Справа № 754/12610/25
Суддя: Коваленко І. І.
Дата ухвалення: 2025-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/544/25
РІШЕННЯ

Іменем України

19 вересня 2025 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коваленко І.І.

за участю секретаря судового засідання Гуцул Д.Г.

за участю представниці позивача Кухаренко О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Стислий виклад позицій сторін

05 серпня 2025 року адвокатка Кухаренко О.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , оскаржила постанову серії ЕНА № 05323413 від 26 липня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, якою на Позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн за правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП), оскільки Позивач 26.07.2025 о 22 год. 01 хв. у м. Києві, на вул. Кіото, керуючи транспортним засобом Land Rover Range Rover, номерний знак НОМЕР_1 , користувався засобами зв`язку (мобільний телефон), тримаючи їх у руках, та не пред`явив на вимогу поліцейського посвідчення водія та реєстраційний документ, чим порушив п. 2.1 (а), 2.1 (б), 2.9 (д) Правил дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, та скоїв адміністративне правопорушення, за яке частиною другою статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Представниця Позивача просить визнати незаконною та скасувати постанову і закрити справу про адміністративне правопорушення, оскільки:

1)поліцейські не роз`яснили Позивачу його права, не повідомили про початок розгляду справи, не оголосили, яка справа підлягає розгляду та хто притягається до адміністративної відповідальності, не повідомили про час, дату і місце розгляду справи, не надали можливості ознайомитися з матеріалами справи, надати свої пояснення, ознайомитися з доказами, не оголосили про закінчення розгляду справи і не оголосили постанову, чим порушили статті 245, 268 КУпАП та пункти Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395;

2)поліцейські відмовили адвокату у доступі до місця зупинки Позивача, чим порушили право Позивача на захист;

3)в оскаржуваній постанові зазначено обставини (не пред`явлення на вимогу поліцейського посвідчення водія та реєстраційного документа на т.з.), які не охоплюються складом частини другої статті 122 КУпАП;

4)відсутні належні докази користування телефоном під час руху, поліцейський їх не надав.

21 серпня 2025 року Управління патрульної поліції у місті Києві подало відзив на позовну заяву.

15 вересня 2025 року представник Департаменту патрульної поліції (надалі - Відповідач) подав до Суду відзив на позовну заяву, у якому заперечує щодо позовних вимог, стверджуючи, що:

1)інспектор діяв відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 та до ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", таким чином зафіксовано розгляд справи на портативний нагрудний відеореєстратор (надалі - Відеозапис1, Відеозапис 2);

2)права Позивача при розгляді справи було повністю забезпечено. Інспектор роз`яснив водієві його права й обов`язки, не перешкоджав отриманню правової допомоги та допуску адвоката. На відеозаписах видно, що адвокат позивача прибув на місце розгляду (25:52), і водію було чітко роз`яснено його права (48:19). Таким чином гарантії, передбачені статтею 268 КУпАП, були дотримані;

3)оформлення справи здійснено відповідно до вимог закону: протокол про адмінправопорушення складено на місці події, інспектор всебічно з`ясував обставини справи та оцінив зібрані докази;

4)в оскаржуваній постанові зазначено такі обставини - «тримав у руці мобільний телефон і не пред`явив інспектору посвідчення водія та реєстраційний документ», що охоплюються частиною другою статті 122 КУпАП;

5)доводи про порушення процедури розгляду не доведені. Навіть за припущення формальних недоліків це не впливає на сутність справи та не є підставою для скасування постанови.

Клопотання учасників справи та процесуальні дії у справі

14 серпня 2025 року Суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, призначив розгляд справи за правилами позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання з розгляду справи призначив на 04.09.2025 о 11:45.

11 вересня 2025 року Суд замінив неналежного відповідача - Управління патрульної поліції у місті Києві - на належного відповідача Департамент патрульної поліції.

18 вересня 2025 року Представник Відповідача у судове засідання не з`явився, заявив клопотання про розгляд справи у його відсутність.

У судовому засіданні представниця Позивача підтримала доводи, викладені у позовній заяві, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

26 липня 2025 року о 22:10:03 капітан поліції Галка Сергій Миколайович прийняв постанову серії ЕНА № 05323413, відповідно до якої на Позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 510,00 грн, оскільки Позивач 26.07.2025 о 22 год. 01 хв. у м. Києві, на вул. Кіото, керуючи транспортним засобом Land Rover Range Rover, номерний знак НОМЕР_1 , користувався засобами зв`язку (мобільний телефон), тримаючи їх у руках, та не пред`явив на вимогу поліцейського посвідчення водія та реєстраційний документ, чим порушив п. 2.1 (а), 2.1 (б), 2.9 (д) Правил дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, та скоїв адміністративне правопорушення, за яке частиною другою статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

У графі 7 «До постанови додаються» відсутні посилання на будь-які докази.

В оскаржуваній постанові зазначено, що особу Позивача встановлено згідно з посвідченням водія серії НОМЕР_2 .

Позивач відмовився підписувати постанову.

Дослідивши в судовому засіданні Відеозапис1, Відеозапис 2, які були створені 15.08.2025 і додані до відзиву, що є відеозаписами з нагрудних камер (з БК № 473632, БК № 472086), Суд встановив такі обставини:

21:48:50 - початок відеозапису;

21:49:39 - на узбіччі припаркований транспортний засіб з увімкненими аварійними покажчиками, д.н.з НОМЕР_1 ;

21:50:36 - водій повідомляє поліцейського, що має намір скористатися правовою допомогою, адвокат приїде через 30 хв;

21:50:45 - поліцейський повідомив водія про відеофіксацію та висловив вимогу пред`явити посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб;

21:51:12 - поліцейський повідомляє водію причину зупинки - водій розмовляв по телефону під час керування транспортним засобом;

21:51:38 - водій повідомляє поліцейському, що він не відмовляється представити документи, однак зробить це у присутності юриста;

21:52:04 - поліцейський висловив водію пропозицію пройти огляд у лікаря-нарколога, оскільки його поведінка не відповідає обстановці;

21:54:30 - поліцейський повідомив водію, що на нього буде складено протокол та постанову;

22:14:14 - прибув адвокат;

22:16:20 - поліцейський повідомив адвокатці, що постанова вже винесена і її можна оскаржити у судовому порядку.

Оцінка суду

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Адміністративна відповідальність за частиною другою статті 122 КУпАП настає за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а також порушення правил навчальної їзди.

Отже, адміністративним правопорушенням за правилами частини другої статті 122 КУпАП визнається, зокрема, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук.

Підпункт «а» пункту 2.9 Розділу 2 Правил №1306 визначає, що водієві забороняється: під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Звертаючись до суду, Позивач заперечував факт вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, використання мобільного телефону під час руху. Позивач наполягав на своїй невинуватості та вимагав надання доказів вже під час спілкування з поліцейськими, які зупинили його транспортний засіб, що зафіксовано на наданому Суду відеозаписі.

У пункті 30 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а зазначено, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 зазначив, що провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення. Також Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що навіть у випадку, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, стадія фіксації адміністративного правопорушення та формування матеріалів справи є обов`язковою і має передувати такому розгляду справи.

Згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 15 травня 2019 року у справі №537/2088/17, правомірність постанови має ґрунтуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 у справі №211/3520/16-а, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

На підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, Відповідач надав Суду диск із матеріалами відеофіксації порушення.

Суд, дослідивши докази, що долучені Департаментом до матеріалів справи, зазначає, що із відеоматеріалів з нагрудних камер працівників поліції неможливо встановити подію правопорушення (користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку), про яку йдеться в оскаржуваній постанові, оскільки на відеоматеріалах зафіксовано лише обставини, які мали місце після зупинки транспортного засобу Позивача.

Суд першої інстанції вважає, що за таких обставин факт вчинення Позивачем правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, є недоведеним, оскільки відповідачем не надано суду доказів, що позивачка допустила порушення п. 2.9 (д) ПДР.

Щодо обставин порушення Відповідачем пунктів 2.1. (а) та 2.1. (б) ПДР, які визначають, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон), то Суд відзначає, що за таке порушення відповідальність встановлена у частині першій статті 126 КУпАП, яка визначає, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Поліцейські не складали постанову про притягнення до відповідальності Позивача за частиною першою статті 126 КУпАП. Дії Позивача (не пред`явлення на вимогу поліцейського посвідчення водія та реєстраційного документа), які зазначені у постанові, що оскаржується, неправильно кваліфіковано Відповідачем.

Інші порушення (порушення процедури прийняття постанови), на які посилається Позивач, Суд не розглядає, оскільки Відповідачем не подано жодного доказу на підтвердження факту порушення Позивачем Правил дорожнього руху, що стали підставою для притягнення його до відповідальності за частиною лругою статті 122 КУпАП, а згідно з п. 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на те, що Відповідач не виконав свій обов`язок щодо доказування складу адміністративного правопорушення та правомірності оскаржуваного рішення, Суд вважає, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення винесена щодо позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу без додержання законності, тому підлягає скасуванню, а справу про адміністративне правопорушення необхідно закрити за відсутністю в діях Позивача складу адміністративного правопорушення.

Суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині вимог щодо визнання протиправними дії інспектора Управління патрульної поліції в місті Києві щодо складання постанови серії ЕНА № 05323413 від 26 липня 2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, оскільки з огляду на встановлені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності та чітко визначені повноваження місцевого загального, як адміністративного, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, що визначені у частині третій статті 286 КАС України, а саме: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Розподіл судових витрат

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача судовий збір у розмірі 484,48 грн за правилами частини першої статті 139 КАС України, яка визначає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 134, 139, 246, 255, 268, 286 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову серія ЕНА № 05323413 від 26 липня 2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 1а частиною другою статті 122 КУпАП - закрити.

У решті вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (, 01601, Україна, місто Київ, вулиця Академіка Богомольця, будинок, 10) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 484,48 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суд підписує рішення без його проголошення. Дата складення повного судового рішення 19.09.2025 року.

Суддя Інна КОВАЛЕНКО