Справа № 420/8736/25
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2025-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8736/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеського ліцею № 121 Одеської міської ради про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

І. Зміст позовних вимог.

До суду з позовом звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач , ОСОБА_1 ) до Одеського ліцею № 121 Одеської міської ради (далі - відповідач ) , у якому, просить:

- визнати неправомірними дії Одеського ліцею № 121 Одеської міської ради щодо неналежного розгляду в повному об`ємі "заяву про персональні дані" від 07.03.2025 року, ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Одеський ліцей № 121 Одеської міської ради розглянути повторно " заяву про персональні дані " від 07.03.2025 року, ОСОБА_1 у відповідності до висновків суду.

II. Позиція сторін.

На обґрунтування вказаних вимог позивач зазначає, що є батьком ОСОБА_2 . Позивач 07.03.2025 звернувся до відповідача із запитом про надання інформації стосовно особистих даних доньки ОСОБА_2 , проте відповідач листом від 24.03.2025 року протиправно відмовив у надані такої інформації, посилаючись на те, що запитувана ним інформація становить адвокатську таємницю та не може бути розголошено третім особам. Позивач вказує, що відповідно до положень Конвенція про контакт з дітьми має право на будь-яку форму спілкування між дитиною й такою особою, при цьому контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Разом з тим, відповідач не навів жодних підстав, щоб обмежити його як батька в доступі до інформації про дитину. З огляду на вказані обставини позивач звернувся до суду з даним позовом.

22.04.2025 року до суду через систему "Електронний суд" надійшов відзив на позов, яким відповідач заперечує стосовно його задоволення, вказуючи, що інформація, яку бажає отримати позивача, а саме адвокатський запит та відповідь на нього становлять адвокатську таємницю та не може бути розголошена третім особам, а згідно чинного законодавства, таке розголошення неможливе без наданої на те годи адвоката та його клієнта, в інтересах якого цей запит був направлений.

23.11.2024 року позивачем надано відповідь на відзив, в якій позивач звертає увагу, що відповідач в розумінні положень статті 22 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" не є адвокатом, помічником адвоката, стажистом адвоката, чи особою яка перебуває у трудових відносинах з адвокатом, з огляду на що приховування адвокатського запиту ОСОБА_3 є протиправним. Також вказує, що дії позивача порушують норми Конвенції про контакт з дітьми.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 03.04.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи, що від сторін не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 24.01.2018 року .

07.03.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського ліцею № 121 Одеської міської ради із заявою про персональні дані ОСОБА_1 та його доньки ОСОБА_2 яко. просив :

1. Повідомляти заявників в разі надходження запитів до Вас або звернення будь якої особи (фізичної та/або юридичної особи) стосовно персональних даних, що безпосередньо стосується ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 та його малолітньої дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом надсилання листа на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_3 на протязі однієї доби.

2. Надавати всі копії звернень, листів або інша назва документа , які Вами будуть направлені до (фізичних та/або юридичної особи) стосовно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його малолітньої дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 з моменту отримання даного листа.

3. Надавати всі копії листів , звернень з додатками або інша назва документів, які будуть надходити до Вас від інших (фізичних та/або юридичної особи) стосовно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 та його малолітньої дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з моменту отримання даного листа.

4. Надати копії листа з додатками які надійшли від ОСОБА_3 адвоката, стосовно малолітньої дитини ОСОБА_2 , про який ви мене повідомили 07.03.2025 року

5. Надати копії листа з додатками які вами надані на адвокатський запит адвокату Каращенко Ю.В., стосовно малолітньої дитини ОСОБА_2 , про який ви мене повідомили 07.03.2025 року .

