Справа № 521/9700/25
Суддя: Роїк Д. Я.
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 521/9700/25
Провадження № 2-а/521/151/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Роїк Д.Я.

за участю:

секретаря судового засідання Каліній П.О.

сторони в судове засідання не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області та Департаменту патрульної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

12.06.2025 позивач звернувся до Хаджибейського районного суду м. Одеси з позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області та Департаменту патрульної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає про те, що 05.06.2025 року рядовим поліції 2 взводу 1 роти 2 батальйону УПП в Одеській області Дубровим Д.О. було винесено постанову ЕНА № 4902198 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді 340 грн. Відповідно до змісту постанови, 05.06.2025 року о 20 год 18 хвилин позивач здійснював рух на транспортному засобі у якого була несправна система випускання відпрацьованих газів, що проявилась підвищеним рівнем шуму під час їх виходу чим порушив п.31.4.6 ПДР. Позивач зазначає, що його дійсно зупинила патрульна поліції під час руху на транспортному засобі. Однак вважає зупинення безпідставним, порушень ПДР не було, очевидних ознак технічної несправності на транспортному засобі не було. Після зупинення та перевірки документів, інспектором поліції було повідомлено позивача про несправність системи випускання відпрацьованих газів, тому гучно працює двигун, та склав постанову. Враховуючи зазначене, просить суд скасувати постанову від 25.07.2025 ЕНА № 5314515, як таку, що винесена з порушенням вимог чинного законодавства України та закрити провадження у справі.

13.06.2025 позовну заяву залишено без руху, надано строк на усунення недоліків.

03.07.2025 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

14.07.2025 до суду від представника Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що категорично не погоджується з вимогами позивача, вважає їх необґрунтованими, такими, що не відповідають дійсності та нормам чинного законодавства України, спрямованими на намагання позивача уникнути адміністративної відповідальності. Департамент зазначає, що виконання службових обов`язків у складі екіпажу патрульної поліції, виконуючи доручення начальника управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції майора поліції Рубана Р.В. за № ВН10055/ 05.06.2025 «Про вжиття додаткових заходів щодо виявлення водіїв, які використовують транспортні засоби, що мають технічні несправності», 05.06.2025 приблизно о 20 год. 18 хв. за адресою: м. Одеса, вул. Святослава Ріхтера, б. 7, поліцейським 7-ої роти 2-го батальйону полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Дубровим Дмитром Олександровичем, було виявлено транспортний засіб марки «ВАЗ 2109», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням громадянина ОСОБА_1 , у якого на вказаному транспортному засобі була несправна система випускання відпрацьованих газів, що проявлялась підвищеним рівнем шуму під час їх виходу, в порушення п. 31.4.6.в) ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

За результатами розгляду адміністративної справи відносно позивача, поліцейським Дубровим Д.О. винесено постанову серії ЕНА № 4902198 від 05.06.2025.

Доказами вчинення гр. ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП є відеозапис з нагрудних відеореєстраторів поліцейських (пристрій № 473730 та 474938) та фото з місця події.

Відповідно до п. 31.1 ПДР визначено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств - виробників та іншої нормативно - технічної документації.

Пунктом 31.4 ПДР, визначено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:

-31.4.6.в) несправна система випускання відпрацьованих газів.

Такі стандарти, правила та нормативи передбачені національним стандартом України ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання», затверджені Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28.12.2010 за № 630.

ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби» передбачено:

- п. 6.6.7 - комплектність і стан систем випуску та нейтралізації відпрацьованих газів (за наявності), систем зниження шуму, інших систем та пристроїв, що передбачені конструкцією КТЗ і призначені для підвищення потужності двигуна та зменшення викидів забруднюючих речовин (систем наддуву, вентиляції картера, рециркуляції відпрацьованих газів, уловлювання випаровувань палива, подачі вторинного повітря, економайзера примусового холостого ходу тощо), мають відповідати вимогам підприємства-виробника КТЗ;

- п. 6.6.8 - не дозволено наявність прогарів, механічних пробоїн та нещільностей у з`єднаннях випускної системи КТЗ.

Крім того, розпорядженням Начальника Одеської обласної військової адміністрації Максима Марченка від 30.06.2022, заборонено на території міста Одеси та Одеської області рух транспортних засобів, що використовують у своїй конструкції систему випуску відпрацьованих газів без шумопоглинача або систему прямоток та конструктивні особливості системи випуску газів, які продукують надмірний рівень шуму.

Враховуючи зазначене, просить суд відмовити у задоволенні позову.

21.07.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначає, що поліцейський в порушення ч. 5 ст. 268 КУпАП не склав протокол про адміністративне правопорушення відповідного до вимог ст. 256 КУпАП. Вказував що в постанові не зазначено якими технічними засобами фіксувалось правопорушення.Позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі, а наданий відзив вважати необгрунтованим.

Суд заслухавши доводи та заперечення сторін, дослідивши докази наявні у матеріалах справи, виходить з наступного.

Судом встановлено, що Управлінням патрульної поліції в Одеській області в особі поліцейського 7-ої роти 2-го батальйону полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Дуброва Д.О. було винесено постанову серії ЕНА № 4902198 від 05.06.2025 про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 згідно якої водій, 05.06.2025 року о 20:18 в м. Одесі по вул. Святослава Ріхтера ( Щорса) 7 керував транспортним засобом, на вказаному транспортному засобі була несправна система випускання відпрацьованих газів, що проявлялась підвищеним рівнем шуму під час їх виходу, чим порушив п. 31.4.6. в) ПДР -несправна система випускання відпрацьованих газів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП та застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Так, приписами ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).

Положеннями пунктів 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 31.4 ПДР Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам.

Відповідно до пп. «в» п. 31.4.6 ПДР в) несправна система випускання відпрацьованих газів.

Статтею 1 ДСТУ 3649:2010 Національний стандарт України «Колісні транспортні засоби», «Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання», затвердженими наказом Держспоживстандарту України від 28.12.2010 № 630, закріплено, що цей стандарт поширюється на колісні транспортні засоби (надалі - КТЗ), в тому числі і на КТЗ категорії М, до яких відносяться самохідні КТЗ (автомобілі або автомобільні транспортні засоби), що мають не менше ніж чотири колеса і призначені для перевезення пасажирів (легкові автомобілі, мікроавтобуси, автобуси, тролейбуси).

Згідно з п. 7.6.4. ДСТУ 3649:2010 відповідність вимогам 6.6.5 6.6.8 перевіряють візуально.

У відповідності до п. 6.6.8 ДСТУ 3649:2010 Не дозволено наявність прогарів, механічних пробоїн та нещільностей у з`єднаннях випускної системи КТЗ.У свою чергу, частиною першою статті 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам і пройшли державний технічний огляд (за винятком транспортних засобів, що не підлягають огляду).

Згідно ст. 33 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам, затвердженим у встановленому порядку.

Відтак, обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

За правилами частини першої статті 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Розпорядженням Начальника Одеської обласної військової адміністрації Максима Марченка від 30.06.2022, заборонено на території міста Одеси та Одеської області рух транспортних засобів, що використовують у своїй конструкції систему випуску відпрацьованих газів без шумопоглинача або систему прямоток та конструктивні особливості системи випуску газів, які продукують надмірний рівень шуму.

У той же час, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (п. 1 ст. 247 КУпАП).

Статтею ст. 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ч. 1 ст. 73 КАС України слідує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Водночас, виходячи із закріпленого в частині 4 статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

У відзиві по позовну заяву та у судовому засіданні представник відповідача зазначав, що поліцейські зупинили транспортний засіб марки «ВАЗ 2109», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_1 , у зв?язку із тим, що були наявні очевидні ознаки технічної несправності транспортного засобу а саме несправна система випускання відпрацьованих газів, в порушення п. 31.4.6.в) ПДР, оскільки гучний вихлоп було чутно від авто позивача на всю вулицю і навіть в рухомому службовому авто поліцейських.

Заперечуючи проти даних тверджень позивач вказував, що відповідач зазначав, що візуально встановити порушення не можливо, ніякими технічними засобами це не встановлено та не зафіксовано, свідки відсутні.

При цьому, суд звертає увагу на приписи ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», якими відзначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Як встановлено з наявних матеріалів справи, доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є диск, на якому міститься відеозапис з нагрудних відеореєстраторів працівників патрульної поліції. Крім того, відповідачем до відзиву додано фото автомобіля позивача.

Так, оглянувши відеозапис події, що мала місце 05.06.2025, а також фото автомобіля позивача, суд погоджується з доводами відповідача про те, що останнім зафіксований факт технічної несправності системи відпускання відпрацьованих газів у виді прогарів, що відповідно до п. 7.6.4. ДСТУ 3649:2010 може бути встановлено візуально.

Пунктом 31.5 ПДР передбачено, що у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил (в тому числі і п. 31.4.6.в), водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Від так, оцінивши докази по справі та опитавши водія, поліцейський встановив, що позивач рухався без додержання п.п. 9.9 та 9.11 ПДР і не до місця безпосереднього ремонту чи стоянки, як те передбачено п. 31.5 ПДР, а свідомо використовував свій транспортний засіб з наявною технічною несправністю вихлопної системи - прогаром, чим порушував спокій громадян.

Крім того, під час розгляду справи позивача було ознайомлено з його правами згідно ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України ( 20:34 ).

Самі по собі твердження позивача про те, що він їхав на місце ремонту, суд не бере до уваги, оскільки не зазначено хто буде проводити ремонт, враховуючи пізню пору доби ( 20:44) , не зазначено конкретне СТО, його адреса, також під час спілкування з патрульними поліцейськими, позивач зазначав, що складно знайти запасні частини на його автомобіль, і він їздить в пошуках запчастин вже певний період часу. На момент зупинки, нової запчастини у позивача не має, тому з його висловлювань, можна прийти до висновку про неможливість відремонтувати автомобіль до кінця дня.

Вищезазначене узгоджується з обставинами встановленими поліцейськими під час винесення оскаржуваної постанови.

При цьому, будь-яких доказів того, що автомобіль був відремонтований в день складання постанови, або наступні дні, до винесення рішення, матеріали справи не містять.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП, покладено на органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі № 5-рп/2015 (Рішення) визначено, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Також, Конституційний Суд у вказаному рішенні звернув увагу на те, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Згідно з ч.3 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього кодексу.

В ч.ч.2-3ст.258 КУпАП встановлено, що Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог 283 КУпАП.

Відповідно до п. 4 розділу І "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128 - 129, частиною першою статті 132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 КУпАП.

Таким чином, при притягненні особи до адміністративної відповідальності позивача за ч.1ст.121 КУпАП працівником національної поліції протокол про адміністративне правопорушення не складається, постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення правопорушення.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, а тому правові підстави для скасування рішення суб`єкта владних повноважень відсутні.

У справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З урахуванням положень КАС України, судовий збір у разі відмови у задоволенні позову покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 72-74, 77, 90, 242-246, 250, 255, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області та Департаменту патрульної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення-відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення його повного тексту.

Повний текст рішення складено та підписано 23.09.2025.

Суддя