Справа № 420/9253/25
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9253/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Радчука А.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення зайво нарахованого грошового забезпечення,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 , у якій позивач просить суд стягнути з громадянина ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції грошові кошти зайво нарахованого грошового забезпечення за період невиходу на службу в сумі 3 029,88 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 88 копійок; стягнути з громадянина ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції судовий збір у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що наказом Департаменту патрульної поліції від 01 листопада 2024 року №2483 о/с старшого сержанта поліції ОСОБА_1 з 01 листопада 2024 року звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію». Водночас ОСОБА_1 було нараховано грошове забезпечення за жовтень місяць 2024 року в якому, згідно висновку службового розслідування, він був відсутній на службі без поважних причин з 07.30 07.10.2024 по 19.30 07.10.2024, з 07.30 08.10.2024 по 19.30 08.10.2024, з 19.30 11.10.2024 по 07.30 12.10.2024, з 19.30 12.10.2024 по 07.30 13.10.2024, з 07.30 по 19.30 15.10.2024, з 07.30 по 19.30 16.10.2024, з 19.30 19.10.2024 по 07.30 20.10.2024, з 19.30 20.10.2024 по 07.30 21.10.2024, з 07.30 по 19.30 23.10.2024, з 07.30 по 19.30 24.10.2024, з 19.30 27.10.2024 по 07.30 28.10.2024, з 19.30 28.10.2024 по 07.30 29.10.2024, з 07.30 по 19.30 31.10.2024. Згідно розрахунку грошового забезпечення у зв`язку з відсутністю на службі без поважних причин, відповідачу нараховано грошове забезпечення у сумі 3 029,88 грн.

Враховуючи, що згідно Порядку №260 за час відсутності поліцейського на службі без поважних причин грошове забезпечення не виплачується, позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача зайво нарахованого грошового забезпечення за період невиходу на службу в сумі 3 029,88 грн.

Ухвалою суду від 07.04.2025 року позовну заяву залишено без руху, а позивачу надано десятиденний строк на усунення недоліків.

21.04.2025 року від представника позивача надійшла заява на виконання ухвали суду від 07.04.2025 року з додатками, а саме з доказами надіслання відповідачу листом з описом вкладення позовної заяви та доданих до неї документів за належною йому адресою та з документом про сплату судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Ухвалою суду від 13.05.2025 року продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 у зв`язку з невідповідністю адміністративного позову вимогам пункту 2 ч. 5 ст. 160 КАС України

22.05.2025 року до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, в якій зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків відповідача.

Ухвалою суду від 09.06.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

Згідно відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_1 знятий з реєстрації 02.07.2019 року, проте дані щодо наступної реєстрації місця проживання у реєстрі відсутні.

Відповідачу копію ухвали суду про відкриття провадження у справі направлялась за адресою, що зазначена в позовній заяві, проте судова кореспонденція повернута до суду з відміткою відповідальної особи поштового зв`язку «адресат відсутній».

Додатково судом, відповідно до ч. 1 ст. 130 КАС України, 23.06.2025 року на офіційному веб-порталі судової влади України розміщено оголошення про розгляд цієї справи.

Однак, відзив на адміністративний позов до суду не надходив.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в поліції.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 29 квітня 2024 року №724 о/с старшого сержанта поліції ОСОБА_1 прийнято на службу в поліцію та призначено на посаду поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №1 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 01 листопада 2024 року №2483 o/c старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №1 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, з 01 листопада 2024 року звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Докази оскарження наказу про звільнення від 01 листопада 2024 року №2483 o/c до суду не надані.

14.02.2025 року начальником управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції затверджено Висновок за результатами службового розслідування щодо встановлення причин та обставин порушення службової дисципліни, що виразилось у відсутності на службі без поважних причин 07.10.2024, 08.10.2024, 11.10.2024, 12.10.2024, 15.10.2024, 16.10.2024, 19.10.2024, 20.10.2024, 23.10.2024, 24.10.2024, 27.10.2024, 28.10.2024, 31.10.2024 поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону № 1 полку УПІ в Одеський області ДПП старшого сержанта поліції ОСОБА_1 .

За висновком службового розслідування: Відомості що стали підставою для проведення службового розслідування визнати такими, що знайшли своє підтвердження. Дні відсутності з 07.30 07.10.2024 по 19.30 07.10.2024, з 07.30 08.10.2024 по 19.30 08.10.2024, з 19.30 11.10.2024 по 07.30 12.10.2024,3 19.30 12.10.2024 по 07.30 13.10.2024, з 07.30 по 19.30 15.10.2024, з 07.30 по 19.30 16.10.2024, з 19.30 19.10.2024 по 07.30 20.10.2024, з 19.30 20.10.2024 по 07.30 21.10.2024, з 07.30 по 19.30 23.10.2024, з 07.30 по 19.30 24.10.2024, з 19.30 27.10.2024 по 07.30 28.10.2024, з 19.30 28.10.2024 по 07.30 29.10.2024, з 07.30 по 19.30 31.10.2024 на службі старшого сержанта поліції ОСОБА_2 визнані прогулами. За вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, визначеної статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 5, 6 та 8 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, підпунктів 1 та 10 пункту 3.1 розділу ІІІ посадової інструкції поліцейського УПП в Одеській області ДПП, затвердженої наказом ДПП від 13.11.2018 № 5112, поліцейський взводу № 2 роти № 2 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП старший сержант поліції ОСОБА_1 заслуговує на дисциплінарне стягнення, однак, враховуючи, що Наказом ДПП від 01.11.2024 № 2483 о/с, відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» останнього звільнено зі служби в поліції з 01.11.2024, обмежитись цим.

У зв`язку із тим, що ОСОБА_1 було нараховано грошове забезпечення за жовтень 2024 року, проте, згідно висновку службового розслідування він був відсутній на службі без поважних причин з 07.30 07.10.2024 по 19.30 07.10.2024, з 07.30 08.10.2024 по 19.30 08.10.2024, з 19.30 11.10.2024 по 07.30 12.10.2024, з 19.30 12.10.2024 по 07.30 13.10.2024, з 07.30 по 19.30 15.10.2024, з 07.30 по 19.30 16.10.2024, з 19.30 19.10.2024 по 07.30 20.10.2024, з 19.30 20.10.2024 по 07.30 21.10.2024, з 07.30 по 19.30 23.10.2024, з 07.30 по 19.30 24.10.2024, з 19.30 27.10.2024 по 07.30 28.10.2024, з 19.30 28.10.2024 по 07.30 29.10.2024, з 07.30 по 19.30 31.10.2024, відповідачем складений Розрахунок грошового забезпечення, що виплачено відповідачу за дні прогулів, та підлягає поверненню. Сума до повернення 3029,88 грн.

Позивач надав докази надіслання відповідачу розрахунку на повернення, проте оскільки у добровільному порядку відповідач суму грошового забезпечення, що виплачене за дні прогулів, не відшкодував, позивач звернувся до суду з позовною заявою про її стягнення.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України Про Національну поліцію від 02.07.2015 № 580-VIII (далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України Про Національну поліцію, поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Як визначено статтею 17 Закону України Про Національну поліцію, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Поліцейський має службове посвідчення та спеціальний жетон. Зразки та порядок видання службових посвідчень та спеціальних жетонів затверджуються Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до ст. 64 Закону України Про Національну поліцію, особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію», служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Стаття 18 Закону України Про Національну поліцію визначає основні обов`язки поліцейського.

Згідно ч. 1 цієї статті поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно ч. 10 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський: 1) забезпечується належними умовами для виконання покладених на нього службових обов`язків; 2) отримує в органах поліції в установленому порядку інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, та матеріали, необхідні для належного виконання покладених на нього обов`язків; 3) користується повноваженнями, передбаченими цим Законом, незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу; 4) своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України; 5) у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченими цим Законом та іншими актами законодавства; 6) захищає свої права, свободи та законні інтереси всіма способами, що передбачені законом; 7) під час виконання поліцейських повноважень користується безоплатно всіма видами громадського транспорту міського, приміського і місцевого сполучення (крім таксі), а також попутним транспортом. Поліцейські, які виконують повноваження поліції на транспортних засобах, крім того, мають право на безоплатний проїзд у поїздах, на річкових і морських суднах. Під час службових відряджень поліцейські мають право на позачергове придбання квитків на всі види транспорту і розміщення в готелях при пред`явленні службового посвідчення та посвідчення про відрядження; 8) може бути переміщений по службі залежно від результатів виконання покладених на нього обов`язків та своїх професійних, особистих якостей.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

Стаття 94 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається Кабінетом Міністрів України залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання (ч. 1).

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 затверджений Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі Порядок №260).

Відповідно до п. 3 розд. І Порядку №260 (у редакцій від 21.08.2020, що діяла у спірний період), грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять:

1) посадовий оклад;

2) оклад за спеціальним званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);

4) премії;

5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до п. 6, п. 7 розд. І Порядку №260, підставою для виплати грошового забезпечення є наказ керівника (начальника) органу, закладу, установи Національної поліції (далі - орган поліції) про призначення на посаду поліцейського відповідно до номенклатури посад, наказ ректора ЗВО про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу поліції та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат.

Грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення.,

Згідно з п. 8 розд. І Порядку №260, за час відсутності поліцейського на службі без поважних причин грошове забезпечення не виплачується.

Підставою припинення виплати грошового забезпечення поліцейському є наказ керівника (начальника) органу поліції, у якому вказується, за який період припиняється виплата грошового забезпечення.

Звернення позивача до суду обумовлено тим, що ОСОБА_1 було нараховано грошове забезпечення за жовтень 2024 року, проте, згідно висновку службового розслідування він був відсутній на службі без поважних причин з 07.30 07.10.2024 по 19.30 07.10.2024, з 07.30 08.10.2024 по 19.30 08.10.2024, з 19.30 11.10.2024 по 07.30 12.10.2024, з 19.30 12.10.2024 по 07.30 13.10.2024, з 07.30 по 19.30 15.10.2024, з 07.30 по 19.30 16.10.2024, з 19.30 19.10.2024 по 07.30 20.10.2024, з 19.30 20.10.2024 по 07.30 21.10.2024, з 07.30 по 19.30 23.10.2024, з 07.30 по 19.30 24.10.2024, з 19.30 27.10.2024 по 07.30 28.10.2024, з 19.30 28.10.2024 по 07.30 29.10.2024, з 07.30 по 19.30 31.10.2024.

У зав`язку з викладеним відповідачем складений Розрахунок грошового забезпечення, що виплачено відповідачу за дні прогулів, та підлягає поверненню.

Таким чином позивач звернувся про стягнення з відповідача зайво нарахованого грошового забезпечення за період невиходу на службу в сумі 3 029,88 грн.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Так, частина перша статті 1212 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

За змістом частини першої статті 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц зазначила, що у статті 1215 Цивільного кодексу України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і, відповідно, тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц зазначив, що під час застосування правил статті 1215 ЦК України як винятку із статті 1212 ЦК України суди зобов`язані встановлювати наявність не двох, а трьох критеріїв для відмови у поверненні безпідставно набутого майна: добровільність дій боржника, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів.

Таким чином, Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що не підлягають поверненню безпідставно набуті кошти за умови наявності одночасно таких умов, як здійснення виплати добровільно, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів. У разі якщо відсутня одна із наведених умов, передбачених п.1 ч.1 ст. 1215 ЦК України, то грошові кошти, виплачені набувачу, підлягають поверненню платнику.

Під час розгляду цієї справи судом не встановлено умов, що виключають повернення відповідачем безпідставно набутих коштів.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що у відповідача виник обов`язок щодо повернення позивачу безпідставно набутого грошового забезпечення, що виплачено за дні прогулів, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення зі ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції грошові кошти зайво виплаченого грошового забезпечення за період невиходу на службу в сумі 3029,88 грн.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

При цьому, згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява №4909/04, відповідно до п. 58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі"Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torijav.Spain) від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, розподіл судових витрат зі сплати судового збору на користь Департаменту патрульної поліції не здійснюється. Інші судові витрати не заявлені.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74-77, 90, 130, 139, 162, 242-246, 255-258, 262, 291, 295, 297 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення зайво нарахованого грошового забезпечення - задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) грошові кошти зайво виплаченого грошового забезпечення за період невиходу на службу в сумі 3029,88 грн. (три тисячі двадцять дев`ять гривень 88 коп.).

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку і строки, встановлені ст.ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук