Справа № 620/400/25
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції - Бородавкіна С.В.
Суддя-доповідач - Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року Справа № 620/400/25

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області,

Головного управління Пенсійного фонду України в

Чернігівській області

про визнання протиправним рішення і зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - Відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - Відповідач-2) в якому просила:

- визнати протиправним рішення від 25.12.2024 ГУПФУ в Житомирській області щодо відмови їй здійснити перерахунок та виплату раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання з 02.04.2024, з розрахунку 54% суддівської винагороди, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028,00 грн, встановленого на 01 січня 2024 року абзацом 4 статті 7 Закону України ''Про Державний бюджет на 2024 рік'', та суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначеній згідно довідки ТУ ДСА України в Чернігівській області від 06.12.2024 №792 у розмірі 149886,00 грн;

- зобов`язати ГУПФУ в Чернігівській області здійснити їй перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання з 02.04.2024 з розрахунку 54% суддівської винагороди, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028,00 грн., встановленого на 01 січня 2024 року абзацом 4 статті 7 Закону України ''Про Державний бюджет на 2024 рік'', та суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначеній згідно довідки ТУ ДСА України в Чернігівській області від 06.12.2024 №792 у розмірі 149886,00 грн.. що становить 80938,44 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначала, що в порушення вимог статті 143 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» їй було відмовлено у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі наданої довідки. При цьому, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, оскільки вказана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій.

2. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року адміністративний позов було задоволено частково, а саме:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 25.12.2024 №13 про відмову в проведенні перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України ''Про судоустрій і статус суддів'' на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 06.12.2024 №792;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 02.04.2024 в розмірі 54% суддівської винагороди на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 06.12.2024 №792, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Чернігівській області.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Крім того, суд, посилаючись на правові висновки Конституційного Суду України, зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом.

При цьому, суд зазначив, що після надходження оновленої довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Відповідач 2 повинен був провести перерахунок пенсії Позивачки.

Відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовна вимога про зобов`язання здійснити перерахунок щомісячного довічного утримання в обрахованому Позивачкою розмірі - 80938,44 грн є втручанням у дискреційні повноваження Відповідача, що виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач - ГУ ПФУ в Житомирській області подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції - скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні позовних вимог - відмовити повністю.

В обґрунтування своїх вимог Відповідач 1, посилаючись на ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", зазначає, що з 1 січня 2024 року установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі - 2102 гривні.

При цьому, ГУ ПФУ в Житомирській області відзначає, що після 18.02.2020 нормативно-парові акти щодо зміни розміру складових суддівської винагороди не приймались.

Також Відповідач 1 стверджує, що Позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області, а тому суд першої інстанції безпідставно зобов?язав Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити спірний перерахунок.

З цих та інших підстав, на думку Апелянта, оскаржуване ним рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2025 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

5. У строк, встановлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

6. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

7. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

8. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Указом Президента України «Про призначення суддів» від 14.09.2009 №295/2017 ОСОБА_1 призначено суддею Деснянського районного суду міста Чернігова /т.1 а.с. 12-13/.

Наказом Деснянського районного суду міста Чернігова від 01.04.2024 №31-кг ОСОБА_1 звільнено з посади судді у відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Деснянського районного суду міста Чернігова у зв`язку з поданням заяви про відставку» від 21.03.2024 №867/0/15-24 /т.1 а.с. 15-17/.

Сторонами не заперечується, що Позивачці з 02.04.2024 призначено довічне грошове утримання судді у відставці/

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.09.2024 по справі №620/7110/24 зобов`язано ГУПФУ в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання з 02.04.2024 в розмірі 54% суддівської винагороди. Вказане рішення суду першої інстанції у вказаній частині постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2025 залишено без змін (https://reyestr.court.gov.ua/Review/126413703).

На виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду по справі №620/4896/24 Територіальне управління ДСА України у Чернігівській області видало позивачу довідку від 06.12.2024 №792 про розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 15.10.2024 /т.1 а.с. 18/.

У зв`язку з наведеним ОСОБА_1 звернулась до ГУПФУ в Чернігівській області із заявою про перерахунок її щомісячного грошового утримання з урахуванням складових, указаних в оновленій довідці.

Вказану заяву розглянуло за екстериторіальним принципом ГУПФУ в Житомирській області, яке рішенням від 25.12.2024 за №13 у її задоволенні відмовило, оскільки Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у відставці, - 2102,00 грн. Тобто підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у зв`язку зі зміною складових суддівської винагороди відсутні /т.1 а.с. 10-11/.

9. Позивачка, вважаючи порушеним своє право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у належному розмірі, звернулася до суду з цим позовом.

10. Нормативно-правове обґрунтування.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIІІ).

Частиною 3 статті 142 Закону №1402-VIII встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2 % грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (частина 4 статті 142 Закону №1402-VIII).

За змістом частини 1 статті 4 Закону №1402-VIII судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (частина 2 статті 4 Закону №1402-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 2 статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Пунктом 1 частини 3 статті 135 Закону №1402-VI (в редакції Закону №1774-VIII) передбачено, що базовий розмір посадового окладу судді становить, зокрема судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовується регіональний коефіцієнт 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб (частина 4 статті 135 Закону №1402-VI).

Відповідно до ч. 3 ст. 135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу, зокрема, судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Отже, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, насамперед залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначення прожитковому мінімуму, правова основу для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень встановлені Законом України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 № 966-XIV.

Відповідно до ст. 1 Закону України № 966-XIV прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону № 966-XIV прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Так, за змістом абз. 4 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб було встановлено у розмірі 3028 гривні.

У той же час, згідно з абз. 5 статті прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, було встановлено у розмірі 2102 гривні.

Висновки суду апеляційної інстанції.

11. Отже, окремими приписами Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 гривні саме для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді.

12. Поряд з наведеним судова колегія також враховує висновки Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2025 року у справі № 240/9028/24, згідно яких суд констатував, що приписи абзацу п`ятого статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» є чинними, не визнавалися Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

13. При цьому, колегія суддів відзначає, що з метою встановлення чіткого критерію вирішення судами спорів щодо застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів починаючи із 2021, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2025 у справі № 240/9028/24 сформувала правовий висновок, згідно з яким починаючи з 2021 у законах про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 1 січня відповідного календарного року грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

14. Разом з тим, апеляційний суд відзначає, що Велика Палата Верховного Суду також акцентувала увагу на тому, що під час вирішення спорів у подібних правовідносинах мають враховувати саме останній правовий висновок Великої Палати Верховного Суду.

15. На підставі викладеного, колегія суддів приходить висновку, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо здійснення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 06.12.2024 №792 із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, відмінного від 2102 грн, є обґрунтованою, оскільки підстави для визначення розміру суддівської винагороди із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 1 січня календарного року, зокрема на 01.01.2024 у розмірі 3028 грн відсутні.

16. Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів зазначає, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 25.12.2024 №13, є правомірним та скасуванню не підлягає, доводи Апелянтів відповідають викладеним вище висновкам ВП ВС.

17. Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

18. Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

19. Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

20. Отже, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області підлягає задоволенню частково, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року - скасуванню в частині, а у задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії та ухвалити постанову, якою у задоволенні адміністративного позову в цій частині - відмовити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року в інщій частині - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 17 вересня 2025 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Є.І. Мєзєнцев

В.В. Файдюк