24.03.2025 року листом №09 у відповідь на вказану заяву повідомив, що у разі надходження запитів до ліцею або звернення будь-якої особи (фізичної та/або юридичної) стосовно персональних даних, що безпосередньо стосуються Вас, ОСОБА_4 , Вашої малолітньої дитини ОСОБА_2 , шляхом надсилання листа на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_3 протягом однієї доби. Адміністрація ліцею надаватиме всі копії звернень, листів або інша назва документа, які будуть направлені до (фізичних та/або юридичної особи) стосовно ОСОБА_1 та його малолітньої дитини ОСОБА_2 з моменту отримання даного листа в рамках чинного Законодавства.

Повідомлено, що відповідно ст.10 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» лист від адвоката ОСОБА_3 становить адвокатську таємницю та не може бути розголошений третім особам. Адміністрація Одеського ліцею № 121 Одеської міської ради вказала, що відповідно ст.10 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» лист до адвоката ОСОБА_3 становить адвокатську таємницю та не може бути розголошений третім особам.

Вважаючи дії відповідача неналежного розгляду в повному об`ємі "заяви про персональні дані" від 07.03.2025 року з підстав не надання копій адвокатського запиту, відповідь на нього та додатків, які до нього надійшли, що є, на переконання позивача, порушенням законодавства України щодо позивача та його дитини в частині отримання інформації про дитину, звернувся до суду з цим позовом.

V. Норми права, які застосував суд.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно зі ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації врегульовані Закон України "Про інформацію" від 02.10.1992 №2657-XII (далі - Закон №2657-XII), яким передбачено зокрема :

- інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді (стаття 1 Закону № 2657-XII);

- кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб (стаття 5 Закону № 2657-XII);

- ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом ( частина друга статті 7 Закону №2657-ХІІ);

- всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій (стаття 9 Закону №2657-XIІ);

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та до інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України від 13 січня 2011 року №2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон №2939-VI)., яким передьбачено наступне :

- публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.( стаття 1 Закону №2939-VІ);

- право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації ( стаття 3 Закону №2939-VІ);

- інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація ( частина 1 статті 6 Закону №2939-VI)

- обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні ( частина 2 статті 6 Закону №2939-VI);

Нормативно-правове регулювання правових відносин, пов`язаних із захистом і обробкою персональних даних, та захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв`язку з обробкою персональних даних, відбувається згідно Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 № 2297-VI (далі - Закон № 2297-VI) яким передбачено :

- персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована ( стаття 2 Закону № 2297-VI );

- особисті немайнові права на персональні дані, які має кожна фізична особа, є невід`ємними і непорушними ( частина 1 статті 8 Закону № 2297-VI );

- суб`єкт персональних даних має право: 1) знати про джерела збирання, місцезнаходження своїх персональних даних, мету їх обробки, місцезнаходження або місце проживання (перебування) володільця чи розпорядника персональних даних або дати відповідне доручення щодо отримання цієї інформації уповноваженим ним особам, крім випадків, встановлених законом; 2) отримувати інформацію про умови надання доступу до персональних даних, зокрема інформацію про третіх осіб, яким передаються його персональні дані;3) на доступ до своїх персональних даних; (пункти 1-3 частини 2 статті 8 Закону № 2297-VI );

- порядок доступу до персональних даних третіх осіб визначається умовами згоди суб`єкта персональних даних на обробку цих даних, наданої володільцю персональних даних, або відповідно до вимог закону. Порядок доступу третіх осіб до персональних даних, які перебувають у володінні розпорядника публічної інформації, визначається Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім даних, що отримує від інших органів центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову та бюджетну політику, під час здійснення верифікації та моніторингу державних виплат та орган державного фінансового контролю під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом. ( частина 1 статті 16 Закону № 2297-VI );

- суб`єкт відносин, пов`язаних з персональними даними, подає запит щодо доступу (далі - запит) до персональних даних володільцю персональних даних ( частина 3 статті 16 Закону № 2297-VI );

Відповідно до ст.4 Конвенції про контакт з дітьми, яка ратифікована Україною 20.09.2006, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним і такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини; якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків.

Згідно зі ст. 2 Конвенції, для цілей цієї Конвенції «контакт» означає, серед іншого, надання інформації такій особі про дитину або дитині про таку особу.

Засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначається Сімейний кодекс України від 10.01.2002 № 2947-III (далі - СК України), за яким :

- мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. (стаття 141 СК України );

- той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. (частини 2,3 статті 157 СК України );

Закон України "Про охорону дитинства"від 26.04.2001 № 2402-III (далі - Закон № 2402-III) визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини, та встановлює наступні норми :

- контакт з дитиною - реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини (статті 1 Закон № 2402-III ) ;

- дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини ( частини 1, 2 статті 15 Закон № 2402-III)

VI. Оцінка суду.

З аналіза вищенаведених норм вбачаєтсья, що чинне законодавство України спрямоване на захист прав батьків щодо контакту зі своїми дітьми шляхом, зокрема надання інформації про дитину і керівним у вирішенні спорів з даного питання визначає найвищий інтерес самої дитини.

При цьому право особи на інформацію є одним з її основних конституційних прав та передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів, при цьому, вказану інформацію має право отримати адвокат цієї особи шляхом направлення адвокатського запиту до відповідних органів державної влади.

З огляду на зазначене, суд зазначає, що право особи на отримання інформації є складовою її конституційного права та не може бути обмежене.

Вказана правова позиція відповідає правовій позиції Вищого адміністративного суду України, викладеній в ухвалі від 21.06.2017 року у справі №К/800/21455/15, та позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 08.04.2020 року у справі №826/7244/18.

Спірність питання у даній справі полягає у правомірності відмови відповідача надати інформацію згідно пунктів 4 та 5 запиту позивача від 07.03.2025 року про персональні дані стосовно його малолітньої дитини ОСОБА_2 .

За позицією відповідача правомірність оскаржуваної відмови обгрунтована положеннями статті 10 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», за якими адвокатський запит становить адвокатську таємницю та не може бути розголошений третім особам, а саме позивачу.

Надаючи оцінку спіріним правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до норм частини 1 статті 22 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатською таємницею є будь-яка інформація, що стала відома адвокату, помічнику адвоката, стажисту адвоката, особі, яка перебуває у трудових відносинах з адвокатом, про клієнта, а також питання, з яких клієнт (особа, якій відмовлено в укладенні договору про надання правничої допомоги з передбачених цим Законом підстав) звертався до адвоката, адвокатського бюро, адвокатського об`єднання, зміст порад, консультацій, роз`яснень адвоката, складені ним документи, інформація, що зберігається на електронних носіях, та інші документи і відомості, одержані адвокатом під час здійснення адвокатської діяльності.

За положеннями частини 3 статті 22 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», обов`язок зберігати адвокатську таємницю поширюється на адвоката, його помічника, стажиста та осіб, які перебувають у трудових відносинах з адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням, а також на особу, стосовно якої припинено або зупинено право на заняття адвокатською діяльністю. Адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання зобов`язані забезпечити умови, що унеможливлюють доступ сторонніх осіб до адвокатської таємниці або її розголошення.

З аналізу наведених правових норм, суд зазначає, що обов`язок щодо збереження адвокатської таємниці жодним чином не стосується Одеського ліцею №121 Одеської міської ради, а також не стосується, відповідно, його посадових осіб, Одеський ліцей №121 Одеської міської ради, які в свою чергу не є надавачами адвокатських послуг, протилежного відповідачем не доведено, а судом не встановлено.

Крім того, суд зауважує, що, відповідно до частини 1 статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правничої допомоги клієнту.

За приписами частини 2 статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

З урахуванням наведеного, суд зауважує, що адвокатський запит також не може відноситись до адвокатської таємниці, а суб`єкт владних повноважень, зі свого боку, пов`язаний обов`язком щодо збереження конференційної інформації.

Тобто, суб`єкт владних повноважень, при наданні відповіді на адвокатський запит, має обов`язок щодо забезпечення конфіденційності персональних даних, та жодним чином не є суб`єктом адвокатської таємниці та не пов`язаний обов`язком із збереження адвокатської таємниці.

За таких підстав, суд доходить висновку про необґрунтованість та безпідставність тверджень відповідача про те, що надання адвокатського запиту позивачу є порушення адвокатської таємниці.

Матеріали справи підтверджують, що 07.03.2025 року відповідач листом № 36 повідомив позивача, що 07.03.2025 року була надана відповідь на адвокатський запит від адвоката Каращенко Ю.В., яка містить персональні дані позивача та його доньки .

З цих же підстав суд відхиляє твердження відповідача у відзиві, що позивач не запитує документи стосовно своєї доньки, а лише запитує документи, що становлять адвокатську таємницю.

Позивач обґрунтовано покликається на правову позицію Верховного Суду у постанові від 27.04.2020 року у справі №813/4351/16, відповідно до якої саме по собі надання будь-якої відповіді на звернення громадянина у визначені законом строки не слід вважати повним і належним виконанням свого обов`язку суб`єктом владних повноважень. Так, істотною умовою такої відповіді є її належне обґрунтування і вирішення поставлених у зверненні питань (із урахуванням суті відповідного звернення і на підставі його ґрунтовного й всебічного вивчення).

Отже, з урахуванням наведених правових норм, суд доходить висновку, що відповідач, шляхом відмови у наданні запитуваної інформації позивачем, порушує права позивача на інформацію, яка, своєю чергою, безпосередньо стосується його та його доньки.

Водночас, обставин в цій справі, які б вказували на те, що контакт з дитиною шляхом надання інформації батьку про дитину не відповідає найвищим інтересам дитини, судом не встановлено, як і не встановлено наявність будь-яких обмежувальних приписів щодо позивача по справі.

Згідно зі ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так у справі Богданов проти України Європейський суд зазначив, що відмова працівників поліції розкрити заявнику інформацію про місцеперебування його сина призвела до неможливості для заявника скористатися своїм правом на доступ до дитини та на інформацію про особисті обставини дитини протягом близько п`яти місяців. Європейський суд звернув увагу, що судові рішення на національному рівні не містили оцінки негативних практичних наслідків оскаржуваного нерозкриття для батьківських прав заявника, яких він формально не був позбавлений і які не були обмежені, у тому числі право на доступ до його дитини та до відомостей про неї.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що дії відповідача щодо ненадання запитуваної інформації та документів є підставою для визнання протиправними дії відповідача щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 про персональні дані від 07.03.2025. та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про персональні дані від 07.03.2025, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Що стосується прохання позивача встановити судовий контроль за виконанням судового рішення в даній адміністративній справі, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому, встановлення обов`язку суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Разом з цим, позивач не навів обставин та не надав доказів, які підтверджують необхідність встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення в даній справі

Крім того, суд зазначає, що рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

VII. Висновок суду.

Частиною 1 ст. 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

VIII. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як встановлено судом, при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 968,96 грн., що підтверджується платіжним документом, який міститься в матеріалах цієї справи.

Оскільки за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині вимог зобов`язального характеру, які є похідними від вимог щодо визнання протиправними дії відповідача, які судом задоволені, тому сплачений позивачем судовий збір в сумі 968,96 грн. підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Одеського ліцею № 121 Одеської міської ради (вул. Толстого, 1, м. Одеса, Одеська область, 65023, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Одеського ліцею № 121 Одеської міської ради щодо неналежного розгляду в повному об`ємі "заяви про персональні дані" від 07.03.2025 року, ОСОБА_1 .

Зобов`язати Одеський ліцей № 121 Одеської міської ради розглянути повторно заяву про персональні дані від 07.03.2025 року, ОСОБА_1 у відповідності до висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеського ліцею № 121 Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна