Справа № 741/511/25
Суддя: Крупина А. О.
Дата ухвалення: 2025-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження номер 2-а/741/29/25
Єдиний унікальний номер 741/511/25
РІШЕННЯ

іменем України

22 вересня 2025 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

секретаря судового засідання Кузьменка І.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

УСТАНОВИВ:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з цим адміністративним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 березня 2025 року постановою інспектора відділення поліції № 4 (м. Носівка) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області Кульгейка О.М. на нього ( ОСОБА_1 ) накладено адміністративне стягнення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Зі змісту оскаржуваної постанови ЕНА № 4222182 слідує, що 08 березня 2025 року о 10 год 12 хв. в м. Носівка, проїзд Космічний 1, ОСОБА_1 передав керування ТЗ ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_1 , громадянину ОСОБА_2 , який не мав права керування транспортними засобами відповідної категорії, чим порушив п. 2.9Г ПДР.

Свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, а саме передачі керування транспортним засобом своєму синові ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач не визнає та стверджує, що керування не передавав, в автомобілі не перебував, протокол про адміністративне правопорушення відносно нього не складався, докази, які б свідчили про вчинення позивачем правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП, відсутні.

Просив суд позовні вимоги задовольнити, визнати постанову інспектора патрульної поліції відділення поліції № 4 (м. Носівка) Ніжинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Кульгейка О.М. серії ЕНА № 4222182 від 08 березня 2025 року по справі про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч. 2 КУпАП неправочинною та скасувати її, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області Крупини А.О. від 20 березня 2025 року відкрито позовне провадження у даній справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а. с. 18).

Одночасно визначено відповідачеві Головному управлінню Національної поліції в Чернігівській області п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву, який обраховувати з дня вручення копії указаної ухвали.

08 квітня 2025 року на адресу суду від представника відповідача Миткевич Ю.В. надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , за змістом якого відповідач просить у задоволенні позовних вимог через їх необгрунтованість та безпідставність відмовити у повному обсязі. Зазначає, що 08 березня 2025 року о 10 год 12 хв. в м. Носівка нарядом СРПП ВП № 4 Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області під час патрулювання на проїзді Космічний, 1, був виявлений автомобіль ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , 2012 року народження, який не мав права керування.

Під час спілкування з неповнолітнім та його батьком було встановлено, що останній передав керування транспортним засобом своєму неповнолітньому сину, що підтверджується відеозаписами з нагрудної камери поліцейських, які долучені як докази по справі в п. 7. оскаржуваної постанови.

Відносно позивача було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ЕНА № 4222182 від 08 березня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.

Під час оформлення матеріалів у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху поліцейським було доведено до відома правопорушника підстави оформлення матеріалів, роз`яснено правопорушнику його права, визначені ст. 268 КУпАП, та строки оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, визначені ст. 289 КУпАП.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 1500 грн. ГУНП в Чернігівській області вважає заявлену суму завищеною, недоведеною та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки дана справа не є складною, а, відтак, час, який витрачений на виконання відповідних робіт, ураховуючи кваліфікацію представника адвоката, склав не більше 1 години.

Одночасно до відзиву на позовну заяву додано відеозапис з нагрудної камери від 08 березня 2025 року поліцейського (3 відеофайли) (а. с. 23, 24).

Правом на подачу відповіді на відзив позивач ОСОБА_1 не скористався.

У судовому засіданні 22 вересня 2025 року позивач ОСОБА_1 позов підтримав повністю з правових підстав, зазначених у ньому. Пояснив, що має право на керування транспортним засобом ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_2 . Того дня (08 березня 2025 року) права на керування даним транспортним засобом він передав не синові ОСОБА_3 , а дівчині, яка має посвідчення водія відповідної категорії. Під час зупинки поліцейськими саме остання була водієм даного автомобіля, однак поза межами відео фіксації змінила місце водія на інше, натомість син ОСОБА_4 пересів на місце за кермом. Син обмовив себе, указавши, що саме він керував автомобілем, оскільки злякався поліцейських. Підстав для зупинки ТЗ не було, оскільки його водій не порушував ПДР.

Представник позивача адвокат Левченко Г.В. до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомленим належним чином.

Представник відповідача ГУНП в Чернігівській області у судове засідання 14 серпня 2025 року не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив суд судові засідання по даній справі провести без участі представника ГУНП.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд уважає, що неявка сторін не перешкоджає розгляду справи, оскільки не позбавляє суд можливості встановити всі обставини справи, необхідні для вирішення спору.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши усі докази по справі, і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом установлено, що постановою серії ЕНА № 4222182 від 08 березня 2025 року, винесеною інспектором ВП № 4 (м. Носівка) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області, лейтенантом поліції Кульгейком О.М. позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. за ч. 2 ст.126 КУпАП за те, що того дня (08 березня 2025 року) о 10 год 12 хв. в м. Носівка, проїзд Космічний, ОСОБА_1 передав керування ТЗ ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_2 , громадянину ОСОБА_2 , який не мав права керування транспортними засобами відповідної категорії, чим порушив п. 2.9Г ПДР допуск до керування особи, яка не має права керування ТЗ.

Транспортний засіб ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_2 , належить ОСОБА_5 (пункт 5).

До постанови додано відеозапис з нагрудного відеореєстратора М505 (пункт 7).

Переглядом відеозапису з нагрудного реєстратора поліцейського, закріпленого на форменому одязі, проведеної 08 березня 2025 року на місці винесення постанови серії ЕНА № 460 встановлено, що поліцейськими було виявлено та зупинено автомобіль ВАЗ-21093, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 (10:03:32). На вимогу поліцейських надати для перевірки посвідчення водія та реєстраційне свідоцтво на т.з., останній повідомив, що посвідчення водія він не має, так як йому 13 років, їде з совхозу (Малоносівки), (10:04:20); батько дозволив їздити (10:05:27). На питання поліцейського відповідає, що батько знає, що йому ( ОСОБА_2 ). не можна їздити (10:05:32). Позивач, який прибув на місце зупинення транспортного засобу (10:08:56) причетності до факту використання ним даного транспортного засобу на законних підставах та передачі його неповнолітньому синові ОСОБА_2 , у відповідь на повідомлення поліцейського про адміністративну відповідальність за такі дії ч. 2 ст. 126 КУпАП, не заперечує (10:09:28).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Так, згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі п. 3 ст. 288 КУпАП постанова іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими цим кодексом.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положеннями ч. 1 ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Аналізуючи викладене, суд зазначає, що умовою надання адміністративним судом захисту прав є встановлення їх порушення відповідачем, який перебуває у відповідних публічних правовідносинах із позивачем, проте своїми протиправними рішеннями, діями (бездіяльністю) впливає на його обов`язки, права чи інтереси.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам та організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Право на керування транспортними засобами відповідної категорії може бути надано:

автомобілями, колісними тракторами, самохідними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами, які експлуатуються на вулично-дорожній мережі, всіх типів (категорії B1, B, C1, C, T), за винятком автобусів, трамваїв і тролейбусів, - особам, які досягли 18-річного віку; (частина 2 статті 15 Закону України «Про дорожній рух».)

У відповідності до п.1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № №580-VIII (далі - Закон №580) поліцейські уповноважені проводити превентивну та профілактичну діяльність спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень, у відповідності до п.11 працівники поліції регулюють дорожній рух та здійснюють контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з п. 2.3. ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог ПДР та пред`явити для перевірки документи зазначені в п. 2.1 ПДР.

Предметом оскарження у даній справі є постанова інспектора поліції по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху про накладення адміністративного стягнення передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.

Згідно зі ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону №580 регламентовано, що поліція, відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580, у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

У силу ч. ч. 1-2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема, …частини перша, друга і четверта статті 126 … КУпАП

Таким чином, за приписами ст. 222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, зокрема ч. 2 ст. 126, покладено на органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Пунктом 2 розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» передбачено, що постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями …, зокрема частиною другою статті 126, виноситься поліцейськими підрозділів Департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 2.2 ПДР України власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Пунктом 2.9 ґ ПДР України передбачено, що водієві забороняється, передавати керування транспортним засобом особам, які не мають при собі посвідчення на право керування ним, якщо це не стосується навчання водіння відповідно до вимог розділу 24 цих Правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача права керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відеозапис з нагрудного реєстратора поліцейського від 08 березня 2025 року, хоча і складається з окремих відео файлів, у повній мірі відображає хронологію подій та обставини, котрі мають значення і є достатніми для вирішення цієї справи. При його перегляді у суду не виникло сумнівів у достовірності зафіксованої на відеозаписі інформації, а тому відеозапис є належним та допустимим доказом. Слід урахувати, що дані про відеозапис указано в оскаржуваній постанові (пункт 7).

При цьому, суд уважає беззаперечним той факт, що саме неповнолітній ОСОБА_2

8 березня 2025 року о 10 год 12 хв. в м. Носівка, проїзд Космічний, керував транспортним засобом ВАЗ-21093, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , та не мав при собі посвідчення водія. Тому його батько, ОСОБА_1 , як особа яка використовує даний транспортний засіб на законних підставах, чого він не заперечував у судовому засіданні, є суб`єктом відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Твердження позивача про незаконність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, у зв`язку з нескладанням щодо нього протоколу у справі про адміністративне правопорушення, суд відхиляє, оскільки відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України N 1395 від 07 листопада 2015 року, із змінами, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за N 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу

Невизнання позивачем факту керування неповнолітнім ОСОБА_2 , 2012 року народження, та своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, суд розцінює як спосіб захисту та намагання уникнути адміністративної відповідальності у виді 3400 грн. штрафу, що, на думку суду, є невиправданим, оскільки його показання у судовому засіданні спростовуються переглянути у судовому засідання відеозаписом з місця події.

Суд привертає увагу, що на відеозаписі з реєстратора поліцейського ані Кашич Т.В., ані ОСОБА_2 не називають працівникам поліції прізвище особи - дівчини, яка, нібито, перебувала за кермом його автомобіля, не зазначають, де наразі перебуває ця особа, також позивач не заявляв суду клопотання про допит її в якості свідка та не забезпечив її явку до суду.

Статтею 35 Закону № 580 встановлено за наявності яких підстав поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Частиною 3 статті 35 Закону № 580 передбачено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

З наданого відеозапису випливає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було проінформовано про конкретну причину зупинки транспортного засобу.

Разом з тим, правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Отже, фактичні дані, які містяться в оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху, і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, а доводи позивача, якими він заперечує правомірність складеної постанови, спростовані.

Що стосується вимоги позову в частині визнання постанови серії ЕНА № 4222182 від 08 березня 2025 року по справі про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч. 2 КУпАП, неправочинною, то суд звертає увагу на наступне.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Звертаючись до суду з даним позовом, Позивач, окрім вимоги про скасування постанови, просить визнати її не правочинною, однак, виходячи з положень ч. 3 ст. 286 КАС України, яка містить вичерпний перелік рішень суду за наслідками розгляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, вимога ОСОБА_1 у цій частині задоволенню не підлягає.

За вище викладених обставин, позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, є не обґрунтованими та не доведеними, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є законною та відповідає нормам чинного законодавства.

Наведене дає підстави для висновку, що поліцейський Кульгейко О.М., встановивши порушення позивачем вимог ч.2 статті 126 КУпАП, в межах наданих йому повноважень, правомірно склав оскаржувану постанову та застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн., а, відтак, правові підстави для скасування постанови серії ЕНА № 4222182 слідує, що 08 березня 2025 року відсутні. Ураховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати позивачу не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 126, 213, 222, 245, 251, 255, 258, 276, 283-285 КУпАП, ст.ст. 2, 5-10, 14, 20, 72-79, 90, 94, 241-246, 250-251, 255, 286, 293, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про сторони у справі:

позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, адреса місцезнаходження: 14000, м. Чернігів, проспект Перемоги, буд. 74, код згідно .

Повне рішення складено 22 вересня 2025 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА