Справа № 758/6176/25
Суддя: Трусова Т. О.
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 758/6176/25
провадження № 2-а/753/267/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т. О. з секретарем судового засідання Розумієнком І. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

29.04.2025 ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивачка) звернулась до Подільського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до інспектора Управління патрульної поліції у місті Києві Губи Наталії Михайлівни, Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх у місті Києві,у якому просила визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення її до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Вимоги позову обґрунтовані тим, що відповідачі незаконно притягнули позивачку до адміністративної відповідальності за проїзд на заборонний сигнал світлофора та ненадання переваги в русі пішоходу, оскільки проїзд керованого позивачкою транспортного засобу на жовтий сигнал світлофора був зумовлений її фізіологічним станом та здійснений з дотриманням пункту 8.11. ПДР України, а пішохода на пішохідному переході під проїзду не було. За міркуванням позивачки також була порушена процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 12.05.2025 справу передано на розгляд Дарницького районного суду м. Києва.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва (далі - суд) від 17.06.2025 позовну заяву залишено без руху з підстав її подання без додержання вимог статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

27.06.2025 від позивачки надійшла заява про усунення недоліків разом з доказами надіслання копій поданих до суду документів Департаменту патрульної поліції .

Ухвалою суду від 02.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами статті 286 КАС України в судовому засіданні 17.07.2025.

17.07.2025 від позивачки надійшли клопотання про долучення доказів - відеозапису з відеореєстратора, та про витребування від Управління патрульної поліції у м. Києві відеозапису з нагрудної камери поліцейського та журналів реєстрації нагрудних відеореєстраторів.

В судовому засіданні суд відмовив у прийнятті до розгляду відеозапису з відеореєстратора та залишив без розгляду клопотання про витребування доказів з підстав їх подання без додержання вимог статей 79, 80 КАС України, роз`яснив позивачці наслідки заявлення позову до неналежного відповідача, встановив семиденний строк для подання заяви про заміну первісного відповідача належним відповідачем та відклав розгляд справи на 08.08.2025.

18.07.2025 від Департаменту патрульної поліції надійшла заява про залишення позовної заяви без руху з підстав заявлення позову до неналежного відповідача.

25.07.2025 від позивачки надійшла позовна заява у новій редакції з вимогами до Управління патрульної поліції у м. Києві, до якої долучено відеозапис з відеореєстратора.

В судове засідання 08.09.2025 учасники справи не з`явились.

Ухвалою суду від 08.09.2025 замінено первісних відповідачів - інспектора Управління патрульної поліції у місті Києві Губу Наталію Михайлівну та Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх у місті Києві, Управлінням патрульної поліції у місті Києві, залучено до участі у справі як належного відповідача Департамент патрульної поліції та відкладено розгляд справи на 22.09.2025.

22.09.2025 від Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти вимог позову. Позиція відповідача мотивована тим, що факт вчинення позивачкою адміністративного правопорушення був досліджений та встановлений поліцейським під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а відеозапис події надати неможливо з незалежних від відповідача причин, оскільки строк зберігання відеозаписів становить 30 днів.

Заслухавши позивачку, дослідивши надані нею докази та письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

19.04.2025 інспектор Управління патрульної поліції у місті Києві старший лейтенант поліції Губа Н. М. склала постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4535527 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП та наклала на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

У постанові зазначено, що 19.04.2025 о 09-40 год. у м. Києві на вул. Стеценка, 30/21 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Citroen C4, д.н.з. НОМЕР_1 , проїхала регульований пішохідний перехід на заборонений жовтий сигнал світлофора та не пропустила пішохода на пішохідному переході, чим порушила пункт 8.7.3.г ПДР - порушення проїзду на заборонний жовтий сигнал.

Надаючи оцінку доводам позову про неправомірність оскаржуваної постанови, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини першої статті 23 цього Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

У випадку порушення водієм правил дорожнього руху поліцейський має право зупинити транспортний засіб та вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи (стаття 35 Закону України «Про Національну поліцію»).

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша статті 9 КУпАП).

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247 КУпАП).

Подію адміністративного правопорушення утворюють обставини вчинення особою діяння (дії чи бездіяльності), що відбувається у певному часі, місці та певним способом, а склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона.

Законом України «Про дорожній рух» визначено, що порядок дорожнього руху на території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР України). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями пунктів 1.3., 1.9. ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 8.7.3. ПДР України, який встановлює значення сигналів світлофора, жовтий забороняє рух і попереджує про наступну зміну сигналів.

Частиною другою статті 122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення низки правил дорожнього руху, у тому числі і за проїзд на заборонний сигнал світлофора.

Санкція цієї норми передбачає штраф у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами статті 222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених, зокрема, частиною другою статті 122 цього Кодексу, віднесено до компетенції органів Національної поліції, діяти від імені яких мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Оскаржувану постанову винесено працівником підрозділу Національної поліції, якиймає спеціальне звання «старший лейтенант поліції», тобто особою, уповноваженою на розгляд вказаної справи.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 26.12.2019 у справі № 724/716/16-а та від 17.09.2020 у справі № 742/2298/17, відповідачем у справах про оскарження постанов у справах про адміністративні правопорушення, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Отже ураховуючи, що при винесенні оскаржуваної постанови інспектор Губа Н. М. діяла від імені Управління патрульної поліції у місті Києві, яке входить до структури Департаменту патрульної поліції - юридичної особи публічного права (міжрегіонального територіального органу Національної поліції), до функцій якого належить, зокрема, здійснення провадження в справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції України, та участь у судових справах, саме Департамент патрульної поліціїє належним відповідачем у цій справі.

Положеннями частин другої, четвертої статті 258 КУпАП визначено, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, протокол не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення.

З огляду на те, що стаття 258 КУпАП є спеціальною нормою, яка визначає особливий порядок та процедуру притягнення осіб до адміністративної відповідальності за окремі види адміністративних правопорушень, положення статті 276 цього Кодексу, яка визначає місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, на такі справи не поширюється.

Посилання позивачки на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015 є абсолютно безпідставним і недоречним, оскільки даним рішенням розтлумачено положення частини першої статті 276 КУпАП без урахуванням змін, внесених до цього Кодексу пізніше у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію».

Місцем вчинення правопорушення в розумінні статті 258 КУпАП є місце у просторі, де відбулися дії або бездіяльність, що становлять правопорушення, а також де настали його наслідки, що визначені законом як протиправні та за які передбачена адміністративна відповідальність, проте конкретних просторових рамок поняття «місце вчинення правопорушення» КУпАП та інші нормативно-правові акти не визначають.

За обставинами справи установлено, що місцем вчинення правопорушення є територія м. Києва (проїзна частина вул. Стеценка).

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови та пояснень позивачки розгляд справи відбувся у м. Києві на цій же вулиці після зупинення керованого нею транспортного засобуна вимогу поліцейських, які діяли відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» і безперервно переслідували транспортний засіб від безпосереднього місця вчинення правопорушення, а відтак вимоги статті 258 КУпАП відповідач не порушив.

Згідно з нормою статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 72 КАС України).

За загальними правилами доказування в адміністративному судочинстві кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, при цьому обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (статті 77, 78 КАС України).

Незважаючи на те, що у розглядуваній справі відповідач не надав доказів на виконання вимог статті 77 КАС України з незалежних від нього причин (закінчення строку зберігання відеозаписів, визначеного Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 18.12.2018 № 1026 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 за № 28/3299), факт проїзду на заборонний сигнал світлофора відповідачка визнає, а відтак вказана обставина доказуванню не підлягає.

Проїзд позивачки на заборонний сигнал світлофора також підтверджується наданим нею ж відеозаписом з встановленого в її транспортному засобі відеореєстратора (його задньої камери), що був досліджений в судовому засіданні.

З відеозапису убачається, що під час руху керованого позивачкою автомобіля за ним у попутному напрямку у цій же смузі, але на значній відстані, рухався автомобіль поліції, проте ще до моменту наближення транспортних засобів до світлофорного об`єкта, на якому увімкнувся жовтий сигнал, автомобіль поліції перестроївся в сусідню смугу.

Жодних інших транспортних засобів на зазначеній ділянці дороги відеозаписом не зафіксовано.

Наведене свідчить про неспроможність стверджень позивачки про те, що гальмування керованого нею автомобіля створило б аварійну ситуацію.

Можливість зупинити транспортний засіб у визначеному місці (у даному випадку - перед світлофором) залежить виключно від водія, який з урахуванням дорожньої обстановки повинен вибрати безпечну швидкість руху (пункт 12.1. ПДР України), що спростовує доводи позивачки про відповідність її дій вимогам пункту 8.11. ПДР України.

Належних та переконливих доказів на підтвердження того, що у розглядуваній ситуації позивачка діяла в умовах крайньої необхідності, нею не надано.

До того ж різке погіршення самопочуття позивачки та виникнення нагальної необхідності відправити природні потреби (відвідати туалет) не підтверджується зафіксованим відеозаписом змістом її розмови з чоловіком, який перебував в автомобілі як пасажир.

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що позивачку обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності за проїзд на заборонний сигнал світлофора за частиною другою статті 122 КУпАП, а під час встановлення адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскаржувана постанова також містить вказівку на ненадання позивачкою переваги у русі пішоходу (пункт 4.16. ПДР України), проте жодних доказів на підтвердження вказаної обставини відповідач не надав, такі дані відсутні і на відеозаписі.

До того ж дії щодо ненадання переваги у русі пішоходу на регульованому пішохідному переході за умови, що вони не спричинили створення аварійної обстановки, не утворюють самостійний склад адміністративного правопорушення і охоплюються об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП (проїзд на заборонний сигнал світлофора).

Водночас наявність в оскаржуваній постанові вказівки на ненадання позивачкою переваги у русі пішоходуне впливає на суть прийнятого відповідачем рішення і його законність, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись статтями 2, 5-9, 20, 73-78, 90, 241, 242, 243, 244, 246, 255, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя: