Справа № 640/18454/21
Суддя: Вісьтак М.Я.
Дата ухвалення: 2025-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2025 року м. Київ №640/18454/21

Київський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Вісьтак М.Я., суддів Войтовича І.І., Саса Є.В.

розглянувши за правилами загального позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Смайл Констракшн»

до Кабінету Міністрів України

треті особа - Міністерство фінансів України, Державна податкова служба України

про визнання протиправними та нечинними окремих положень нормативно-правового акта,

в с т а н о в и в:

Рух справи

Товариство з обмеженою відповідальністю «Смайл Констракшн» (далі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Кабінету Міністрів України (далі відповідач), треті особи: Міністерство фінансів України та Державна податкова служба України, з вимогою визнати протиправним та нечинним четвертий абзац постанови Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 № 89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок» (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.07.2021 (суддя Костенко Д.А.) відкрито провадження в адміністративній справі № 640/18454/21, вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено дату, час та місце проведення підготовчого засідання.

02.09.2021 на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від представника відповідача надійшов відзивна позовну заяву, а 16.09.2021 - відповідь на відзив, подана представником позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.10.2021 (суддя Костенко Д.А.) залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Міністерство фінансів України та Державну податкову службу України.

02.09.2021 та 18.11.2021 на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від представника Міністерства фінансів України та представника Державної податкової служби України надійшли письмові пояснення.

13.10.2021 на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від уповноваженого представника Кабінету Міністрів України надійшли письмові пояснення на відповідь на відзив.

Протокольною ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.11.2021 підготовче засідання відкладено на 10.12.2021 на 10:30 год.

03.12.2021 опубліковано оголошення про відкриття провадження у цій справі у Офіційному віснику України № 92.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.12.2021 (суддя Костенко Д.А.) закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті, та прийнято рішення про дату, час і місце якого повідомити учасників справи додатково.

21.02.2024 на виконання положень пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 № 2825-ІХ адміністративну справу № 640/18454/21 надіслано за належністю до Київського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2025 справа передана на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Вісьтак М.Я.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.03.2021 (колегія суддів Вісьтак М.Я., Сас Є.В., Войтович І.І.) адміністративну справу прийнято до провадження і призначено підготовче судове засідання.

18.03.2025 на адресу Київського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої представник позивача просить зменшити позовні вимоги, а саме визнати протиправним та нечинним четвертий абзац постанови Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 № 89 "Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок".

20.03.2024 до Київського окружного адміністративного суду, через підсистему Електронний суд, від представника третьої особи Міністерства фінансів України надійшли додаткові пояснення.

25.03.2024 до Київського окружного адміністративного суду, через підсистему Електронний суд, від представника третьої особи Державної податкової служби України надійшли додаткові пояснення.

12.05.2025 протокольною ухвалою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

16.06.2025 у судовому засіданні протокольною ухвалою вирішено подальший розгляд справи проводити в порядку письмового провадження.

03.07.2025 представником позивача подано до Київського окружного адміністративного суду, через підсистему Електронний суд, заяву про розподіл судових витрат.

Аргументи учасників справи

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає наступне.

26.04.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Смайл Констракшн» отримало конверт зі штрих кодовим ідентифікатором 395 від 14.04.2021, у якому містились: наказ Головного управління ДПС у м. Києві від 13.04.2021 № 3069-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Смайл Констракшн» з 26.04.2021 по дату завершення перевірки, тривалістю 20 робочих днів; повідомлення Головного управління ДПС у м. Києві від 14.04.2021 № 529/26-15-07-06-02-15 про проведення документальної планової виїзної перевірки Позивача з 26.04.2021. У Наказі та повідомленні зазначено про проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з метою дотримання податкового, валютного законодавства - за період з 01.04.2017 по 31.12.2020, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та іншого законодавства - за період з 21.01.2015 по 31.12.2020. У якості підстави для винесення Наказу вказано постанову Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 № 89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок».

Постанові Кабінету Міністрів України № 89 передбачено скоротити строк дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення таких видів перевірок юридичних осіб:

-тимчасово зупинених документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18 березня 2020 р. та не були завершеними;

-документальних перевірок, право на проведення яких надається з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 Кодексу;

-документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.1 та/або 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Кодексу, суб`єктів господарювання реального сектору економіки, які сформували податковий кредит за рахунок оформлення ризикових операцій з придбання товарів/послуг (із переліку ризикових платників податків, визначених у межах роботи Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України з питань розслідування оприлюднених у засобах масової інформації фактів можливих корупційних дій посадових осіб органів державної влади, що призвели до значних втрат дохідної частини Державного бюджету України, утвореної відповідно до Постанови Верховної Ради України від 24 квітня 2020 р. № 568-IX);

-документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями;

-документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.12, 78.1.14, 78.1.15, 78.1.16 пункту 78.1 статті 78 Кодексу."

Таким чином, уповноважений представник позивача зазначив, що починаючи з 26.04.2021, Постанова Кабінету Міністрів України № 89 була застосована до Товариство з обмеженою відповідальністю «Смайл Констракшн» та стала підставою для призначення перевірки.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач вважає протиправною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 89 з огляду на те, що вона порушує принцип законності так як:

1) з набуттям чинності Закопу України від 17.09.2020 № 909-IХ "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прикінцеві положення нього закону вичерпали свою дію і їх не може бути застосовано для регулювання будь-яких правовідносин;

2) обмежує конституційні права та свободи осіб в результаті проведення податкових перевірок:

3) не відповідає принципу розподілу влади:

4) суперечить ПК України, який має вищу юридичну силу

5)не відповідає вимогам законодавства щодо процедури прийняття регуляторного акту.

З огляду на наведене, сторона позивача просить суд визнати постанову від 03.02.2021 № 89 "Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок" протиправною та нечинною.

Відповідач у відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив та вказав, що відповідно до пункту четвертого розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 17.09.2020 № 909-IX (далі Закон № 909-IX), Кабінет Міністрів України мав повноваження скорочувати строки дії обмежень, запроваджених під час карантину. На цій підставі було ухвалено постанову № 89 від 03.02.2021, яка набула чинності та є обов`язковою до виконання. Отже, Уряд діяв у межах наданих йому законом повноважень. Обмеження, передбачені Законом № 909, були внесені до Податкового кодексу в межах підтримки платників податків під час пандемії COVID-19. Водночас законодавець прямо надав Уряду право визначати строки дії таких обмежень. Це узгоджується і зі статтею 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», яка передбачає дискрецію Кабінету Міністрів України у встановленні заборон і строків їх дії під час карантину. Як зазначив представник Кабінету Міністрів України, Закон № 909 або його окремі положення не визнавалися неконституційними у встановленому порядку. Відповідно, дія презумпції конституційності актів підтверджує законність прийняття постанови № 89. Жоден інший орган, окрім Конституційного Суду України, не може оцінювати конституційність законів чи актів Уряду. Інакше під загрозою опиняється правопорядок і стабільність законодавства. Постанова № 89 регулює виключно строк дії мораторію на перевірки та не змінює порядку чи умов їх проведення, не встановлює нових прав чи обов`язків платників податків. Тому її прийняття не суперечить нормам Податкового кодексу. Проєкт постанови був розроблений відповідно до Регламенту Кабінету Міністрів України, погоджений усіма уповноваженими органами (ДПС, ДРС, Мінцифри тощо) та оприлюднений 04.12.2020 на сайті ДПС. Отже, на думку представника відповідача, твердження представника Товариство з обмеженою відповідальністю «Смайл Констракшн» про порушення процедури погодження й оприлюднення не відповідають дійсності. Окрім цього, представником відповідача зазначено, що мораторій на здійснення державою контрольної функції у податковій сфері був обґрунтованим на початковому етапі запровадження карантинних заходів, коли господарська діяльність фактично призупинилася внаслідок жорстких обмежень. Водночас тривала відсутність податкового контролю мала негативні наслідки не лише для формування державного бюджету, а й для суб`єктів господарювання, які сумлінно виконують податкові обов`язки. Несплата податків окремими платниками зменшує можливості держави забезпечувати соціальний захист найбільш уразливих категорій населення пенсіонерів, осіб з інвалідністю та громадян, які тимчасово залишилися без роботи. За таких умов відновлення можливості проведення податкових перевірок слід розглядати не як посилення тиску на бізнес, а як необхідний інструмент забезпечення рівних умов господарської діяльності та належного наповнення бюджету.

Позивач у відповіді на відзив заперечує щодо відзиву Кабінету Міністрів України. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Смайл Констракшн» зазначив, що на підставі оскаржуваної постанови Кабінету Міністрів України № 89 було видано наказ Головного управління ДПС у м. Києві від 13.04.2021 № 3069-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Смайл Констракшн» з 26.04.2021 тривалістю 20 робочих днів до моменту її завершення». Отже, постанова Кабінету Міністрів України № 89 була застосована до позивача, оскільки саме на її підставі видано зазначений наказ, що безпосередньо стосується товариства, а відтак останнє має право її оскаржувати.

Зазначено, що приймаючи зазначену постанову, Кабінет Міністрів України порушив принцип розподілу влади. З набуттям чинності Законом України від 17.09.2020 № 909-IX прикінцеві положення цього закону вичерпали свою дію. Також позивач вказав, що Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» (далі Закон № 909-IX) не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов`язків платників податків та контролюючих органів. Окрім цього, проєкт постанови КМУ № 89 не був поданий на погодження з уповноваженим органом та не був включений до порядку денного засідання Кабінету Міністрів України та фактично на засіданні не розглядався.

У письмових поясненнях на відповідь на відзив, які надійшли від уповноваженого представника Кабінету Міністрів України зазначено наступне.

Відповідно до пункту четвертого розділу ІІ Закону України від 17.09.2020 № 909-ІХ Кабінет Міністрів отримав право на період дії карантину скорочувати строки дії обмежень, заборон, пільг і гарантій, передбачених законами, ухваленими з метою запобігання поширенню COVID-19. Саме на підставі цієї норми було прийнято постанову Кабінету Міністрів України № 89 від 03.02.2021, яка набула чинності та підлягає виконанню згідно із статтею 52 Закону України «Про Кабінет Міністрів України». Таким чином, Уряд діяв у межах, у спосіб та на підставі наданих йому повноважень. Твердження позивача про втрату чинності Законом № 909-ІХ є помилковими, оскільки зміни до Закону «Про Державний бюджет України на 2020 рік» не означають автоматичного припинення дії цього закону. Втрата чинності можлива лише у випадках, прямо передбачених Конституцією та законами: шляхом скасування Верховною Радою або визнання неконституційним Конституційним Судом. Жодної з цих підстав щодо Закону № 909-ІХ не існує. Уповноважений представник Кабінету Міністрів України вважає посилання позивача на рішення КСУ від 2008 року безпідставними, оскільки вони стосуються виключно внесення змін до Конституції, а не до звичайних законів. Відтак, наведені аргументи не можуть бути застосовані до цієї справи. Отже, постанова Кабінету Міністрів України № 89 від 03.02.2021 є правомірною, а дії Кабінету Міністрів відповідають законодавчо наданим повноваженням.

Третя особа, Міністерство фінансів України, у поясненнях щодо позову підтримала позицію відповідача та зазначила таке.

Пунктом 4 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України від 17.09.2020 № 909-ІХ передбачено, що під час дії карантину Кабінет Міністрів України має право скорочувати строки дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених законами, спрямованими на запобігання поширенню COVID-19, за винятком випадків, що обмежують конституційні права та свободи. Відповідно до цієї норми Кабмін прийняв Постанову № 89 від 03.02.2021 «Про скорочення строку дії обмеження в частині мораторію на проведення деяких видів перевірок», яка є чинною та підлягає застосуванню. Постанова була погоджена Мінекономіки, Мінцифрою, ДПС та Державною регуляторною службою, а Мін`юст підтвердив її відповідність Конституції, законам України, міжнародним договорам та стандартам Ради Європи. Твердження позивача про нібито протиріччя Постанови законам не відповідає дійсності. Законним підставою для судового захисту є доведення порушення прав або законних інтересів позивача. Позивач не надав жодних доказів реального порушення своїх прав чи інтересів, адже перевірка вже розпочата та проводиться згідно з нормами Податкового кодексу. Негативних наслідків для позивача не виникло. Відсутність порушених прав і інтересів є підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду від 16.07.2020 у справі № 826/13664/18), оскільки адміністративне судочинство спрямоване на відновлення реальних порушених прав та інтересів. Таким чином, представник Міністерства фінансів України вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Смайл Констракшн» є безпідставним.

Відповідно до письмових пояснень щодо позовної заяви третьої особи, Державної податкової служби України, Товариство з обмеженою відповідальністю «Смайл Констракшн» є юридичною особою - платником податків. Його діяльність, права та обов`язки у сфері оподаткування врегульовані положеннями Податкового кодексу України. Як зазначено третьою особою, ототожнення прав, свобод, обов`язків людини і громадянина з правами юридичної особи - платника податків позивачем є безпідставними. Представник Державної податкової служби України вважає, що постанова Кабінету Міністрів України № 89 жодним чином не стосується правових засад і гарантій підприємництва, положення цієї постанови стосуються лише строків дії обмежень діяльності контролюючих органів, порядок здійснення якої встановлений податковим законодавством. Таким чином, скорочення строку дії обмежень в діяльність контролюючих органів щодо проведення перевірок платників податків не призвело до обмежень конституційних прав чи свобод позивача. Отже, представник Державної податкової служби України вважає, що під час прийняття постанови Кабінету Міністрів України № 89 Кабінетом Міністрів України дотримані всі умови, встановлені відповідно до Закону № 909.

18.03.2025 на адресу Київського окружного адміністративного суду надійшла письмова заява сторони позивача про зменшення позовних вимог, у якій просив викласти пункт 1 позовних вимог у наступній редакції: «визнати протиправним та нечинним четвертий абзац постанови Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 № 89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок».

У подальшому на адресу Київського окружного адміністративного суду надійшли додаткові пояснення третьої особи Міністерства фінансів України, у яких представник просила суд прийняти до розгляду пояснення та відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування зазначено, що станом на час прийняття справи № 640/18454/21 до провадження Київського окружного адміністративного оскаржувана постанова Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 № 89 вичерпала свою дію у зв?язку із припиненням правовідносин на які поширювала свою дію та є нечинною. Нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності. Отже, на момент розгляду даної справи оскаржувана постанова Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 року №89 втратила чинність у зв?язку із припиненням правовідносин, на які поширювала свою дію, тобто відміною карантину на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 7 червня 2023 № 651.

Також, на адресу Київського окружного адміністративного суду надійшли додаткові пояснення третьої особи Державної податкової служби України.

З наведених пояснень убачається, що позивач зазначає, що на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 89 від 03.02.2021 Головним управлінням ДПС у м. Києві видано наказ № 3069-п від 13.04.2021 про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Смайл Констракшн» з 26.04.2021 тривалістю 20 робочих днів. За результатами перевірки складено акт від 02.06.2021 № 44001/Ж5/26-15-07-06-02-10/39593112. Позивач подав заперечення від 30.06.2021 № 30/06-2021/1, після розгляду якого комісією прийнято рішення про проведення позапланової документальної перевірки, що було здійснено на підставі наказу № 5738-п від 16.12.2022. За результатами позапланової перевірки складено акт від 18.01.2023 № 3816/Ж5/26-15-07-06-02-19/39593112 та винесено податкові повідомлення-рішення і вимогу про сплату недоїмки. Позивач не погодився з ними та звернувся до суду. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05.12.2023 позов ТОВ «Смайл Констракшн» задоволено частково, скасовано відповідні податкові повідомлення-рішення та вимогу про сплату недоїмки. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.01.2024 та 11.03.2024 відкрито провадження за апеляційними скаргами сторін. Справа перебуває на розгляді в апеляційній інстанції.

ДПС України зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту є неефективним і не забезпечує відновлення його порушених прав. Визнання протиправною та скасування Постанови № 89 не відновить права позивача на уникнення перевірок у період дії карантину і не вплине на застосування заходів, за захистом яких він звернувся до суду. На переконання ДПС, належним способом захисту є оскарження податкових повідомлень-рішень, винесених за результатами перевірки, що Позивач і здійснив у справі № 320/9473/23. Це свідчить, що Позивач обрав неналежний спосіб судового захисту. Відповідно до пункту 6.21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, обрання неналежного способу захисту є самостійною підставою для відмови у позові. Таким чином, задоволення позову позивача відбулося з порушенням, оскільки його вимоги не могли відновити порушені права і не підлягали задоволенню. З огляду на наведене, представник Державної податкової служби України просить суд долучити додаткові пояснення до матеріалів справи та врахувати їх при розгляді та відмовити ТОВ «Смайл Констракшн» у задоволенні позову в повному обсязі.

Позиція сторін по справі, висловлена у судових засіданнях

Представник позивача ТОВ «Смайл Констракшн» Наконечний В. Л. у судовому засіданні висловив усні пояснення та наполягав на задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача Кабінету Міністрів України Борискевич Ю. В. у судовому засіданні просила суд у задоволенні позовної заяви відмовити.

Представник третьої особи Міністерства фінансів України Лебідь Ю. В. у судовому засіданні вказав, що проти позовних вимог заперечує у повному обсязі та підтримує думку сторони відповідача.

Представник третьої особи Державної податкової служби України Стужук О. Ю. у судовому засіданні вказав, що заперечує проти позовних вимог у повному обсязі.

Обставини справи, встановлені судом.

03.02.2021 відповідачем прийнято Постанову Кабінету Міністрів України № 89 від 03.02.2021 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок у» (далі Постанова №89).

09.02.2021 Постанову № 89 опубліковано в офіційному виданні «Урядовий кур`єр» та 19.02.2021 в «Офіційному віснику України». Ця постанова набрала чинності з дня опублікування в офіційному виданні «Урядовий кур`єр».

Позивачем в адміністративній справі є Товариство з обмеженою відповідальністю "Смайл Констракшн", яке є юридичною особою, яка знаходиться за адресою: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 48,50А,офіс 13, ідентифікаційний код юридичної особи 39593112.

Постанова № 89 була безпосередньо застосована до позивача, оскільки позивач є суб`єктом правовідносин, у яких було застосовано оскаржуваний нормативно-правовий акт.

Згідно з наказом Головного управління ДПС у м. Києві № 3069-п від 13.04.2021 з 26.04.2021 по 26.05.2021 відповідно до Постанови № 89 та статей 20, 77, 82 Податкового кодексу України була проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ "СМАЙЛ КОНСТРАКШН" з питань дотримання податкового, валютного законодавства- за період з 01.04.2017 по 31.12.2020, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та іншого законодавства- за період з 21.01.2015 по 31.12.2020.

Головним управління державної податкової служби у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку та визначено в Акті про результати планової виїзної перевірки № 44001/ж5/26-15-07-06-02-10/39593112 від 02.06.2021 грошові зобов`язання позивачу на суму 610 531 003 грн.

Надалі, Головним управління державної податкової служби у м. Києві винесено вісім рішень від 26.01.2023 на визначення грошових зобов`язань позивачу на загальну суму 174 481 410,63 грн.

Вказані рішення оскаржуються позивачем в межах адміністративної справи № 320/9473/23.

Оскаржуваним абзацом четвертим Постанови № 89 Кабінетом Міністрів України відповідно до пункту 4 розділу II Прикінцеві положення Закону України від 17 вересня 2020 р. № 909-IX Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік постановлено скоротити строк дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України (далі - Кодекс), в частині дії мораторію на проведення документальних перевірок, право на проведення яких надається з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 Кодексу, дозволивши проведення такого виду перевірок юридичних осіб.

Проект Постанови № 89 розроблено Міністерством фінансів України, погоджено без зауважень: Міністерством цифрової трансформації України, Державною податковою службою України, Державною регуляторною службою України, погоджено з зауваженнями, які враховано: Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, Міністерством юстиції України.

Суду надані пояснювальна записка до проєкту оскаржуваного нормативно-правового акта, довідка про погодження проєкту оскаржуваної постанови, висновок Міністерства юстиції України за результатами правової експертизи проєкту оскаржуваної постанови, протокол узгодження позицій щодо проєкту вказаного нормативно-правового акта, висновок Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України.

Позивач вважаючи, що для захисту його прав та інтересів необхідно визнати Постанову № 89 протиправною та нечинною в частині, звернувся до суду із цим позовом.

Релевантні джерела права, оцінка аргументів учасників справи та висновки суду

Особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України (крім рішень стосовно виведення банків з ринку) унормовано положеннями статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, в пункті першому частини першої статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що предмет судового контролю стосується питання законності (крім конституційності) відповідних актів Кабінету Міністрів України.

Право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт (частина друга статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому, відповідно до положень частини третьої статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності.

Визначення нормативно-правового акта наведено в пункті 18 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якого таким визнається акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право кожного в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Смайл Констракшн" є юридичною особою, яка знаходиться за адресою: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 48,50А,офіс 13, ідентифікаційний код юридичної особи 39593112.

Наказом Головного управління ДПС у м. Києві № 3069-п від 13.04.2021 з 26.04.2021 по 26.05.2021 відповідно до Постанови № 89 та статей 20, 77, 82 Податкового кодексу України призначено документальну планову виїзну перевірку Товариство з обмеженою відповідальністю "Смайл Констракшн" з 26.04.2021 по дату завершення перевірки, тривалістю 20 робочих днів, за наслідками якої контролюючим органом винесено вісім рішень від 26.01.2023 на визначення грошових зобов`язань позивачу на загальну суму 174 481 410,63 грн.

Адміністративний позов подано позивачем до Окружного адміністративного суду м. Києва в липні 2021 року.

Таким чином, позивач є особою, яка в силу частини другої статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України мала право оскаржити нормативно-правовий акт, а саме: постанову Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 № 89 "Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок".

Отже, оскаржувана Постанова № 89 є нормативно-правовим актом, оскаржуване положення якого безпосередньо застосовувалось у правовідносинах, пов`язаних з проведенням документальної планової виїзної перевірки, а відтак він наділений правом звернення з даним позовом.

Відповідно до приписів частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Повноваження Кабінету Міністрів України регламентовано Конституцією України, Законом України № 794-VII від 27.02.2014 «Про Кабінет Міністрів України» (далі - Закон № 794-VII), Регламентом Кабінету Міністрів України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 950 від 18.07.2007 (далі Регламент) та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 113 Конституції України встановлено, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади та у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Кабінет Міністрів України відповідальний перед Президентом України та підконтрольний і підзвітний Верховній Раді України у межах, передбачених у статтях 85, 87 Конституції України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента України.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону № 794-VII Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Частиною другою цієї ж статті встановлено, що акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.

Пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім:

документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків;

документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу;

фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині:

обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

цільового використання пального та спирту етилового платниками податків;

обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

Інформація про перенесення документальних планових перевірок, які відповідно до плану-графіку проведення планових документальних перевірок мали розпочатися у період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), та на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" не були розпочаті, включається до оновленого плану-графіку, який оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, протягом 10 календарних днів з дня завершення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Документальні та фактичні перевірки, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними, тимчасово зупиняються на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19). Таке зупинення перериває термін проведення перевірки та не потребує прийняття будь-яких додаткових рішень контролюючим органом.

На період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" внесено зміни, зокрема, до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України і абзац перший пункту 52-2 замінено сімома новими абзацами такого змісту: "Установити мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня по 31 травня 2020 року, крім: документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу. У зв`язку з цим абзаци другий четвертий слід вважати відповідно абзацами восьмим десятим."

29 травня 2020 року набрав чинності Закон України від 13 травня 2020 року №591-IX "Про внесення змін до ПК України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким внесені зміни, зокрема до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України такого змісту: в абзаці першому слова та цифри "по 31 травня 2020 року" замінено цифрами та словами " 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)"; в абзаці восьмому слова та цифри "по 31 травня 2020 року" замінено цифрами та словами " 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)", а слова та цифри "до 30 березня 2020 року" - словами та цифрами "протягом 10 календарних днів з дня завершення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)"; в абзаці дев`ятому слова та цифри "до 31 травня 2020 року" замінено словами та цифрами "по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)"; в абзаці десятому слова та цифри "по 31 травня 2020 року" замінено цифрами та словами " 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Згідно із Законом України від 14 липня 2020 року №786-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо функціонування електронного кабінету та спрощення роботи фізичних осіб - підприємців", який набрав чинності з 8 серпня 2020 року, внесено зміни до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, а саме: після абзацу першого доповнено новим абзацом такого змісту: "документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків"; у зв`язку з цим абзаци другий - одинадцятий вважати відповідно абзацами третім - дванадцятим; в абзаці третьому слово і цифри "підпунктом 78.1.8" замінено словами і цифрами "підпунктами 78.1.7 та 78.1.8"; в абзаці п`ятому слова "зберігання та транспортування" замінено словами "зберігання, транспортування та обігу".

Отже, законодавець шляхом внесення змін до ПК України запровадив мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), а також зупинив на цей період проведення документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними.

Водночас, 4 жовтня 2020 року набрав чинності №909-ІХ, пунктом 4 розділу ІІ "Прикінцевих положень" якого встановлено, що у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, надано право Кабінету Міністрів України скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, крім випадків, коли зазначене може призвести до обмеження конституційних прав чи свобод особи.

На виконання вказаного Закону Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 3 лютого 2021 року №89 "Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, якою постановив скоротити строк дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення перевірок юридичних осіб.

07 червня 2023 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Як вказано судом вище, відповідно до положень частини 3 статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності.

Частиною 9 статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд може визнати нормативно-правовий акт протиправним (незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили) та нечинним повністю або в окремій його частині.

Суд зазначає, що відповідно до загального правила дії нормативно-правових актів у часі, застосуванню підлягають тільки діючі (чинні) нормативно-правові акти, тобто ті, які набрали і не втратили чинності на момент застосування (частини третьої статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України ).

Тлумачачи положення частини третьої статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України у справі з подібними правовідносинами (предметом якої був НПА, що втратив чинність) Верховний Суд у постанові від 01 лютого 2023 року у справі 640/18067/18 зазначив, що:«…суб`єкт правовідносин, до якого буде застосований чи застосується цей акт, якщо вважатиме, що цей нормативний документ порушує або порушуватиме його права чи інтереси, за наявності відповідного обґрунтування, може оскаржити нормативно-правовий акт як відразу після часу набрання ним чинності, так і будь-коли й тоді, коли нормативно-правовий акт чинний і продовжує регулювати певні відносини, внаслідок яких відбувається порушення його прав та/чи законних інтересів. 34. …до суду може бути оскаржений певний акт суб`єкта владних повноважень, який набрав чинності, є чинним та створює юридичні наслідки. 35. Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 у справі № 1-7/99 дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності. 39. З наведеного можна зробити висновок, що оскаржуваний акт, який на момент, прийняття судового рішення у судовій справі, вже був не чинним, не підлягає повторно визнанню нечинним, в порядку статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи приписи частини третьої цієї статті, оскільки нормативний акт, що є не чиним не може бути оскаржений, а отже і скасованим в судовому порядку».

Цей же висновок Верховний Суд повторив у постанові від 20 червня 2023 року у справі № 640/2412/20.

Статтею 265 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним. Так, частиною 1 цієї статті передбачено, що резолютивна частина рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання рішенням законної сили.

Приписами частини 2 статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 04.04.2024 у справі №320/2796/23, Кодексу адміністративного судочинства України визначає особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів. Такі положення стосуються наявності передбачених спеціальних повноважень суду у разі визнання такого акта протиправним, а саме - нормативно-правовий акт на відміну від індивідуального акту не скасовується з моменту його прийняття, а визнається нечинним повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду і, відповідно, не передбачає відновлення прав, які були порушені під час дії такого акта. Вказане спрямовано на гарантування ефективного захисту прав позивача, порушення прав якого припиняється з моменту втрати чинності акта, та водночас полягає у недопущенні можливості зловживання позивачем його правом на захист порушених прав внаслідок визнаної протиправності нормативно-правового акта (стягнення сплачених під час дії оспорюваного нормативно-правового акта податків, орендної плати тощо).

Колегія суддів зазначає, що норма частини 2 статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України є чіткою, зрозумілою та не допускає множинного тлумачення. Повноважень суду визнавати нормативно-правовий акт нечинним з моменту його прийняття нею не передбачено. Так само й інші норми Кодексу адміністративного судочинства України не містять положень, які б розширювали повноваження суду та дозволяли скасувати нормативно-правовий акт з моменту його прийняття (Аналогічний висновок містить постанова Верховного Суду від 09.04.2025 у справі № 826/17907/18).

Колегія суддів також ураховує висновки Верховного Суду викладені у постанові від 14.11.2018 у справі №826/24498/15, предметом оскарження у якій був нормативно-правовий акт, який зазнав змін і на час розгляду справи втратив чинність. Зокрема, Верховним Судом у вказаній справі визначено, що положення процесуального законодавства містять імперативне положення, яким по суті визначено повноваження суду при розгляді справи про визнання протиправним та скасування нормативно-правового акту та яке передбачає, що відповідний нормативно-правовий акт може бути визнаний нечинним відповідним рішенням суду лише з моменту набрання ним законної сили. Відповідно, з огляду на вищевказане імперативне положення Кодексу адміністративного судочинства України суд не наділений повноваженням визнання нормативно-правового акту нечинним з моменту його прийняття, зокрема, й з огляду на те, що останнє може порушувати принцип правової визначеності.

Колегія суддів звертає увагу, шо у рішенні Конституційного Суду України від 03 жовтня 1997 року № 4-зп надано роз`яснення стосовно порядку набрання чинності нормативно-правовими актами та зазначено, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному; звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього; загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше, тобто діє правило Lex posterior derogat priori - «наступний закон скасовує попередній».

Предметом правового регулювання оскаржуваного абзацу Постанови № 89 є скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення визначеного виду перевірок.

Відповідно, після набрання чинності Постановою № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», указані обмеження припинили свою дію.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку про втрату чинності Постановою № 89 шляхом вичерпання своєї дії, а саме скасування карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», у зв`язку із яким були встановлені обмеження передбачені Податковим кодексом України, зокрема впровадження мораторію на проведення документальних та фактичних перевірок контролюючим органом на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину.

Суд звертає увагу, що Верховний Суд неодноразово наголошував, що юридичний спір має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Згідно із статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання тлумачення частини другої статті 55 Конституції України (пункт перший резолютивної частини Рішення N 6-зп від 25 листопада 1997 року; пункт перший резолютивної частини Рішення N 9-зп від 25 грудня 1997 року; та пункт перший резолютивної частини Рішення N 19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року).

У Рішенні N 19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року Конституційний Суд України зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже, системне тлумачення статті 55 Конституції України дозволяє дійти висновку, що частина друга цієї статті гарантує "кожному" захист "своїх прав", які були порушені органами державної влади, місцевого самоврядування, посадовими і службовими особами. Саме в такому значенні сформульовано частини третю, п`яту та шосту статті 55 Конституції України.

Конституційний Суд України в підпункті 3.6 пункту три Рішення від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 (у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) зазначив, що системний аналіз, який провів Конституційний Суд України, свідчить, що поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» має один і той же зміст.

У вказаній справі Конституційний Суд України вирішив, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті четвертої Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, що звернулася до суду з позовом. Суд зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення порушених прав і захист законних інтересів, і у випадку задоволення судом його вимог, прийняте судом рішення повинно мати наслідком відновлення тих прав, за захистом яких позивач і звернувся до суду.

Таким чином, набрання чинності Постановою № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» виключає можливість застосування обраного позивачем способу захисту його порушеного права та визнання протиправною (незаконною чи такою, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили) та нечинною в частині судом Постанови Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 № 89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок».

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 826/24498/15.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною п`ятою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255, 264 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Рішення надіслати учасникам справи (їх представникам).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 19 вересня 2025 року.

Судді: Вісьтак М.Я.

Войтович І.І.

Сас Є.В.