Справа № 300/166/25
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2025-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/166/25 пров. № А/857/26411/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Довгої О.І.

Запотічного І.І.

розглянувши в письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Приватного підприємства «Металспецмонтаж» на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 травня 2025 року (головуючий суддя Кафарський В.В.) ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в м. Львів у справі №300/166/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Департаменту містобудування та архітектури Івано-Франківської міської ради, виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору приватне підприємство «Металспецмонтаж», Івано-Франківська міська рада, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування містобудівних умов та обмежень,

В С Т А Н О В И В :

09 січня 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі позивачі) звернулись до суду з адміністративним позовом до Департаменту містобудування та архітектури Івано-Франківської міської ради (далі відповідач 1), виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (далі відповідач 2), Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради (далі відповідач 3), треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору приватне підприємство «Металспецмонтаж» (далі -ПП «Металспецмонтаж»), Івано-Франківська міська рада, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просили суд скасувати містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки для проектування об`єкта будівництва, видані на підставі заяви ОСОБА_3 ZM01:8564-1331-7405-2525 від 30.09.2024, реєстраційний номер ЄДЕССБ MU01:0598-7399-7770-1314 Редакція №2, реєстраційний номер 103-31.2.1-01 від 17.12.2021, «Нове будівництво господарської будівлі з допоміжними приміщеннями на АДРЕСА_1 », затверджені наказом Департаменту містобудування та архітектури Івано-Франківської міської ради №163 від 05.11.2024; скасувати наказ Департаменту містобудування та архітектури Івано-Франківської міської ради №163 від 05.11.2024.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 травня 2025 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що в назві об`єкта будівництва «Нове будівництво господарської будівлі з допоміжними приміщеннями на АДРЕСА_1 » міститься назва господарська будівля, яка за своїм визначенням є допоміжним приміщенням. Водночас, в повідомленні про початок виконання будівельних робіт замовником вказано код об`єкта згідно з державним класифікатором будівель і споруд 1110.3 - будинок садибного типу, який належить до одноквартирних житлових будинків, однак ця категорія не включає господарські будівлі. Суд зазначив, що «Нове будівництво господарської будівлі з допоміжними приміщеннями на АДРЕСА_1 » не є садибною забудовою, будинком садибного типу, як про це вказано у містобудівних умовах та обмеженнях. Суд покликався на висновк від 16.09.2024 №28/Е за результатами проведення будівельно-технічної експертизи, що проектом (П) «Господарська будівля з допоміжними приміщеннями на АДРЕСА_2 в частині проектної документації: «Містобудівний розрахунок з техніко-економічними показниками» та робочим проектом (РП) «Нове будівництво господарської будівлі з допоміжними приміщеннями на АДРЕСА_1 » реєстраційний номер PD01:5646-3123-2410-4134, не передбачено створення на земельній ділянці кадастровий номер :04:002:0300 садиби у складі садибного житлового будинку, як головної речі та приналежної до неї речі господарської будівлі з допоміжними приміщеннями, а передбачена забудова цієї земельної тільки триповерховою господарською будівлею без садибного житлового будинку, не відповідає цільовому використанню цієї земельної ділянки 02.01. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що є порушенням вимоги пункт «а» частини першої статті 91 Земельного кодексу України щодо обов`язку власників земельних ділянок забезпечувати використання їх за цільовим призначенням, та п.6.1.31 ДБН Б.2.2- 12:2019 «Планування і забудова територій» яким визначено, що присадибні земельні ділянки забудовуються окремими чи зблокованими житловими будинками, а також приналежними до них господарськими будівлями і спорудами. Висновком судового експерта також зафіксовано, що така господарська будівля на АДРЕСА_1 не відповідає нормативно-правовим актам у частині її будівництва. Таким чином водночас з висновком суду про скасування містобудівних умов та обмежень, суд першої інстанції дійшов до висновку що вище встановлені обставини є підставою скасування і наказу Департаменту містобудування та архітектури Івано-Франківської міської ради №163 від 05.11.2024, яким затверджено такі містобудівні умови та обмеження.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ПП «Металспецмонтаж» подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 травня 2025 року та в позові відмовити повністю. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що позивачем у справі обраний неналежний спосіб захисту порушеного права. Вважає, що суд першої інстанції не надав оцінку тому факту, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не надали доказів порушення їхнього права на час звернення з позовними вимогами до суду, що є обов`язковою підставою для звернення до суду за захистом порушеного права, а обґрунтовують підстави звернення до суду «можливим» порушенням їхнього права в майбутньому. На думку відповідача, позивачі не надали доказів того, що будівництво на вулиці Кардинала Любомира Гузара, 31 у м. Івано-Франківську призведе до неможливості введення в експлуатацію будинку на АДРЕСА_3 .

Управлінням з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу задовольнити частково. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 травня 2025 року у справі № 300/166/25 скасувати та позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки залишити без задоволення.

Департаментом містобудування та архітектури Івано-Франківської міської ради подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.05.2025 р. у справі № 300/166/25 скасувати і в задоволенні позову відмовити. Серед іншого вказує, що функціональне призначення території «садибна забудова» і цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0300 - «02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» - вказують на те, що на ній може передбачатися будівництво господарських будівель і споруд. Крім того, вказує, що господарські будівлі не обов`язково повинні належати до садибного, дачного або садового будинку. Це випливає із положень Порядку проведення технічної інвентаризації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 р. № 488. Зокрема, пунктом 4 цього Порядку передбачено, що до об`єктів нерухомого майна, які підлягають технічній інвентаризації та на які за результатами технічної інвентаризації виготовляються інвентаризаційні справи, матеріали технічної інвентаризації і технічні паспорти (далі - об`єкт нерухомого майна), належать: господарські будівлі, які не є приналежністю до садибного, дачного або садового будинку. Щодо посилань суду першої інстанції на висновок судового експерта, що господарська будівля не відповідає нормативно-правовим актам, оскільки не передбачає підвальний поверх, вказує, що таке не відповідає дійсності, оскільки оскаржувані містобудівні умови і обмеження передбачають підвальний поверх.

Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що 24.02.2015 між Івано-Франківською міською радою (Орендодавець) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного житлового будинку «Новгородська 25-25» (Орендар) укладено договір оренди землі.

Відповідно до п. 1 вказаного договору Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку (02.03 згідно КВЦПЗ), яка знаходиться по вулиці Новгородській, 25 (Кардинала Любомира Гузара, 25), кадастровий номер :04:002:0392 (т. 1 а.с. 92-93).

03.11.2021 ПП «Металспецмонтаж» подало на ім`я міського голови Івано-Франківська заяву на надання містобудівних умов та обмежень для проєктування об`єктів будівництва.

Сторонами не заперечується, що на підставі згаданої заяви рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 16.12.2021 №1723 «Про надання вихідних даних містобудівних умов та обмежень для проєктування об`єкта будівництва» ПП «Металспецмонтаж» надано вихідні дані містобудівні умови та обмеження для проєктування об`єкта будівництва - нового будівництва господарської будівлі з допоміжними приміщеннями на АДРЕСА_1 (кадастровий номер :04:002:0300).

В подальшому, на підставі вказаного рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, 17.12.2021 Департаментом містобудування та архітектури Івано-Франківської міської ради прийнято наказ №119 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проєктування об`єкта будівництва» ПП «Металспецмонтаж» для нового будівництва господарської будівлі з допоміжними приміщеннями на АДРЕСА_1 (кадастровий номер :04:002:0300).

Згідно містобудівних умов та обмежень для проєктування об`єкта будівництва, затверджених Департаментом містобудування та архітектури Івано-Франківської міської ради наказом від 17.12.2021, реєстраційний номер ЄДЕССБ MU01:0598-7399-7770-1314, реєстраційний номер 103-31.2.1-01 від 17.12.2021, назвою об`єкта будівництва є «Нове будівництво господарської будівлі з допоміжними приміщеннями на вулиці Кардинала Любомира Гузара, 31», вид будівництва нове будівництво, замовник - ПП «Металспецмонтаж», кадастровий номер земельної ділянки :04:002:0300, площа 0,0187 га, цільове призначення - 02.01. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Ознака відповідності цільового використання та функціонального призначення відповідає. Земельна ділянка кадастровий номер :40:002:0300, площа 0,0187 га, функціональне призначення садибна забудова, реконструкція згідно з документу «Про затвердження змін до генерального плану м. Івано-Франківська суміщеного з історико-архітектурним опорним планом міста». У розділі «гранично допустима висотність будинків, будівель та споруд у метрах» вказано 11 метрів. В розділі «Максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки» зазначено Не вимагається. У розділі «максимально допустима щільність населення в межах житлової забудови відповідної житлової одиниці (кварталу, мікрорайону) також вказано Не вимагається. У розділі «мінімально допустимі відстані від об`єкта, що проектується, до червоних ліній, ліній регулювання забудови, існуючих будинків та споруд» - до існуючих будинків та споруд: врахувати положення чинних державних будівельних норм, інсоляцію нормативні побітові та протипожежні розриви. Межі історичних ареалів 187 метрів. Охоронні зони об`єктів транспорту, зв`язку, інженерних комунікацій, відстані від об`єкта, що проектується, до існуючих інженерних мереж Відсутні (т. 2 а.с. 133-134).

У повідомленні про початок виконання будівельних робіт на об`єктах з незначними наслідками (СС1) від 29.11.2022 №ІФ45 вказано, що замовником будівництва є ПП «Металспецмонтаж», назва об`єкта будівництва - «Нове будівництво господарської будівлі з допоміжними приміщеннями на вулиці Кардинала Любомира Гузара, 31», вид будівництва нове будівництво, код об`єкта 1110.3 Будинки садибного типу, кадастровий номер земельної ділянки :04:002:0300, площа 0,0187 га, цільове призначення 02.01. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер проектної документації в Реєстрі будівельної діяльності MU01:0598-7399-7770-1314, реєстраційний номер 103-31.2.1-01 від 17.12.2021. У рядку «Відомості про основні показники об`єкта» вказано: об`єкт господарська будівля (тип Будівля, код ДКБС 1110.3 Будинки садибного типу, вид будівництва нове будівництво, рік початку будівництва 2022, рік завершення будівництва 2022 рік), площа забудови м2 129,79, кількість поверхів 3, загальна площа приміщень, м2 274,11, об`єм будівлі м3 1267, загальна площа будівлі м2 301,62, площа ділянки (га) 0,0187 (т. 1 а.с. 83-88).

За змістом акта обстеження об`єкта будівництва «Нове будівництво господарської будівлі з допоміжними приміщеннями на вулиці Кардинала Любомира Гузара, 31» від 24.04.2023, здійсненого заступником начальника Управління планування територій і містобудівного кадастру, начальником відділу Управління контролю та правового забезпечення Департаменту комунальних ресурсів та сільського господарства Івано-Франківської міської ради, інспектором відділу благоустрою КП «Муніципальна інспекція «Добродій», заступником начальника відділу контролю за будівництвом Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради, встановлено, що здійснюється виконання будівельних робіт стін першого поверху, виконані роботи з влаштуванням несучих монолітних колон першого поверху (під першим поверхом влаштовано підвальне приміщення та два вікна з виступом, які виходять на головну сторону будівлі, влаштовано залізобетонні сходи, які об`єднують підвальне приміщення з першим поверхом - дані роботи не передбачені робочим проектом. Відповідно до проектної документації, генпланом запроектовано газон в межах земельної ділянки, однак згідно меж влаштованого фундаменту по факту проектований газон знаходитиметься на іншій земельній ділянці, яка перебуває у приватній власності інших осіб) (т. 1 а.с. 76).

Надалі, як слідує із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.10.2023, індексний номер витягу 352330484, згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.10.2023, ПП «Металспецмонтаж» продало земельну ділянку: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, земельна ділянка кадастровий номер :04:002:0300, площа 0,0187 га, новий власник ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 139).

Наказом Департаменту містобудування та архітектури Івано-Франківської міської ради від 05.11.2024 №163 (т. 2 а.с. 158) затверджено зміни до містобудівних умов та обмежень для проєктування об`єкта будівництва» (у зв`язку зі зміною власника, на підставі заяви ОСОБА_3 від 30.09.2024), реєстраційний номер ЄДЕССБ MU01:0598-7399-7770-1314, реєстраційний номер 103-31.2.1-01 від 17.12.2021 (а.с. 77-78).

Таким чином, після внесення змін до містобудівних умов та обмежень для проєктування об`єкта будівництва «Нове будівництво господарської будівлі з допоміжними приміщеннями на АДРЕСА_1 » (у зв`язку зі зміною власника, на підставі заяви ОСОБА_3 від 30.09.2024), реєстраційний номер ЄДЕССБ MU01:0598-7399-7770-1314, реєстраційний номер 103-31.2.1-01 від 17.12.2021, назва об`єкта будівництва «Нове будівництво господарської будівлі з допоміжними приміщеннями на АДРЕСА_1 », цільове призначення земельної ділянки :04:002:0300 (02.01. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), функціональне призначення (Ж-1 - садибна забудова (зона садибної забудови) згідно з документу «Про затвердження змін до генерального плану м. Івано-Франківська суміщеного з історико-архітектурним опорним планом міста»; садибна забудова, реконструкція згідно з документу «Про затвердження змін до генерального плану м. Івано-Франківська суміщеного з історико-архітектурним опорним планом міста») не змінилось.

Також при внесені змін до вказаних містобудівних умов та обмежень містобудівного розрахунку новим замовником надано не було.

Вважаючи такі містобудівні умови та обмеження і наказ Департаменту містобудування та архітектури Івано-Франківської міської ради від 05.11.2024 №163, яким їх затверджено, протиправними, позивачі звернулись до суду із даним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Так, органи місцевого самоврядування, відповідно до частини першої статті 144 Конституції України, в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до частини 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон №280/97-ВР) органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно з положеннями статті 25 Закону №280/97-ВР сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Надання відповідно до закону містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок підпунктом 9 пункту «а» частини 1 статті 31 Закону №280/97-ВР віднесено до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до частини 1 статті 52 Закону №280/97-ВР виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради.

Частиною 6 статті 59 Закону №280/97-ВР виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Законом, який визначає правові та організаційні основи містобудівної діяльності є Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі Закон №3038-VI, в редакції станом на час спірних правовідносин). Цей закон спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до положень пунктів 4, 8, 11 частини 1 статті 1 Закону №3038-VI, замовник фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву; містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією; проектна документація затверджені текстові та графічні матеріали, якими визначаються містобудівні, об`ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні, технологічні вирішення, а також кошториси об`єктів будівництва.

Відповідно до положень статті 4 Закону № 3038-VI об`єктами містобудування на місцевому рівні є планувальна організація території населеного пункту, його частини (групи земельних ділянок) зі спільною планувальною структурою, об`ємно-просторовим рішенням, інженерно-транспортною інфраструктурою, комплексом об`єктів будівництва, що визначаються у населених пунктах відповідно до меж населених пунктів, їх функціональних зон (сельбищної, промислової тощо), житлових районів, мікрорайонів (кварталів), приміських зон відповідно до містобудівної документації на місцевому рівні.

Згідно з частиною другою статті 5 Закону №3038-VI, вимоги містобудівної документації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування.

Згідно з частиною 3 статті 8 Закону № 3038-VI рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації.

Статтею 29 Закону № 3038-VI встановлено, що містобудівні умови та обмеження є основними складовими вихідних даних. Фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва.

Режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у комплексних планах, генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій (ч. 1 ст. 25 Закону №3038-VI).

Планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження комплексних планів просторового розвитку територій територіальних громад, генеральних планів населених пунктів і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них. Містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням відомостей Державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі у цифровій формі в державній системі координат у формі електронних документів, що містять базові і тематичні геопросторові дані (частина 1 статті 16 Закону №3038-VI).

Пунктами 2, 3, 9 частини 1 статті 1 Закону №3038-VI визначено, що генеральний план населеного пункту одночасно містобудівна документація на місцевому рівні та землевпорядна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту; детальний план території одночасно містобудівна документація на місцевому рівні та землевпорядна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території; план зонування території (зонінг) документація, що є складовою комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади або генерального плану населеного пункту і визначає умови та обмеження використання території у межах визначених функціональних зон.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону №3038-VI, генеральний план населеного пункту є одночасно видом містобудівної документації на місцевому рівні та документацією із землеустрою і призначений для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів (частина 3 статті 17 Закону №3038-VI).

Забудова територій врегульована статтею 26 Закону №3038-VI, згідно якої суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів (частина 2 цієї статті).

Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації (частина 4 статті 26 Закону №3038-VI).

Згідно з частиною 5 статті 26 Закону №3038-VI, проектування та будівництво об`єктів власниками або користувачами земельних ділянок розпочинається з отримання замовником або проектувальником вихідних даних.

Основними складовими вихідних даних, відповідно до частини 1 статті 29 Закону №3038-VI, є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.

Приписами частин 2-3 статті 29 Закону №3038-VI визначено, що фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва.

Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника (із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки), до якої додаються:

1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію - у разі, якщо речове право на земельну ділянку не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

2) копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці - у разі, якщо право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації);

3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000.

Інформацію про речове право на земельну ділянку, право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, відомості з Державного земельного кадастру уповноважені органи містобудування та архітектури отримують відповідно до частини восьмої статті 9 Закону України «Про адміністративні послуги».

Для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовник також додає містобудівний розрахунок, що визначає інвестиційні наміри замовника, який складається у довільній формі з доступною та стислою інформацією про основні параметри об`єкта будівництва. Цей перелік документів для надання містобудівних умов та обмежень є вичерпним. Витяг з містобудівного кадастру для формування містобудівних умов та обмежень до документів замовника додає служба містобудівного кадастру (у разі її утворення). Перелік об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.

Відповідно до частин 4-5 статті 29 Закону №3038-VI, підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є:

1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень;

2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці;

3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Відмова у наданні містобудівних умов та обмежень з обґрунтуванням підстав такої відмови надається у строк, що не перевищує встановлений строк їх надання.

Містобудівні умови та обмеження містять:

1) назву об`єкта будівництва, що повинна відображати вид будівництва та місце розташування об`єкта;

1-1) ідентифікатор об`єкта будівництва або закінченого будівництвом об`єкта (для об`єктів нового будівництва та закінчених будівництвом об`єктів, яким присвоєно ідентифікатор об`єкта будівництва до видачі містобудівних умов та обмежень);

2) інформацію про замовника;

3) відповідність на дату надання містобудівних умов та обмежень цільового та функціонального призначення земельної ділянки містобудівній документації на місцевому рівні;

4) гранично допустиму висотність будинків, будівель та споруд у метрах (з урахуванням обмежень використання приаеродромних територій, встановлених відповідно до Повітряного кодексу України);

5) максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки;

6) максимально допустиму щільність населення в межах житлової забудови відповідної житлової одиниці (кварталу, мікрорайону);

7) мінімально допустимі відстані від об`єкта, що проектується, до червоних ліній, ліній регулювання забудови, існуючих будинків та споруд;

8) планувальні обмеження (охоронні зони пам`яток культурної спадщини, межі історичних ареалів, зони регулювання забудови, зони охоронюваного ландшафту, зони охорони археологічного культурного шару, в межах яких діє спеціальний режим їх використання, охоронні зони об`єктів природно-заповідного фонду, прибережні захисні смуги, зони санітарної охорони, планувальні обмеження використання приаеродромних територій, встановлені відповідно до Повітряного кодексу України);

9) охоронні зони об`єктів транспорту, зв`язку, інженерних комунікацій, відстані від об`єкта, що проектується, до існуючих інженерних мереж.

Перелік зазначених умов є вичерпним.

Містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об`єкта незалежно від зміни замовника. Внесення змін до містобудівних умов та обмежень може здійснювати орган, що їх надав, за заявою замовника або за рішенням суду. Скасування містобудівних умов та обмежень здійснюється: 1) за заявою замовника; 3) за рішенням суду (частина 8 статті 29 Закону №3038-VI).

Таким чином, містобудівні умови та обмеження є складовою вихідних даних, отримання яких є необхідною умовою для набуття власниками земельних ділянок або землекористувачами права на забудову земельної ділянки. Містобудівні умови та обмеження є видом містобудівної документації та визначають комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією, дотримання яких є обов`язковим для всіх суб`єктів містобудівної діяльності. Містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об`єкта незалежно від зміни замовника. Містобудівні умови та обмеження можуть бути скасовані за рішенням суду.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що саме у містобудівних умовах та обмеженнях забудови земельної ділянки спеціально уповноважений суб`єкт владних повноважень має викласти свої вимоги до планування майбутнього будівництва на відповідних земельних ділянках. Тобто, орган, який видає містобудівні умови та обмеження, безпосередньо у самому документі визначає всі планувальні обмеження. Основною метою надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки є, передусім, визначення відповідності намірів забудови діючій містобудівній документації та визначення основних, передбачених державними будівельними нормами вимог, на підставі яких в подальшому має розроблятись проєктна документація на будівництво об`єкту.

Відповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні є однією із ключових умов для отримання містобудівних умов та обмежень, яка перевіряється на стадії їх надання або у подальшому під час здійснення державно-будівельного або судового контролю. Невідповідність намірів забудови означає, що запланований для будівництва об`єкт не відповідає вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, тобто затвердженим текстовим та графічним матеріалам з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій конкретного населеного пункту. Недотримання замовником цієї умови є самостійною та достатньою підставою для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень.

Відтак, отриманню містобудівних умов та обмежень передує визначення (встановлення) відповідності намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Згідно із частиною 1 статті 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії, зокрема, землі житлової та громадської забудови.

Статтею 38 Земельного кодексу України визначено, що до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.

Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм (ст. 39 Земельного кодексу України).

Відповідно до частини 5 статті 20 Земельного кодексу України, види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Згідно із положеннями статті 375 Цивільного кодексу України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Отже, наміри щодо використання земельної ділянки в межах певної категорії земель мають відповідати містобудівній документації та документації із землеустрою. Водночас, забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства, що визначено статтею 24 Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності». Право власника на забудову на своїй земельній ділянці здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постановах від 16.07.2019 у справі №520/8970/18, від 23.12.2019 в справі №813/2946/17, від 06.11.2024 в справі №460/4832/21.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.2021 №821 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» введений в дію Класифікатор видів цільового призначення земельних ділянок.

Водночас, земельні ділянки житлової забудови це земельні ділянки, які використовуються для розміщення житлової забудови (житлові будинки, гуртожитки, господарські будівлі та інше) і земельні ділянки, які використовуються для розміщення гаражного будівництва, а земельні ділянки громадської забудови це земельні ділянки, які використовуються для розміщення громадських будівель і споруд (готелів, офісних будівель, торговельних будівель, для публічних виступів, для музеїв та бібліотек, для навчальних та дослідних закладів, для лікарень та оздоровчих закладів) та інших об`єктів загального користування.

За визначенням ДБН В.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», а саме пунктів 3.5, 3.10 3.12, 3.19, 3.22 багатоквартирна забудова територія житлової забудови або її частини, у межах якої розташовуються багатоквартирні житлові будинки; будинок дачний - житловий будинок садибного типу для використання протягом року для відпочинку, тим часового перебування або постійного проживання; будинок садовий - будівля для літнього (сезонного) використання, яка в частині нормування площі забудови, зовнішніх конструкцій та інженерного обладнання не відповідає нормативам, установленим для житлових будинків; відсоток забудови - відношення площі під забудовою житлового будинку з урахуванням площі в контурах, що виступають, до площі земельної ділянки; зблокований житловий будинок будинок квартирного типу, що складається з двох і більше квартир, кожна з яких має безпосередній вихід на приквартирну ділянку або вулицю; зона житлової забудови - зона населеного пункту, призначена для розміщення житлової забудови і пов`язаних з нею громадських центрів, підприємств повсякденного та періодичного обслуговування населення, зелених насаджень та вулично-дорожньої мережі; садибний будинок - (індивідуальний будинок) - житловий будинок з присадибною ділянкою та господарськими спорудами, призначеними для одного домогосподарства; садибна забудова - забудова, що сформована індивідуальними чи зблокованими житловими будинками.

Пунктами 6.1 ДБН Б.2.2.-12:2019 «Планування та забудова територій» передбачено, що зона житлової забудови складається із земельних ділянок та територій: багатоквартирної, садибної (в тому числі блокованої) житлової забудови, житлово-громадської, а саме житлових будинків, будинків з приміщеннями громадського призначення у вбудовано-прибудованих та стилобатних частинах, запроектованих або існуючих будiвель, які використовуються для різних видів призначення (житлового, адміністративного, громадського, установ та організацій сфери повсякденного громадського обслуговування населення).

Планування зон житлової забудови має ґрунтуватися на принципах формування мікрорайону відповідно до 5.8. Соціально-планувальна організація зон житлової забудови забезпечується комплексом установ і організацій сфери громадського обслуговування, що мають бути наближені до місць проживання на відстані, що не перевищує 500 м (повсякденний попит), та тих, що забезпечують періодичний попит за таблицею 5.1.

Пунктом 6.1 ДБН Б.2.2.-12:2019 «Планування та забудова територій» передбачено, що зона житлової забудови складається із земельних ділянок та територій: багатоквартирної, садибної (в тому числі блокованої) житлової забудови, житлово-громадської, а саме житлових будинків, будинків з приміщеннями громадського призначення у вбудовано-прибудованих та стилобатних частинах, запроектованих або існуючих будiвель, які використовуються для різних видів призначення (житлового, адміністративного, громадського, установ та організацій сфери повсякденного громадського обслуговування населення).

Згідно ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки при розміщенні житлового будинку - 3 поверхи без урахування мансарди становить 50%.

Пунктами 6.1.30 6.1.33, 6.1.36, 6.1.39 ДБН Б.2.2.-12:2019 «Планування та забудова територій» передбачено, що зони садибної забудови мають формуватися за принципами мікрорайонування окремими чи зблокованими житловими будинками з присадибними ділянками. Поверховість будинків в межах територій садибної забудови не може перевищувати 3-х поверхів без урахування мансарди.

Розміщення багатоквартирних (секційних) будинків в кварталах садибної забудови не допускається. Граничний розмір площі земельних ділянок, які надаються громадянам для нового житлового будівництва, має становити не менше 150 м2 для блокованої забудови і не менше 500 м2 для індивідуальної житлової забудови. Житлові будинки на присадибних ділянках слід розміщувати з відступом від червоних ліній магістральних вулиць 6 м, житлових 3 м. Частина присадибної ділянки між червоними лініями і лінією забудови одно , двоквартирних і блокованих будинків входить до загальної площі ділянки.

В таблиці 6.6 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» наведені показники розрахункової щільності населення (брутто) для районів садибної забудови (рекомендовані).

Відповідно до Національного класифікатора НК 018:2023, затвердженого наказом Міністерства економіки України від 16.05.2023 №3573, будівлі це криті споруди, які можуть використовуватися окремо, побудовані для постійних цілей, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів. Житлові будівлі (будинки) це споруди, не менше половини загальної площі яких використовується для житлових потреб. Якщо для житлових цілей використовується менше половини загальної корисної площі, то будівля належить до нежитлових відповідно до цільового призначення. Нежитлові будівлі це споруди, які переважно використовуються або призначені для нежитлових цілей. Якщо не менше половини загальної корисної площі використовується для житлових потреб, будинок належить до житлових.

До класу 1110 «одноквартирні житлові будинки» відносяться відокремлені житлові будинки садибного типу, дачі, будинки лісників, садові та інші літні будинки для тимчасового проживання, тощо. Цей клас включає також зблоковані та терасні будинки з окремими квартирами, кожна з яких має власний дах та власний вхід з вулиці. Цей клас не включає нежитлові сільськогосподарські будинки.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно містобудівних умов та обмежень для проєктування об`єкта будівництва, затверджених наказом Департаменту містобудування та архітектури Івано-Франківської міської ради №163 від 05.11.2024, реєстраційний номер ЄДЕССБ MU01:0598-7399-7770-1314, реєстраційний номер 103-31.2.1-01 від 17.12.2021, назва об`єкта будівництва «Нове будівництво господарської будівлі з допоміжними приміщеннями на АДРЕСА_1 », вид будівництва нове будівництво, замовник ОСОБА_3 , кадастровий номер земельної ділянки :04:002:0300, площа 0,0187 га, цільове призначення 02.01. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Функціональне призначення Ж-1 (садибна забудова, (зона садибної забудови) згідно документу «Про затвердження змін до генерального плану м. Івано-Франківська суміщеного з історико-архітектурним опорним планом міста». Ознака відповідності цільового використання та функціонального призначення відповідає.

Так, генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, відтак відповідність намірів забудови містобудівній документації на місцевому рівні, під час прийняття рішення про надання або відмову в наданні містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, уповноважений орган визначає, виходячи із містобудівної документації на місцевому рівні генерального плану та плану зонування території, який обов`язково розробляється у складі генерального плану.

Як це убачається з пояснювальної записки до генерального плану м. Івано-Франківська за структурою функціонального використання міських земель всю територію міста можна поділити на декілька категорій: землі міста, що використовуються під житлову забудову (багатоквартирну, садибну); землі міста, що використовуються під промислові підприємства, склади, бази та інше; землі міста, що використовуються під заклади культури, науки, освіти, фізкультури, спорту, торгівлі, побуту та інше; землі, що найняті установами природоохоронного, рекреаційного, історико-культурного призначення; землі запасу, сільськогосподарського використання, резервного фонду населеного пункту.

З метою раціонального використання території міста та створення сприятливих умов для проживання, проектом передбачається організація наступних зон міста: сельбищна зона; зона загальноміського центру; промислово-складська зона; зона зелених насаджень та відпочинку (рекреаційна зона). Згідно прийнятій планувальній структурі генерального плану в місті Івано-Франківську формуються три планувальні утворення, кожне з яких має окрему специфіку.

За даними містобудівних умов та обмежень для проєктування об`єкта будівництва та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:0300 має цільове призначення 02.01 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Відповідно до даних із публічної кадастрової карти України земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:0300 належить до категорії земель житлової та громадської забудови.

Згідно Генерального плану міста Івано-Франківська вказана вище земельна ділянка знаходиться на території садибної забудови.

Отже, на земельній ділянці з цільовим призначенням за кодом 02.01 дозволена, зокрема, садибна забудова (у спірному випадку будівництво будинку садибного типу).

Водночас слід зауважити, що за приписами частини 1 статті 381 ЦК України, садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

За визначенням ДБН В.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» садибна забудова забудова, що сформована індивідуальними чи зблокованими житловими будинками.

Водночас, зблокований житловий будинок будинок квартирного типу, що складається з двох і більше квартир, кожна з яких має безпосередній вихід на приквартирну ділянку або вулицю.

Садибний будинок (індивідуальний будинок) житловий будинок з присадибною ділянкою та господарськими спорудами, призначеними для одного домогосподарства.

Разом з цим, господарські (присадибні) будівлі допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо, та прибудови до них (наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України «Про затвердження Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт» від 03.07.2018 №158).

Допоміжні приміщення приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будівлі/будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення) (наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України «Про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» від 22.11.2018 №315).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в назві об`єкта будівництва «Нове будівництво господарської будівлі з допоміжними приміщеннями на АДРЕСА_1 » міститься назва господарська будівля, яка за визначеним законодавцем розумінням різновидів забудов є допоміжним приміщенням.

Водночас, судом апеляційної інстанції при прийнятті рішення враховано інформацію, яка міститься в повідомленні про початок виконання будівельних робіт, в якій замовником вказано код об`єкта згідно з державним класифікатором будівель і споруд 1110.3 - будинок садибного типу, який належить до одноквартирних житлових будинків, однак ця категорія не включає господарські будівлі.

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що «Нове будівництво господарської будівлі з допоміжними приміщеннями на АДРЕСА_1 » не є садибною забудовою, будинком садибного типу, як про це вказано у містобудівних умовах та обмеженнях, отже наявна невідповідність намірів та фактичним обставинам.

З цього приводу суд апеляційної інстанції враховує, що судовим експертом в межах розгляду справи в суді першої інстанції проведена будівельно-технічна експертиза спірного об`єкта господарської будівлі з допоміжними приміщеннями на АДРЕСА_1 , яка знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером: :04:002:0300.

Так, висновком від 16.09.2024 №28/Е за результатами проведення будівельно-технічної експертизи стверджено, що проектом (П) «Господарська будівля з допоміжними приміщеннями на АДРЕСА_2 в частині проектної документації: «Містобудівний розрахунок з техніко-економічними показниками» та робочим проектом (РП) «Нове будівництво господарської будівлі з допоміжними приміщеннями на АДРЕСА_1 » реєстраційний номер PD01:5646-3123-2410-4134, не передбачено створення на земельній ділянці кадастровий номер :04:002:0300 садиби у складі садибного житлового будинку, як головної речі та приналежної до неї речі господарської будівлі з допоміжними приміщеннями, а передбачена забудова цієї земельної тільки триповерховою господарською будівлею без садибного житлового будинку, не відповідає цільовому використанню цієї земельної ділянки 02.01. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що є порушенням вимоги пункт «а» частини першої статті 91 Земельного кодексу України щодо обов`язку власників земельних ділянок забезпечувати використання їх за цільовим призначенням, та п.6.1.31 ДБН Б.2.2- 12:2019 «Планування і забудова територій» яким визначено, що присадибні земельні ділянки забудовуються окремими чи зблокованими житловими будинками, а також приналежними до них господарськими будівлями і спорудами.

Окрім того, висновком судового експерта зафіксовано, що така господарська будівля на АДРЕСА_1 не відповідає нормативно-правовим актам у частині її будівництва, зокрема, не відповідає:

пункту 8 «Порядку визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на території історичних ареалів населених місць», оскільки визначене проектом (П) «Господарська будівля з допоміжними приміщеннями на АДРЕСА_2 . Частина проекту: Містобудівний розрахунок з техніко-економічними показниками», архітектурно проектне рішення, яке погоджено Департаментом містобудування та архітектури Івано-Франківської міської ради при видачі містобудівних умов та обмежень для проектування, ЄДЕССБ MU01:0598-7399-7770-1314 не передбачає підвальний поверх в проектній будівлі;

статті 27 Закону України «Про архітектурну діяльність» та вимог 4.1 ДБН А.3.1-5-2016 «Організація будівельного виробництва», оскільки при спорудженні підвального поверху виконано будівельні роботи, не передбачені створенням об`єкта архітектури згідно з проектною документацією.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, і вказує, що «Нове будівництво господарської будівлі з допоміжними приміщеннями на АДРЕСА_1 » не є садибною забудовою, будинком садибного типу, як про це вказано у містобудівних умовах та обмеженнях і повідомленні про початок виконання будівельних робіт, відповідно.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції констатує, що будівництво на земельній ділянці із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за кодом 02.01, господарської будівлі з допоміжними приміщеннями слід розцінювати як використання такої не за цільовим призначенням, про що дійшов слушного висновку суд першої інстанції.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції про невідповідність цільового призначення земельної ділянки, на якій здійснюється будівництво, фактичним намірам забудови та, як наслідок є те, що Містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва «Нове будівництво господарської будівлі з допоміжними приміщеннями на АДРЕСА_1 » надані протиправно, а тому підлягають скасуванню разом з наказом Департаменту містобудування та архітектури Івано-Франківської міської ради №163 від 05.11.2024, яким затверджено такі містобудівні умови та обмеження.

Щодо доводів апелянта про не надання позивачами доказів того, що будівництво на вулиці Кардинала Любомира Гузара, 31 у м. Івано-Франківську призведе до неможливості введення в експлуатацію будинку на АДРЕСА_3 , як на підставу не доведення порушення прав, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Суд апеляційної інстанції враховує, що ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 по справі №300/3197/23 задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову та заборонено приватному підприємству «Металспецмонтаж» () виконувати будівельні роботи на об`єкті будівництва «Нове будівництво господарської будівлі з допоміжними приміщеннями на АДРЕСА_1 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №300/3197/23.

Так, в ухвалі суд вказав наступне: «…Суд зазначає, що в спірному випадку шкода від зупинення виконання будівельних робіт буде значно меншою від можливих збитків ПП «Металспецмонтаж» під час їх виконання на земельній ділянці по АДРЕСА_1 . При цьому, фінансові права забудовника можуть зазнати ще більших порушень у разі продовження будівництва з ймовірними порушеннями будівельних норм та стандартів. Крім того, в разі реалізації проекту будівництва до завершення розгляду справи, можливе проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно за третіми особами (фізичними та юридичними особами), які в цих правовідносинах можуть виступати добросовісними набувачами, що також може призвести до того, що ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів стане неможливим або суттєво ускладненим…

У спірному випадку невжиття заходів забезпечення позову може призвести до реалізації запланованого проекту будівництва на відповідній земельній ділянці, що, в свою чергу, повністю знівелює можливість захисту прав і інтересів позивачів у випадку прийняття судом рішення про задоволення позову».

Тобто, як це правильно зауважив суд першої інстанції, забороняючи виконувати будівельні роботи на об`єкті будівництва «Нове будівництво господарської будівлі з допоміжними приміщеннями на АДРЕСА_1 », суд виходив із того, що продовження такого будівництва з ймовірними порушеннями будівельних норм та стандартів може знівелювати можливість захисту прав і інтересів позивачів.

Водночас, що купівля-продаж земельної ділянки (кадастровий номер :04:002:0300, площа 0,0187 га) від 30.10.2023 між ПП «Металспецмонтаж» та ОСОБА_3 та подальше подання новим набувачем такої земельної ділянки заяви про внесення змін до містобудівних умов та обмежень для проєктування об`єкта будівництва фактично тільки в частині зміни власника ділянки, а відтак замовника будівництва, може має наслідком продовження будівельних робіт вже новим замовником на об`єкті будівництва «Нове будівництво господарської будівлі з допоміжними приміщеннями на АДРЕСА_1 ».

Більше того, після внесення змін до містобудівних умов та обмежень для проєктування об`єкта будівництва «Нове будівництво господарської будівлі з допоміжними приміщеннями на АДРЕСА_1 » (у зв`язку зі зміною власника, на підставі заяви ОСОБА_3 від 30.09.2024) цільове призначення земельної ділянки :04:002:0300 не змінилось, отже фактичні наміри забудови новим замовником не відповідають цільовому призначенню такої земельної ділянки.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, що наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції, а відтак судом першої прийнято рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні викладено підстави задоволення позовних вимог, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування, оскільки не впливають на законність судового рішення.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Металспецмонтаж» залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 травня 2025 року у справі № 300/166/25 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний