Справа № 642/655/25
Суддя: Петрова Н. М.
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

"23" вересня 2025 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 642/655/25

Провадження № 2-а/642/17/25

23 вересня 2025 року

м.Харків

Холодногірський районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Петрової Н.М.

за участю секретаря судового засідання Падалка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

04.02.2025 до Холодногірського районного суду м. Харкова звернувся позивач ОСОБА_1 з адміністративною позовною заявою до Департаменту патрульної поліції, в якій просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3934451 від 25.01.2025 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, а провадження у справі закрити. Крім того, просив суд стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2025, вказана адміністративна справа надійшла в провадження судді Гладкої О.В. (а.с11).

Ухвалою суду від 07.02.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, які усунуто 24.02.2025 (а.с.12-13).

Ухвалою суду від 27.02.2025 відкрито провадження у даній справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.26-27).

13 березня 2025 до суду від представника відповідача Департаменту патрульної поліції -Шенкоржевської Р.Ю. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі (а.с.35-42).

У зв`язку зі звільненням судді Холодногірського районного суду м.Харкова Гладкої О.В. дану адміністративну справу було повторно перерозподілено.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ від 06.08.2025, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення передано в провадження судді Холодногірського районного суду м. Харкова Петрової Н.М. (а.с.54).

Ухвалою Холодногірського районного суду м.Харкова від 07.08.2025 вказану адміністративну справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.55).

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ПОЗИЦІЇ СТОРІН

25.01.2025 року поліцейським 1 взводу 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області капралом поліції Маринченком О.С. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3934451, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 190,00 грн.

Відповідно постанови 25.01.2025 о 17:43 годині за адресою: м.Харків, вул.Дудинської,1А водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_1 без заднього номерного знаку, чим порушив п.2.9.в.ПДР.

Позиція позивача

ОСОБА_1 вважає постанову про накладення адміністративного стягнення від 25.01.2025 серії ЕНА №3934451 незаконною та необґрунтованою через низку суттєвих порушень, які стосуються як матеріального, так і процесуального права.

Так, поліцейський помилково застосував норму права, оскільки згідно з ч. 1 ст. 121-3 КУпАП відповідальність настає за "керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака", а не за відсутність одного з них. Наявність переднього номерного знака на автомобілі вже спростовує факт відсутності номерного знака в цілому.

Крім того, автомобіль був несправний, не рухався, а стояв з вимкненим двигуном та увімкненими габаритними вогнями, що свідчило про аварійну зупинку. Позивач зазначає, що він не керував транспортним засобомChevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_1 , а лише перебував поруч з ним, транспортний засіб належить його дівчині, на її прохання намагався вирішити питання щодо несправності автомобіля. Вважає, що факт керування є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного правопорушення, і його відсутність виключає склад адміністративного правопорушення.

Крім того звертає увагу суду на той факт, що постанова повинна містити повні та достовірні відомості, як це передбачено ст. 283 КУпАП. Позивач ОСОБА_1 зазначає, що постанова має суттєві вади, що робить її недійсною, а саме: в ній зазначено невірний номер квартири місця проживання позивача та невірне місце вчинення правопорушення (м. Харків, вул. Дудинської 1А). Це створює сумніви щодо ідентифікації особи, яку притягнуто до відповідальності та обставин правопорушення. Крім того, опис правопорушення є неконкретним: "водій керував транспортним засобом без заднього номерного знака". Це формулювання не містить інформації про те, хто саме є водієм, та не надає чіткого посилання на конкретну норму ПДР, що була порушена.

Місце вчинення правопорушення (вул. Дудинська, 1А) є адресою супермаркету, а не автодороги, де це могло статися. Це свідчить про те, що поліція не встановила та не зафіксувала обов`язкову ознаку складу правопорушення його місце.

Крім того, при складанні постанови, поліцейський порушив основні принципи, передбачені КУпАП та Конституцією України. Під час розгляду справи позивачу не було роз`яснено його права та обов`язки, не досліджувалися докази та не вирішувалися клопотання, заявлені позивачем. Це є прямим порушенням процедури, яка передбачає розгляд справи виключно на підставі доказів.

Поліцейські не дали можливості залучити адвоката, про що позивач прямо просив поліцейського. Згідно зі ст. 268 КУпАП та ст. 59 Конституції України, кожна особа має право на правову допомогу. Ігнорування цього прохання є грубим порушенням права на захист, що, відповідно до практики Верховного Суду (наприклад, постанови у справах № 524/9827/16-а та № 640/16220/16-a), є достатньою підставою для скасування постанови.

Крім того, позивач в своїй позовній заяві акцентував увагу на тому, що сторона відповідача не надала жодних доказів на підтвердження факту керування ним транспортним засобом Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_1 , так як автомобіль не рухався, був в несправному технічному стані, стояв з ввімкненими аварійними вогнями, позивач взагалі не керував даним транспортним засобом, так як він йому не належить.

Позиція відповідача

13 березня 2025 до суду від представника відповідача Департаменту патрульної поліції -Шенкоржевської Р.Ю. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, так як оскаржувана постанова серії ЕНА № 3934451 від 25.01.2025 винесена у відповідності до норм чинного законодавства, є законної.

Відзив обґрунтований тим, що транспортний засіб Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_1 , був зупинений на підставі ст.35 Закону України «Про національну поліцію», під час перевірки даного транспортного засобу виявлено, що відсутність задній номерний знак, що не відповідає ПДР України, оскільки п.30.2 ПДР України передбачено, що на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв та тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки

Кім того, відповідач зазначає, що поліцейський діяв у межах своїх повноважень, визначених Законом України «Про Національну поліцію» та КУпАП, права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП позивачу були повністю роз`яснені, про що свідчить запис з нагрудної камери поліцейського № 467632, зазначеної в п.7 оскаржуваної постанови. Факт правопорушення також зафіксовано на нагрудну камеру поліцейського, що є належним доказом у справі.

Відповідач визнає наявність технічних помилок у постанові (неправильний номер квартири, неточна адреса). Однак, посилаючись на практику Верховного Суду, стверджує, що такі помилки є описками і не можуть бути підставою для скасування постанови, оскільки вони не впливають на її суть. Це відповідає принципу правової стабільності, який згадує Європейський суд з прав людини.

Разом з цим, відповідач зазначає, що вони заперечують щодо порушення права позивача на захист. Позивачу було роз`яснено його права, і він не надав доказів, що намагався викликати адвоката або, що йому в цьому перешкоджали. Крім того, відповідно до практики Верховного Суду, згідно з якою при спрощеному провадженні на місці, яке застосовується для розгляду таких справ, обов`язкова присутність адвоката не вимагається.

На переконання сторони відповідача, зібрані інспектором докази повністю відображають дійсні обставини справи, які у своїй сукупності надають право відповідачу аргументовано стверджувати про наявність порушення позивачем вимог п.2.9 (в) Правил дорожнього руху.

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань від нього до суду не надходило, скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.

Так, предметом оскарження у цій справі є постанова поліцейського 1 взводу 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області капрала поліції Маринченка О.С. по справі проадміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3934451, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративноївідповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення увигляді штрафу у розмірі 1 190,00 грн.

Отже, в цій справі суд має надати оцінку на предмет законності оскаржуваної постанови, оцінивши її на предмет відповідності верховенству права та критеріїв законності рішення суб`єкта владних повноважень, які наведені в частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України). Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Притягнути до адміністративної відповідальності можна лише ту особу, яка вчинила дії, що мають ознаки адміністративного правопорушення, та яка є або може бути суб`єктом адміністративного правопорушення.

Притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема поліцейського, а також встановлення ним факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена законодавством.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно з п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

За змістом статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху - частини перша і друга статті 121-3. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови серії ЕНА №3934451 від 25.01.2025 вбачається, що 25.01.2025 о 17:43 годині за адресою: м.Харків, вул.Дудинської, 1А водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_1 без заднього номерного знаку, чим порушив п.2.9.в. ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Пунктом 1.1 ПДР встановлено, що ці Правила встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.п. 1.3, 1.9 ПДР).

Положеннями ч.1 ст.121-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знаку, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Відповідно до 2.9.в. ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий;

Згідно до п.30.2 ПДР на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка.

Відповідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про дорожній рух» забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає встановленим вимогам, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Частина 1 статті 121-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знаку, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці.

Таким чином, діюче законодавство чітко та однозначно забороняє експлуатацію транспортних засобів без номерного знаку або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п.27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія підчас руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Експлуатація автомобіля передбачає, зокрема використання автомобіля за призначенням.

Відповідно до п.1.10 ПДР України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керування транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Отже, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

В силу положень ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч. 1, 2 ст. 76 КАС України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано доказів того, що позивач взагалі керував транспортним засобом Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_1 без заднього номерного знаку 25.01.2025 о 17:43 годині за адресою: м.Харків, вул.Дудинської, 1А.

Так, на відеозаписі з бодікамери поліцейського, який доданий до відзиву та досліджений у судовому засіданні, не зафіксований факт керування ОСОБА_1 автомобілем Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_1 . Будь-яких інших доказів, окрім відеозапису, на якому б ґрунтувався висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а також доказів на обґрунтування правомірності прийнятого стосовно нього рішення, суду не надано.

Крім того, на відеозапису зафіксовано, що транспортний засіб Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_1 стоїть нерухомий з ввімкненими габаритними вогнями, що за Правилами дорожнього руху України вказує на його технічну несправність та вимушену аварійну зупинку.

Згідно п.9.9.а ПДР України, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови, не надано.

Оскаржувана постанова є фіксацією подій, за які особа притягується до адміністративної відповідальності. У наявному відеозаписі, що фіксує подію, відсутні докази, які б підтверджували умисел у вчиненні адміністративного правопорушення. На відео неможливо встановити, коли саме зник номерний знак, адже автомобіль не належить відповідачу, а подія відбувалася в темну пору доби.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , автомобіль Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_2 (а.с.26)

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували наявність умислу у вчиненні позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, відповідачем до суду не надано.

Таким чином, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд робить висновок, що матеріали справи не містять даних на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом із відсутнім заднім номерним знаком, внаслідок чого наявні правові підстави для скасування оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: (1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; (2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; (3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; (4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; (5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката (ст. 278 КУпАП).

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Щодо доводів сторони позивача про порушення поліцейськими вимог ст. 268 КУпАП під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.121-3 КУпАП, то суд зазначає, що з долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що працівниками поліції були дотримані вимоги ст. 268 КУпАП, зокрема було повідомлено позивачу про розгляд щодо нього справи про адміністративне правопорушення, роз`ясненні його права та обов`язки.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рекомендаціях № R (91) 1 Комітету Ради Європи Державам-Членам стосовно адміністративних санкцій від 13.02.1991р. рекомендовано керуватись у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцпій.

Враховуючи постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваної позивачем постанови, а тому, зважаючи на наведені вище норми законодавства та встановлені судом обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Аналізуючи зазначене вище у своїй сукупності, суд приходить до висновку, що наявні підстави для визнання протиправною та скасування постанови поліцейського 1 взводу 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області капрала поліції Маринченка О.С. по справі проадміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3934451 від 25.01.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративноївідповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення увигляді штрафу у розмірі 1 190,00 грн.

При цьому суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, понесені судові витрати за подання адміністративного позову у розмірі 1 211,20 гривень, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 72-78, 242, 243, 244, 246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського 1 взводу 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області капрала поліції Маринченка Олега Сергійовича про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3934451 від 25.01.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 гривень, а провадження у справі - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань, призначених для Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_3 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , місцезнаходження: 03048, м.Київ, вул.Федора Ернста, 3.

Повний текст рішення складено 23.09.2025.

Суддя Наталя ПЕТРОВА