Справа № 560/14504/24
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/14504/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Петричкович А.І.

Суддя-доповідач - Сушко О.О.

17 вересня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Мацького Є.М. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії з листопада 2021 року;

- зобов`язати відповідача перерахувати розмір пенсії за віком з листопада 2021 року;

- зобов`язати відповідача виплатити компенсацію втрати частини доходу за невиплачені суми пенсійних виплат з 03.06.2012 по дату фактичної виплати, за невиплату пенсії у встановленому Законом розмірі з листопада 2021 року, за невиплату пенсії з 01.08.2022.

Відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2024 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 27.06.1991 призначено пенсію відповідно до закону СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР» від 15.05.1990 №1480-І.

З 01.03.1993 позивачці припинено виплату пенсії в зв`язку з виїздом в Ізраїль.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 жовтня 2015 року по справі № 686/13483/15-а визнано протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому щодо не поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 . Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому перерахувати та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 03.06.2012 в розмірах відповідно чинного законодавства.

З 03.06.2012 позивачу поновлено виплату пенсії.

Рішенням від 29.07.2022 № 2912/05-16 припинено нарахування пенсії по пенсійній справі № 94 ОСОБА_2 до з`ясування обставин з 01.08.2022.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року по справі №560/19542/23, яке набрало законної сили 09 квітня 2024 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 29.07.2022 № 2912/05-16 щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.08.2022. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у поновленні виплати ОСОБА_1 пенсії за віком на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою її представником. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити нарахування пенсії за віком ОСОБА_1 , та поновити виплату пенсії ОСОБА_1 на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою її представником. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідно до довідки про доходи №922433, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснило позивачці виплату пенсії з 01.08.2022, однак її розмір слав 996,98 грн. щомісячно.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Так, положеннями статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) закріплено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 вказаного Закону визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення: умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа мас право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення: умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Нормами ст. 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виключно цим Законом, визначаються, зокрема порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Згідно ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач не заперечує проти позову, та не наводить жодних норм законодавства, які б надавали право пенсійному органу встановлювати особливості виконання рішення суду в наведений спосіб, а саме встановлення відмітки "Не підлягають МП, призначення за рішення суду у твердому розмірі".

За змістом частин 1, 2 статті 46 Закону №1058-ІV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Статтями 1- 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі - Закон №2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, сума індексації грошових доходів громадян.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Тобто, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів; 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини, так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

З метою реалізації Закону №2050-ІІІ Кабінет Міністрів України 21.02.2001 прийняв постанову №159, якою затвердив Порядок №159.

Згідно пункту 1 Порядку №159, його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до п. 2 Порядку №159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Детальний перелік грошових доходів, що підлягають компенсації, наведено у пункті 3 Порядку №159, яким встановлено, що компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, сума індексації грошових доходів громадян.

Отже, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, які вже були нараховані.

Таким чином, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Відтак, право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми попередньо нараховані, але не виплачені.

В силу статті 1 Закону №2050-ІІІ слідує, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події) як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

У пункті 4 Порядку №159 встановленоно, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Враховуючи викладене, бездіяльність відповідача є протиправною щодо ненарахування та невиплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була йому нарахована та виплачена на підставі рішення суду по справі №560/19542/23.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Мацький Є.М. Залімський І. Г.