Справа № 640/7577/20
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2025 року Справа№640/7577/20

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зеленова А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпробудком» (, 02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, буд. 12, оф. 177), до Головного управління ДПС у м. Києві (, 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19), Державної податкової служби України (, 04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8) про визнання неправомірною бездіяльності, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпробудком» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України, в якому просило:

- визнати неправомірною бездіяльність Державної податкової служби України щодо невчинення заходів, які передбачені під час проведення процедури адміністративного оскарження за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпробудком» № 4-199/19 від 20.01.2020 року на податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № 0102 від 11.12.2019 року та № 0102 від 11.12.2019 року, та скасувати Рішення Державної податкової служби України № 9812/6/99-00- 08-05-01-06 від 18.03.2020 року про залишення без розгляду адміністративної скарги;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві () форми «Р» № 0102 від 11.12.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання Товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпробудком» (код за ) з податку на додану вартість на суму 544 383,00 гривень та застосовано штраф 272192 гривень, а загалом 816 575,00 гривень;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві () форми «Р» № 0102 від 11.12.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання Товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпробудком» (код за ) з податку на прибуток в розмірі 743 794,00 гривні та застосовано штраф 185 949,00 гривень, а загалом 929 743,00 гривні.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 28.10.2019 Головним управлінням ДПС у м. Києві складено акт №82/26-15-05-01-02/38991221 про результати документальної планової виїзної перевірки. Позивач зазначає, що на підставі акту перевірки податковим органом було прийнято податкові повідомлення-рішення від 11.12.2019 № 0102, яким збільшено суму грошового зобов`язання ТОВ «Дніпробудком» з податку на додану вартість на суму 544 383,00 гривень та застосовано штраф 272192 гривень, а загалом 816 575,00 гривень та № 0102, яким збільшено суму грошового зобов`язання ТОВ «Дніпробудком» з податку на прибуток в розмірі 743 794,00 гривні та застосовано штраф 185 949,00 гривень, а загалом 929 743,00 гривні. Позивач вважає прийняті податкові повідомлення рішення незаконними та таким, що підлягаЮТЬ скасуванню, оскільки висновок щодо відсутності реальності вчинення господарських операцій між ТОВ «Дніпробудком» та контрагентами ТОВ "Компанія Буд-Лайф", ТОВ «Техстайл Інк», ТОВ «Акіл Трейд», ТОВ «Редбуд» є безпідставним. Позивач зазначає, що на підтвердження правомірності задекларованих показників податкової звітності, реальності настання правових наслідків та наявності господарської мети по правочинам, ним надано до податкового органу оригінали та копії первинних документів та інших документів: реєстри виданих та отриманих податкових накладних за період, що перевіряється. Крім того, позивач посилається на те, що висновки акту перевірки про неможливість здійснення контрагентом господарської діяльності не є підставою для позбавлення позивача права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість, оскільки невиконання свого зобов`язання однією із сторін господарських відносин не може вважатись підтвердженням наявності мети ухилення від сплати податків та отримання податкової вигоди іншою стороною. Також, позивач вказав на те, що недотримання контрагентами позивача податкової дисципліни має правові наслідки для цих контрагентів, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до таких платників та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.04.2020 позов прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.06.2020 зупинено провадження у адміністративній справі №640/7577/20 до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі №640/20370/19.

20.05.2025 адміністративна справа №640/7577/20 надійшла до Донецького окружного адміністративного суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Зеленову А.С.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27.05.2025 адміністративну справу №640/7577/20 прийнято до провадження.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18.09.2025 поновлено провадження у справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18.09.2025 замінено сторону відповідача на належного.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18.09.2025 закрито провадження у справі в частині позовних вимог.

Заяв із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від сторін не надійшло.

У період з 01.09.2025 по 15.09.2025 суддя Зеленов А.С. перебував у відпустці.

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до частини 1 статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази і відзив, встановив наступне.

ГУ ДПС у м. Києві проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Дніпробудком» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 30.06.2019, валютного - за період з 01.01.2016 по 30.06.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 26.11.2013 по 30.06.2019 та іншого законодавства за відповідний період, за результатами якої складено акт перевірки від 28.10.2019 №82/26-15-05-01-02/38991221.

Перевіркою встановлені факти документального оформлення ТОВ «Дніпробудком» операцій з придбання товарів у суб`єктів господарювання з контрагентами, по яких на підставі наданих до перевірки документів та податкової інформації, наявної в податковому органі, не підтверджено придбання товарів по ланцюгу постачання: ТОВ "Компанія Буд-Лайф" (код 42296579) за листопад 2018 року, грудень 2018 року, січень 2019 року на загальну суму - 2 549 141,79 грн. в тому числі ПДВ 424 856,97 грн., ТОВ "Техстайл Інк" (код 40329806) за грудень 2016 року на загальну суму 1 410 275,4 грн. в тому числі ПДВ 235 045,9 грн.; ТОВ "Акіл Трейд" (код 40862580) за листопад 2016 року на загальну суму 513 747,2 грн., в тому числі ПДВ 85 624,54 грн.; ТОВ "Редбуд" (код 40530197) за листопад 2016 року на загальну суму 203 408,53 грн., в тому числі ПДВ 33 901,42 грн.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Дніпробудком»:

- п. 44.1, п. 44.2. ст. 44, п. 134.1 ет. 134 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями, ст. 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV зі змінами і доповненнями, п.4, п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 6 "Виправлення помилок і зміни у фінансових звітах", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.05.1999 N137 зі змінами та доповненнями, п. 5, п. 6, п. 7, п.20 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 зі. змінами та доповненнями, внаслідок чого занижено податок на прибуток, який підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 743 794 грн. , в тому числі за 2016 рік на 319 115 грн., за 2018 рік на 199 668 грн., за Півріччя 2019 року на 225 011 гривень

- п.198.1, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-V1 зі змінами та доповненнями, внаслідок чого занижено додаток на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 544 3 83 грн., в тому числі за листопад 2016 року на 119 526 грн., за листопад 2018 року па суму 133 170 грн., за січень 2019 року на суму 233 720 грн., за лютий 2019 року на 46 005 грн., за квітень 2019 року на 11 962 гривні.

- п. 49.2, пп. 49.18.2 п. 49.18 ст.49, пп. "б" п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами та доповненнями, р. Ill, р. р. IV, "Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку", затвердженого наказом Мінфіну України від 13.01.2015 №4, а саме подання не в повному обсязі з недостовірними відомостями податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь фізичних осіб за 3 квартал 2018 року.

- ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI, зі змінами, що призвело до несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в січні 2014 року, липні 2014 року, листопаді 2018 року.

За висновками акту перевірки ГУ ДПС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-

рішення від 11.12.2019 №0102 і №0102.

Позивач не погодившись з висновками викладеними в акті перевірки від 28.10.2019 №82/26-15-05-01-02/38991221 та з прийнятими спірними податковими повідомленнями рішеннями, звернувся до ГУ ДПС у м. Києві із запереченнями від 25.11.2019.

Листом ГУ ДПС у м. Києві від 06.12.2019 №59849/10/26-15-05-01-02 висновки акту перевірки від 28.10.2019 №82/26-15-05-01-02/38991221 про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Дніпробуд» залишено без змін, а заперечення без задоволення.

Позивач оскаржив податкові повідомлення-рішення від 11.12.2019 №0102 і №0102 в адміністративному порядку до ДПС України.

Рішенням ДПС України від 18.03.2020 №9812/6/99-00-08-05-01-06 скаргу позивача залишено без розгляду на податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 11.12.2019 №0102 і №0102 та повернуто її, у зв`язку з порушенням 10-ти денного строку для подання скарги.

Позивач, не погоджуючись з правомірністю прийнятих відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень, звернувся з даним позовом до суду про визнання їх протиправними та скасування, з приводу чого суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Судом встановлено, що податковим органом не було визнано реальності взаємовідносин ТОВ «Дніпробудком» з його контрагентами, і, відповідно, не врахував податковий кредит з ПДВ та витрати при обрахунку податку на прибуток підприємств. Як наслідок було донараховано податок на додану вартість та податок на прибуток та застосовано штраф.

Щодо відносин з ТОВ «Компанія Буд-Лайф» суд зазначає наступне, ТОВ «Дніпробудком» та ТОВ «Компанія Буд-Лайф» було укладено Договір поставки № 26/11/18-1 від 26.11.2018 року.

На виконання укладеного договору поставки Товариством закуплено арматуру та труби.

На сторінці 7 та 8 акту зазначено перелік документів, якими супроводжувалася робота по ТОВ «Дніпробудком». Також відповідає дійсності інформація про повну оплату товару та відсутність відповідно дебіторської і кредиторської заборгованості.

Щодо зауваження в акті про відсутність у видаткових накладних номеру та дати довіреності на отримання товару варто зазначити, що такі довіреності не складалися.

Отримання товару відбувалося особисто директором Товариства.

Відповідно до п. 5 ст. 65 ГК України керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими .документами.

Відповідно до ч. 10. ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» одноосібний виконавчий орган товариства або голова колегіального виконавчого органу товариства може діяти від імені товариства без довіреності. Статут товариства може передбачати можливість кожного або окремих членів колегіального виконавчого органу діяти від імені товариства без довіреності або можливість усіх чи окремих членів виконавчого органу вчиняти дії від імені товариства без довіреності виключно разом.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до ст. 244 ЦК України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до п. 2.5. глави 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно- матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Таким чином, керівник товариства може передати свої повноваження, які він має на вчиненні дій від імені товариства, іншій (довіреній) особі, а не самому собі.

Договір і видаткові накладні підписувались від імені Товариства безпосередньо директором. За таких обставин статус керівника підтверджується статутом, а також відображається в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України.

Якщо директор діє від імені Товариства сам, то і передавати повноваження йому нікому не потрібно. Тому і в оформленні довіреності ні необхідності, ні підстав немає.

Отже, директор Товариства не може видати самому собі довіреність і уповноважити себе на виконання певних дій. Тому відсутність на нього довіреності на отримання ТМЦ не позбавляє його повноважень.

Щодо зауваження в акті про відсутність у видаткових накладних місця складення документу.

Відповідно до с. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відповідно до п. 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995 року № 88 «місце складання» первинного документу не є обов`язковим реквізитом.

Щодо зауваження про відсутність у первинному документі посад та прізвища покупця, то це не відповідає дійсності. Товариство надавало засвідчені копії разом з Запереченням.

Щодо документів на транспортування товару, то такі документи товариством не складалися. Відповідно до Договору поставки Постачальник власними силами має поставити товар Покупцю на умовах DDP Інкотермс.

По перше, як зазначив Верховний Суд у постанові від 11.09.2018 року по справі № 804/4787/16, відсутність товарно-транспортних накладних не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій. Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку валових витрат та податкового кредиту платника податків. При цьому, документи, обумовлені правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно- матеріальних цінностей.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 21.03.2018 року по справі № 808/2140/13-а: «не можна вважати обґрунтованим висновок податкового органу про непідтвердження факту поставки у зв`язку з відсутністю товарно-транспортних накладних, оскільки за умови наявності інших належних доказів товарності, ненадання зазначених документів не позбавляє платника права на формування податкового кредиту».

По-друге, чинним законодавством України передбачено обов`язковість товарно- транспортної накладної лише у випадку надання послуг з перевезення.

Використання власного автомобільного транспорту для переміщення товарів не є наданням послуг з перевезення, а є перевезенням позивачем товарів для власних потреб і відповідно до п. 2 Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2009 року № 207, не потребує оформлення товарно- транспортних накладних.

Виходячи зі змісту правовідносин, у межах яких складаються товарно-транспортні накладні, вони не є належним доказом на підтвердження або спростування факту поставки (купівлі-продажу). Про це неодноразово зазначав Верховний Суд (постанови від 11.09.2018 року по справі № 815/6105/17, від 11.09.2018 року по справі № 820/477/18, від 11.09.2018 року по справі № 804/4787/16, від 21.03.2018 року по справі № 808/2140/13-а тощо).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року № 996-XIV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Оскільки придбання та оплата позивачем товарів призвели до змін у структурі активів, зобов`язань та капіталу позивача, підстави стверджувати, що господарські операції не відбулись, відсутні.

Отже, у випадку залучення стороннього перевізника оформлюється товарно-транспортна накладна. Якщо сторонній перевізник не залучається, ТТН оформляти не передбачено законодавством. В даній поставці ТТН не оформлялися. Товар поставлено Постачальником на основний склад Покупця.

Щодо інших обставин, на які звертає увагу інспектор в акті, а саме: декларування ТОВ «Компанія Буд-Лайф», влаштування працівників тощо, то Товариство не має жодного відношення до цих обставин, і не може перевірити, чи ця інформація відповідає дійсності, чи ні.

Щодо згадування ТОВ «Компанія Буд-Лайф» в ухвалах по кримінальному провадженню, то варто зазначити наступне.

Арешт, накладений на активи контрагента ухвалою слідчого судді 26.03.2019 року № 757/15556/19-к було скасовано ухвалою слідчого судді від 10.09.2019 року, ухвалою слідчого судді від 13.08.2019 року.

Суд зазначив, що «доводи прокурора про необхідність накладення арешту на суму ПДВ ТОВ «Компанія Буд-Лайф» з метою забезпечення збереження речових доказів є хибними...

Отже, арешт ухвалою слідчого судді на суму ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ ТОВ «Компанія Буд-Лайф» накладено необрунтовано.».

Таким чином, ризики, про які зазначено в акті на момент його складення були спростовані, і про це наявна інформація в Єдиному державному реєстрі судових рішень (ЄДРСР).

Щодо взаємовідносин з ТОВ «Техстайд Інк» , суд зазанчає наступне.

В акті перевірки від 28.10.2019 міститься інформація про перевірку взаємовідносин між ТОВ «Дніпробудком» та ТОВ «Техстайл Інк».

Інспекторами в акті описано роботу по Договору № 16/7-1 від 19.12.2016 року. Також згадано про видаткові накладні № РН-1229/251 від 29.12.2016 року та № РН-1230/277 від 30.12.2016 року.

Проте, невідомо з яких документів інспекторами вносилась в акт зазначена інформація.

20.06.2017 року оригінали Договору № 16/7-1 від 19.12.2016 року та інших первинних документів по ньому вилучив старший оперуповноважений з ОВС ОУ ГУ ДФС у м. Києві капітан податкової міліції Кузнецов М. В.

На підтвердження цього факту позивачем надана копія Опису речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 20.06.2017 року.

Відповідно до п. 85.2. ст. 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до ч. 44.6 ст. 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Відповідно до ч. 85.9. ст. 85 ПК України у разі коли до початку або під час проведення перевірки оригінали первинних документів, облікових та інших регістрів, фінансової та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а також виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, були вилучені правоохоронними та іншими органами, зазначені органи зобов`язані надати для проведення перевірки контролюючому органу копії зазначених документів або забезпечити доступ до перевірки таких документів. Такі копії, засвідчені печаткою та підписами посадових (службових) осіб правоохоронних та інших органів, якими було здійснено вилучення оригіналів документів, або яким було забезпечено доступ до перевірки вилучених документів, повинні бути надані протягом трьох робочих днів з дня отримання письмового запиту контролюючого органу. У разі якщо документи, зазначені в абзаці першому цього пункту, було вилучено правоохоронними та іншими органами, терміни проведення такої перевірки, у тому числі розпочатої, переносяться до дати отримання вказаних копій документів або забезпечення доступу до них.

Таким чином Податковий кодекс України передбачає єдиний алгоритм дій інспекторів під час перевірки у випадку, коли документи вилучені. Цей алгоритм передбачає зупинення перевірки і витребування засвідчених копій документів від правоохоронного органу.

Свій обов`язок з надання документів позивач не міг виконати з об`єктивних причин. Перевірка має бути перенесена. Таку позицію постійно декларує і ДПС України. Зокрема у листі від 22.08.2017 р. № 1701/6/99-99-14-03-03-15ДПК вказано «У разі неможливості проведення перевірки платника податків у вищезазначених випадках, термін проведення перевірки переноситься до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах, визначених пунктом 44.5 статті 44 Кодексу строків».

Отже, під час документальної перевірки робити висновки про законність або незаконність роботи ТОВ «Дніпробудком» зі своїми контрагентами без оригіналів документів неможливо.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Обов`язковим для врахування є правовий висновок Верховного Суду України, який міститься в Постанові від 03.03.2016 у справі № 5-347кс15 (адреса рішення http://reyestr.court.gov.ua/Review/56939749), згідно із яким не припустимим є встановлення преюдиціальних фактів щодо осіб, які не є учасниками даного конкретного кримінального провадження. Як зазначає Верховний Суд України, встановлення такої преюдицїї, суперечить передбаченим статтею 7 КПК загальним засадам кримінального провадження, зокрема верховенству права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Міжнародні стандарти у галузі судочинства послідовно стверджують про неприпустимість нехтування презумпцією невинуватості та правом на справедливий судовий розгляд.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ч. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, частини першої ст. 11 Загальної декларації прав людини кожен, кого обвинувачено у вчиненні 12 кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

За таких обставин, не можна надати оцінку законності чи незаконності, наявності підстав чи безпідставності формування податкового кредиту з ПДВ контрагентом платника, оскільки б це привело до порушення загальних засад кримінального судочинства (ст. 129 Конституції України та ст. 7 КПК України) таких як змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п. 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 22 КПК України), забезпечення права на захист (п. 6 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 20 КПК України), тощо, а також, не відповідало б правовому висновку Верховного Суду України, зробленому в постанові від 03.03.2016 у справі № 5-347кс15.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 7, ст. 17 КПК України в Україні діє презумпція невинуватості. Згідно ч. 2 ст.61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Визнання особи винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч.1 ст. 205 КК України з огляду на презумпцію невинуватості та індивідуальний характер юридичної відповідальності не призведе автоматично до встановлення фактів незаконності формування податкового кредиту з ПДВ.

При цьому, це підтверджується усталеною практикою Європейського суду з прав людини: рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 (заява № 803/02) у справі «Інтерсплав проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 (заява № 3991/03) «Справа БУЛВЕС проти Болгарії»; рішення Європейського суду з прав людини від 18.03.2010 (заява № 6689/03) у справі «Бізнес Супорт Центр» проти Болгарії».

Верховний Суд у постанові від 26.06.2018 у справі №808/2360/17 (касаційне провадження №К/9901/47560/18) дійшов висновку, що посилання контролюючого органу на кримінальні провадження відкриті за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 Кримінального кодексу України відносно контрагентів платника податків, обгрунтовано відхилені судом апеляційної інстанції, оскільки вказані докази не містять у собі встановлених обставин, які б свідчили про невиконання контрагентами своїх договірних зобов`язань саме по господарських відносинах з позивачем або обставин, які б свідчили про фіктивність (нереальність) господарських операцій між вказаними суб`єктами господарської діяльності.

Така ж сама правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі №809/1139/17 (адміністративне провадження № К/9901/40809/18).

Крім того, злочин, передбачений ст. 205 Кримінального кодексу України вважається закінченим з моменту державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності або набуття права власності на нього та не поширюється на подальшу діяльність фіктивно створеної юридичної особи.

Межі вказаного складу злочину не охоплюють подальші правові дії, вчинені від імені цієї юридичної особи після її створення (придбання) та подальшу господарську діяльність вказаного підприємства. Визначальною ознакою цього складу злочину є наявність спеціальної мети саме в момент створення (придбання) суб`єкта підприємницької діяльності прикрити незаконну діяльність або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона; виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повного і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Таким чином спрощене укладення договору передбачено законодавством.

Щодо зауваження в акті перевірки про відсутність у випадкових накладних номеру та дати довіреності на отримання товару варто зазначити, що такі довіреності не складалися.

Отримання товару відбувалося особисто директором ТОВ «Дніпробудком».

Як вже зазначалося на підставі ч. 5 ст. 65 ГК України, ч. 10. ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», ч. 2 ст. 207 ЦК України, ст. 244 ЦК України директору не потрібна довіреність, якщо від діє самостійно при оформленні первинних документів.

Щодо зауваження в акті перевірки про відсутність у видаткових накладних місця складення документу, суд зазначає наступне

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відповідно до п. 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995 року № 88 «місце складання» первинного документу не є обов`язковим реквізитом.

Щодо зауваження про відсутність у первинному документі посад та прізвища покупця, то це не відповідає дійсності, на підтвердження чого надаються відповідні видаткові накладні.

За даними ЄДРСР ТОВ «Акіл Трейд» здійснювало активну господарську діяльність. Зокрема в реєстрі міститься Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 13.10.2017 року у справі № 912/2588/17, згідно з яким судом встановлено наявність і чинність господарського договору поставки, а також заборгованість на користь ТОВ «Акіл Трейд» у розмірі 24 914 909,40 грн. (рішення http://reyestr .court.gov.ua/Review/69580901).

Згідно тексту судового рішення у процесі брав участь представник цього підприємства, повноваження якого в суді були перевірені.

Також Харківський окружний адміністративний суд у Рішенні від 29.08.2019 року у справі № 520/3833/19 (адреса рішення http://reyestr.court.gov.ua/Review/84162328) підтвердив реальність господарських операції ТОВ «Акіл Трейд» у листопаді і грудні 2016 року з ТОВ «ХФК «Адмірал».

Щодо взаємовідносин з ТОВ «Редбуд», суд зазначає наступне.

03.10.2016 року ТОВ «Редбуд» та ТОВ «Дніпробудком» уклали Договір про виконання робіт № 16/7, відповідно до якого ТОВ «Редбуд» здійснювало виконання субпідрядних робіт загальною вартістю 15 230,36 гривень (без ПДВ) зі своїх матеріалів вартістю 149 467,21 гривень (без ПДВ).

Прийняті від ТОВ «Редбуд» результати робіт були використані при виконанні всього комплексу робіт «Реконструкція транспортного КПП в м. Вишгород».

Такими чином, роботи субпідрядника мали економічних ефект для Товариства і немає підстав вважати виконаний договір недійсним або нікчемним.

Щодо того, що є інформація про досудові розслідування, які стосуються осіб причетних до ТОВ «Редбуд», то Верховний Суд з цього приводу висловив правовий висновок про те, що «сам факт проведення досудового розслідування не є беззаперечним доказом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій, проведених позивачем та його контрагентом» (постанова від 18.09.2019 року № 620/3607/18, адреса рішення http://reyestr.court.gov.ua/Review/84405556).

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.10.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Щодо правильності відображення в бухобліку сплаченого податку і штрафу за ППР № 2 від 05.05.2018 року, суд зазначає.

В акті від 28.10.2019 року інспекторами зроблено висновок про те, що ТОВ «Дніпробудком» невірно відобразило в бухгалтерському обліку сплату податкового зобов`язання та штрафу, які винесені на підставі акту перевірки № 239/26-15-14-02-05/38991221 від 19.04.2018 року.

Зміст операцій ТОВ «Дніпробдком» полягає в наступному.

05.05.2018 року ТОВ «Дніпробдком» донараховано зобов`язання з ПДВ в розмірі 235 046,00 гривень та штрафну санкцію 58 762,00 і пеню 54 517,33 гривень, яке воно визнало і сплатило в бюджет.

Товариство відобразило сплату зобов`язання з податку та штрафу проводкою Дт 948 Кт 64121 на суму 348 325,33 гривень.

Згідно п. 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до власного капіталу підприємства. Визнані штрафи, пеня, неустойка включаються до інших операційних витрат (п. 20 П(С)БО16).

Сплачений ПДВ за податковим повідомленням-рішенням, штраф і пеня мали наслідком зменшення фінансового результату в період їх сплати 25.09.2018 року.

Натомість, інспектор вважала (crop. 21 Акту), що сплачене ПДВ мало бути відображене Товариством через виправлення помилок шляхом коригування сальдо нерозподіленого прибутку на початок звітного року. Тобто, на думку інспектора мало бути скориговано фінансову звітність за 2016 рік (рік в якому відбувалися операції, за якими донараховано ПДВ за актом № 239/26-15-14-02-05/38991221).

Податкова перевірка охоплювала період з 01.01.2016 року до 30.06.2019 року.

Таким чином, зменшення фінансового результату в 2018 році мали автоматично збільшити фінансовий результат 2016 року. І в цьому випадку, підстав для донарахування податку на прибуток з суми 235 046,00 гривень не було б.

Натомість інспектор збільшивши зобов`язання Товариства з податку на прибуток у 2018 році не зменшила його у 2016 році, що привело до неправомірного донарахування податку на прибуток.

Відповідно до п. 20 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 (далі - П(С)БО 16) затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року № 318 до інших операційних витрат включаються визнані штрафи, пеня, неустойка.

Відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 року № 291 на рахунку 94 "Інші витрати операційної діяльності" ведеться облік витрат операційної діяльності підприємства.

Рахунок 94 «Інші витрати операційної діяльності» має зокрема такий субрахунок 948 «Визнані штрафи, пені, неустойки».

На субрахунку 948 «Визнані штрафи, пені, неустойки» ведеться облік визнаних економічних санкцій за невиконання підприємством законодавства та умов договорів.

Рахунок 64 "Розрахунки за податками й платежами" призначено для узагальнення інформації про розрахунки підприємства за усіма видами платежів до бюджету, включаючи податки з працівників підприємства, та за фінансовими санкціями, що справляються в дохід бюджету. На цьому рахунку також узагальнюється інформація про інші розрахунки з бюджетом, зокрема за субсидіями, дотаціями та іншими асигнуваннями.

Порядок справляння таких платежів регулюється чинним законодавством.

За кредитом рахунку 64 «Розрахунки за податками й платежами" відображаються нараховані платежі до бюджету, за дебетом - належні до відшкодування з бюджету податки, їх сплата, списання тощо.

Рахунок 64 "Розрахунки за податками й платежами" має такий зокрема субрахунок як 641 "Розрахунки за податками".

На субрахунку 641 "Розрахунки за податками" ведеться облік податків, які нараховуються та сплачуються відповідно до чинного законодавства (податок на прибут ок, податок на додану вартість інші податки).

Отже, нарахування штрафних санкцій відображають за дебетом субрахунку 948 «Визнані штрафи, пеня, неустойка» кореспондується з кредитом рахунка 64 «Розрахунки за податками та платежами».

Крім того, правильність дій ТОВ «Дніпробудком» також підтверджується наступним.

Відповідно до п. 14.1.156 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно п. 14.1.157 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності

Відповідно до п. 86.8 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідо млень-рішень.

Відповідно до п. 57.3. ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Отже, зобов`язання зі сплати нарахованих контролюючим органом штрафних санкцій виникає в платника вже в момент одержання податкового повідомлення-рішення (у паперовій формі або електронному кабінеті), якщо він не оскаржує проведених донарахувань.

Під зобов`язанням, згідно з НП(С)БО 1 «Загальні вимоги до фінансової звітносіі», розуміють заборгованість підприємства внаслідок минулих подій, погашення якої, як очікується, призведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди. А після узгодження донарахованих податкових зобов`язань підприємству від сплати як самих визначених податковим органом сум недоплати, так і штрафних санкцій за порушення оподаткування не уникнути.

На підставі зазначеного суд дійшов висновку, що штрафні санкції в бухгалтерському обліку необхідно відображати за датою одержання податкового повідомлення-рішення (у випадку погодження з ними).

Отже, нараховані штрафні санкції та податок минулих періодів потрібно відображати в бухгалтерському обліку проводкою: Дт948 «Визнані штрафи, пені, неустойка» Кт641»Розрахунки за податками».

Таким чином Товариство правомірно вчинило бухгалтерську операцію в 2018 році і не порушувало вимог Розділу III «Податок на прибуток підприємств».

Враховуючи викладене висновки акту та складені на їх основі ППР є необгрунтованими та такими, що суперечать нормам чинного законодавства, а податкові повідомлення-рішення форми «Р» № 0102 від 11.12.2019 року та № 0102 від 11.12.2019 року є протиправним та підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На думку суду, відповідачем, всупереч вимогам ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України не доведено правомірності прийнятих податкових-повідомлень рішень, в той час докази, якими позивач обґрунтовував свої вимоги - є законними, допустимими, обґрунтованими та такими, що відповідають дійсним обставинам справи.

З огляду на викладене, позовні вимоги ТОВ «Дніпробудком» підлягають задоволенню, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення - скасуванню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини третьоїстатті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 23 122,00 грн.

Отже, враховуючи викладене та застосовуючи співмірність заявлених та задоволених позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 21020,00 грн.

Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.ч. 1, п.п. 1, 3 ч. 3ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із проведенням експертиз.

Згідно з ч. 2 ст. 134 КАС Україниза результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до п. 1 ч. 3 вказаної статті для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частинами 4, 5ст. 134 КАС Українивизначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 6, 7ст. 134 КАС Українивизначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат у розмірі 27 666,67 грн. на правничу допомогу представником позивача надано: 1) Підготовка адвокатського запиту на Укрпошту щодо причин невручення поштового відправлення № 991 з податковими повідомленнями-рішеннями; Вартість 866,67 гривень; Послуга прийнята відповідно до Акта-рахунка прийому-передачі послуг № 6 від 30.03.2020 року (надавався з позовом (а.с. 119), послуга сплачена відповідно до Платіжного доручення № 88 від 30.03.2020 року; 2) Підготовка позовної заяви до Окружного адміністративного суду про скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у м. Києві №0102 від 11.12.2019 року та № 0102 від 11.12.2019 року; Вартість 13 000,00 гривень; Послуга прийнята відповідно до Акта-рахунка прийому- передачі послуг № 6 від 30.03.2020 року (надавався з позовом (а.с. 119), послуга сплачена відповідно до Платіжного доручення № 88 від 30.03.2020 року (надавався з позовом, а.с. 120); 3) Підготовка клопотання про зупинення провадження по справі № 640/7577/20 до вирішення справи № 640/20370/19; Вартість послуги 1 950,00 гривень; Послуга прийнята відповідно до Акту-рахунку прийому-передачі послуг № 7 від 30.04.2020 року; Сплачена 04.05.2020 року відповідно до платіжного доручення № 124 від 04.05.2020 року; 4) Вивчення відзиву ГУ ДПС у м. Києві на позовну заяву Замовника, і підготовка Відповіді на відзив по справі № 640/7577/20; Вартість 9 100,00 гривень; Послуга прийнята відповідно до Акта-рахунка прийому-передачі послуг № 10 від 31.07.2020 року; сплачено повністю згідно Платіжного доручення № 226 від 06.08.2020 року; 5) Підготовка та подання 29.05.2025 року Донецькому окружному адміністративному суду додаткових пояснень у справі № 640/7577/20; Вартість 2 750,00 гривень; Послуга прийнята згідно Акту-рахунку прийому-передачі послуг № 62 від 30.05.2025 року; сплачено згідно платіжної інструкції № 261 від 10.06.20205 року.

Верховний Суд у постанові від 01.09.2022 у справі № 640/16093/21 вказав, що в будь-якому випадку, суд зобов`язаний перевірити докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, їх вартість, з огляду на положення ч. 4ст. 134 КАС України, згідно з якою для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи (ч. 5ст. 134 КАС України).

Враховую викладене, а також, зважаючи на предмет спору, заявлені позовні вимоги та зміст позовної заяви, суд вважає, що даний спір є типовим, по даній категорії справ є стала судова практика, а тому заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною в порівнянні з фактично виконаним об`ємом роботи, а також враховуючи, те що позов задоволено частково, виходячи з критерію розумності, пропорційності та співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу вважає, що розмір вказаних витрат підлягає стягненню в сумі 8000,00 грн.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 2-15, 31-32, 72-80, 160-161, 168, 171, 173-183, 192-198, 210, 223-225, 227-229, 241-246, 250-251, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпробудком» (, 02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, буд. 12, оф. 177), до Головного управління ДПС у м. Києві (, 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19), Державної податкової служби України (, 04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8) про визнання неправомірною бездіяльності, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнти.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві форми «Р» № 0102 від 11.12.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання Товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпробудком» з податку на додану вартість на суму 544 383,00 гривень та застосовано штраф 272192 гривень, а загалом 816 575,00 гривень.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві форми «Р» № 0102 від 11.12.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання Товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпробудком» з податку на прибуток в розмірі 743 794,00 гривні та застосовано штраф 185 949,00 гривень, а загалом 929 743,00 гривні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпробудком» судовий збір у сумі 21020,00 гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпробудком» витрати на правничу допомогу у сумі 8 000,00 гривень.

Рішення ухвалене та повне судове рішення складено 18.09.2025.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов