна пріа та інші проти Чеської Республіки», від 22 листопада 1995 року у справі «Брайян проти Об`єднаного Королівства», від 21 липня 2011 року у справі «Сігма радіо телевіжн лтд проти Кіпру», від 2 грудня 2010 року у справі «Путтер проти Болгарії»).

Очевидно, що у процесі прийняття рішення на підставі дискреції слід урахувати і фактичні обставини, які супроводжують цей процес. У разі якщо відповідний орган користується своїм дискреційним повноваженням, він не повинен допускати помилок при констатації юридичних фактів. Помилки в оцінці фактичних обставин, неправильні розрахунки, проведені ним, - усе це може викликати незаконність (протиправність) прийнятого на підставі дискреції рішення. Подібні наслідки викликають також і випадки, коли під час прийняття акта на підставі дискреції адміністративний орган допускає очевидні прорахунки в оцінках. Очевидна та своєчасно не виправлена помилка уповноваженого адміністративного органу щодо фактичних обставин при прийнятті рішення на підставі дискреції також може свідчити про наявність ознак зловживання владою.

Отже, наділення КДКА свободою розсуду не означає, що такий розсуд не має меж. У всякому випадку межа розсуду виключає свавільність дій та використання наданих повноважень не з легітимною метою, тобто не з метою, задля досягнення якої повноваження надані.

Колегія суддів зазначає, що вмотивованість рішення КДКА є не лише формальним дотриманням вимог закону, а повинна забезпечити дотримання принципу правової визначеності.

Відповідно до завдань адміністративного судочинства, визначених статтею 2 КАС України, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями.

Проте, оцінка судом мотивів та обґрунтованості оспорюваного рішення КДКА не є втручанням у її дискреційні повноваження.

Отже, суд у цій справі має перевірити викладені в оспорюваному рішенні висновки КДКА на предмет їхньої об`єктивності та обґрунтованості, оскільки це є ключовим питанням правового спору в розглядуваній справі.

Варто наголосити, що одним із завдань адміністративного судочинства є перевірка реалізації суб`єктами владних повноважень їхніх дискреційних повноважень, зокрема, за критеріями обґрунтованості, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Вимога щодо обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень означає, що таке рішення слід приймати з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття. Цей критерій вимагає від суб`єкта владних повноважень ураховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так й інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього суб`єкт владних повноважень має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад документи, пояснення осіб тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків. Несприятливе для особи рішення повинне бути вмотивованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів відхиляє доводи апелянта та погоджується з висновком суду першої інстанції, що в межах даних спірних правовідносин рішення дисциплінарної палати КДКА Одеської області № 243/1/14-5/2020 від 21.07.2020 року не може вважатися обґрунтованим, а відтак, вірно визнано судом протиправним та скасовано.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 19 вересня 2025 року

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова