Справа № 766/10410/25
Суддя: Ус О. В.
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/10410/25

Пров. №2-а/766/375/25

23 вересня 2025 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого судді Ус О.В., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні міського суду позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції Мкртчан Марини Геннадіївни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАН №5081168 від 27.06.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування позову зазначив, що 27.06.2025 року відносно нього складено постанову серії ЕНА №5081168, якою притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у розмірі 510,00 грн. Вказує, що порушень ПДР не допускав, відповідач, не маючи жодних доказів порушення ним ПДР притягнув до адміністративної відповідальності.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.07.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд.

25.07.2025 року представником Департаменту патрульної поліції подано відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову. Вказав, що 27 червня 2025 року о 12 год. 48 хв. у місті Херсоні по вул. Небесної Сотні, 19, водій транспортного засобу ВАЗ 2103, номерний знак НОМЕР_1 , керував транспортним засобом обладнаним засобом пасивної безпеки та не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимоги пункту 2.3.в Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за що згідно частини 5 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність. Інспектор поліції підійшов до водія даного транспортного засобу та відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 32 Закону України «Про Національну поліцію», статті 16 Закону України «Про дорожній рух» та пункту 2.4 ПДР запропонував пред`явити йому відповідні документи, визначені пунктом 2.1 ПДР. Водієм вказаного транспортного засобу виявився ОСОБА_1 . Після встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, особи водія, опису обставин справи, а також обґрунтування наявності складу адміністративного правопорушення, та за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, поліцейським було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5081168 від 27.06.2025 року, якою до Позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписом « ОСОБА_1 », який долучений до відзиву на позовну заяву. Ремінь безпеки в автомобілі ВАЗ 2103 являє собою стрічку, яка закріплюється до кузова транспортного засобу та в процесі експлуатації повинна проходити через плече та грудну клітку водія або пасажира з метою їх фіксації та забезпечення безпеки під час руху. Як вбачається з наявного відеозапису, під час руху транспортного засобу ВАЗ 2103, номерний знак НОМЕР_1 , ремінь безпеки не був належним чином пристебнутий: він не проходив через плече та грудну клітку водія, що свідчить про його неналежне використання або повну відсутність застосування ременя безпеки за призначенням з боку водія під час керування транспортним засобом. Позивач у своїй позовній заяві не заперечує факту керування транспортним засобом без використання ременя безпеки. Крім того, відповідно до відеозаписів з портативних відеореєстраторів поліцейських, у період часу з 12:30:17 по 12:30:27, Позивач прямо заявляє, що «у місті Херсоні взагалі не обов`язково користуватись ременем безпеки», чим фактично визнає вчинення адміністративного правопорушення та демонструє зневажливе ставлення до Правил дорожнього руху. В ході спілкування поліцейського з водієм ОСОБА_1 у останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння. Поліцейський неодноразово пропонував Позивачу пройти огляд у закладі охорони здоров`я з метою встановлення стану сп`яніння. Відповідно до відеозаписів з портативних відеореєстраторів поліцейських, у період часу з 12:33:32 по 12:33:57 (шляхом звукозапису) зафіксовано розмову між ОСОБА_1 та поліцейським, яка підтверджує, що Позивач був ознайомлений з відеозаписом, на якому зафіксовано, факт керуванням ним транспортним засобом без використання ременя безпеки. Про ознайомлення ОСОБА_1 з відеофіксацією вчиненого ним правопорушення додатково підтверджує фрагмент відеозапису з портативного відеореєстратора поліцейського у період часу з 13:04:08 по 13:04:34, відповідно до якого Позивач свою вину не заперечує

В судове засідання сторони не прибули представниками сторін подані заяви про проведення розгляду справи у відсутність, представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову.

Оскільки не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але всі учасники справи не з`явилися, хоч і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд ухвалив розглянути справу у письмовому провадженні згідно ч.8 ст. 205 КАС України.

У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень КАС України розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу за приписами ч.4 ст. 229 КАС України не здійснюється.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

На підставі ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР України), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Адміністративним правопорушенням за правилами частини 5 статті 121 КУпАП визнається: Порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами -тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 2.3 в ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів; (пункт змінено 11.11.2020).

Тобто, для встановлення наявності складу адміністративного правопорушення необхідно встановити, що позивач не виконав п. 2.3 в ПДР України та під час руху транспортного засобу не був пристебнутий ременем безпеки.

Зі змісту постанови не вбачається за наявності яких доказів поліцейський прийшов до висновку про те, що позивач порушив правила дорожнього руху, позивач заперечує порушення правил дорожнього руху.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із змісту ст.247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Судом встановлено, що згідно постанови серії ЕНА №5081168 від 27.06.2025 р., складеної інспектором 2 взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Херсонській області старшим лейтенантом поліції Мкртчан М.Г. було розглянуто справу щодо ОСОБА_1 та встановлено, що 27.06.2025 року о 12:48:24 год., в м. Херсон, вул. Небесної Сотні (40 років Жовтня), 19, водій керував транспортним засобом ВАЗ 2103 обладнаним засобами пасивної безпеки та не був пристебнутим ременем безпеки, чим порушив п. 2.3. в г ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 ст. 121 КУпАП. За результатами розгляду справи прийняте рішення: застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення штраф у розмірі 510 грн. До постанови документи не додавалися. Постанова про адміністративне правопорушення не містить переліку доказів, на підставі яких поліцейський прийшов до висновку про наявність у діях особи адміністративного правопорушення.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єкта приватного права, що знаходиться у нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного, слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку поліцейським Мкртчан М.Г.) при прийнятті та складенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а в даному випадку унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу, об`єктивної сторони вчиненого правопорушення та вини особи у його вчиненні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення (пункт 23 рішення Європейського Суду з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Суд звертає увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Крім того, згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Слід зауважити, що відповідно до вимог статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, в матеріалах справи відсутній будь-який доказ, який би підтвердив факт порушення позивачем пункту 2.3. в ПДР України, а саме той факт, що позивач дійсно здійснював керування транспортним засобом не будучи пристебнутим паском безпеки, що свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

Посилання представника відповідача на відеозапис правопорушення не може бути прийнято судом до уваги, оскільки постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить відомостей про здійснення відеофіксації правопорушення.

За такого правового врегулювання та обставин справи суд дійшов висновку про протиправність постанови у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з недоведеністю вчинення ним правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 121 КУпАП.

Розгляд інших доводів позовної заяви та відзиву на позов суд вважає недоцільним з огляду на недоведеність складу адміністративного правопорушення.

За приписами ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи заявлені позовні вимоги та вищевказані приписи ч.3 ст.286 КАС України, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, оскаржена постанова скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закриттю.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП інспектори відповідного орану поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, а саме - від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України і її територіальних органів.

Отже, відповідні інспектори та управління не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст. 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачені зокрема ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст. 222 - 244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 742/2298/17 та від 26.12.2019 року у справі за № 724/716/16-а.

Так, Верховний Суд у вказаній справі виклав правовий висновок про те, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Згідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд, звертає увагу на те, що органом Національної поліції, у даній справі, є Департамент патрульної поліції, від імені якого виступає інспектор Мкртчан М.Г., уповноважений накладати адміністративні стягнення та розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Враховуючи наведене інспектор не є належним відповідачем, внаслідок чого позовні вимоги до нього задоволенню не підлягають.

Рішення складено в повному обсязі у нарадчій кімнаті 23 вересня 2025 року.

Керуючись ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 268, 271, 286, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3), інспектора 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції Мкртчан Марини Геннадіївни (місцезнаходження: м. Херсон, просп. Національної Гвардії, буд. 128) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕНА №5081168 від 27.06.2025 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 510,00 грн. за ч. 5 ст. 121 КУпАП відносно ОСОБА_1 , а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. В. Ус