Справа № 640/8839/22
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2025 року Справа№640/8839/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Стойки В.В. розглянувши в порядку загального провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

В обгрутування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку в установі відповідача як непрацюючий пенсіонер, який отримує пенсію з 1997 року.

Первинно пенсію було призначено на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення". В подальшому 01.01.2004 року набув чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV та пенсія позивача була перерахована на умовах цього Закону. Разом з цим при здійсненні перерахунку відповідачем не було зараховано до страхового стажу позивача додатково по 1 року за кожний повний рік стажу роботи за Списком № 1, як визначено у ст. 24 Закону України № 1058.

Обгрунтовуючи позовні вимоги в іншій частині позивач зауважує, що в матеріалах його персійної справи зазначено підставу перерахунку пенсії "ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ". Проте суд в межах справи № 640/2568/20 лише дав оцінку відмові відповідача у перерахунку пенсії та законності позовних вимог.

Також ОСОБА_1 зазначає, що на виконання рішення суду по справі № 640/2568/20 її пенсію було перераховано, проте не виплачено компенсацію згіно вимог Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати".

На підставі викладеного позивач вважає свої права порушеними та, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

Визнати протиправними дії, рішення та бездіяльність відповідача щодо:

відмови на звернення позивача від 26.04.2022 р. усунути допущену відповідачем помилку, яка полягає у недоданні до її страхового стажу додатково по одому року за кожний повний рік роботи за періоди з 12.10.1960 р. по 25.05.1961 р.; з 19.06.1961 р. по 17.10.1961 р.; з 12.11.1961 р. по 31.01.1966 р.; з 01.02.1966 р. по 01.10.1967 р.; з 02.10.1967 р. по 04.04.1971 р.; з 05.04.1971р. по 28.02.1976р.; з 01.03.1976 р. по 21.06.1988р.; з 22.06.1988 р. по 28.02.1990 р.; з 01.03.1990 р. по 30.06.1993 р.; з 01.07.1993 р. по 31.12.1996 р., які належать до виробництв, робіт, професій, посад і показників за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала право на пенсію на пільгових умовах, та провести перерахунок пенсії;

зазначення в облікових записах щодо пенсії позивача, що підставою її перерахунку є "ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ";

виплати позивачу у 2022 році перерахованої частини пенсії за період січень 2020 р. лютий 2022 р. без компенсації (індексації) втрати частини доходу, у зв`язку із порушенням відповідачем строків її виплати.

Зобов`язати відповідача:

у строк, який не перевищує 10 днів з дня набрання цим рішенням законної сили задовольнити звернення позивача від 26.04.2022 р. додавши до її страхового стажу додатково по одому року за кожний повний рік роботи за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала право на пенсію на пільгових умовах, за періоди з 12.10.1960 р. по 25.05.1961 р.; з 19.06.1961 р. по 17.10.1961 р.; з 12.11.1961 р. по 31.01.1966 р.; з 01.02.1966 р. по 01.10.1967 р.; з 02.10.1967 р. по 04.04.1971 р.; з 05.04.1971р. по 28.02.1976р.; з 01.03.1976 р. по 21.06.1988р.; з 22.06.1988 р. по 28.02.1990 р.; з 01.03.1990 р. по 30.06.1993 р.; з 01.07.1993 р. по 31.12.1996 р., та прийняти рішення щодо перерахунку пенсії позивача відповідно до норм чинного законодавства України, у термін та спосіб, які водночас не перешкоджають належному виконанню відповідачем судових рішень у справах №640/1441/20 та №640/2568/20, які набрали законної сили, є обов`язковими для виконання і не змінюються рішенням суду по даній справі.

Копію рішення про перерахунок пенсії надати позивачу;

у строк, який не перевищує 10 днів з дня набрання цим рішенням законної сили зазначити в облікових записах (протоколах перерахунку пенсії) щодо пенсії позивача, що підставою її перерахунку є абзац 3 частини 1 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

у строк, який не перевищує 30 днів з дня набрання цим рішенням законної сили нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу (пенсії) за період січень 2020 р. лютий 2022 р., у зв`язку із порушенням строків її виплати;

у строк, який не перевищує 90 днів з дня набрання цим рішенням законної сили вжити заходи, які забезпечать виплату компенсації втрати частини доходу (пенсії), у зв`язку із порушенням строків її виплати, в розмірі передбаченому законодавством та виключно в тому місяці, коли виплачується несвоєчасно виплачена пенсія (її частина), в тому числі та, яка виплачується одним платежем після перерахунку (донарахування) проведеного на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, а саме:

здійснити запровадження у програмних засобах, які застосовує відповідач для перерахунків, донарахування тощо та виплати пенсій, змін, які забезпечать автоматичне нарахування компенсації втрати частини доходу (пенсії), у зв`язку із порушенням строків її виплати, разом з перерахунком, донарахуванням тощо пенсій, який здійснюється відповідачем на виконання судових рішень які набрали законної сили, з місяця за який пенсія (її частина) нараховується по місяць її фактичної виплати, та виплату такої компенсації в місяць, в якому виплачується несвоєчасно виплачена пенсія (її частина), в тому числі та, яка виплачується одним платежем після перерахунку (донарахування) проведеного на виконання судових рішень;

до завершення вказаного заходу відповідачу, в особі керівника відповідача, визначити посадових осіб, які безпосередньо одночасно з перерахунком, донарахуванням тощо пенсії, в тому числі на виконання судових рішень, нараховуватимуть компенсацію втрати частини доходу (пенсії), у зв`язку із порушенням строків її виплати. Керівнику відповідача здійснювати особистий контроль за одночасним нарахуванням компенсації у таких випадках перерахунку пенсій за минулі періоди, і не допускати випадків невиплати такої компенсації у місяць виплати донарахованої чи перерахованої відповідачем пенсії (її частини) на виконання судових рішень."

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.06.2022 клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задоволено, звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору, відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

26.07.2022 року відповідач надав відзив по справі, згідно змісту якого зазначено, що необхідною умовою для застосування положень ст. 24 Закону № 1058-ІV в межах даного спору є надання довідки відповідно п. 20 Порядку № 367.

Щодо позовних вимог, які стосуються компенсації (індексації) втрати частини доходу, відповідачем зазначено, що у січні 2022 року на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2021 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2022 по справі № 640/2568/20 Головним управлінням проведено перерахунок пенсії за віком з 03.01.2020 з виключенням періоду, за який врахована заробітна плата для обчислення пенсії, трудового стажу з 01.01.1987 по 31.12.1987 та з 01.01.1989 по 31.12.1991.

Зазначено, що кошти по перерахунку згідно рішення судів за період з 03.01.2020 по 28.02.2022 будуть нараховані позивачу в наступний виплатний період.

А відтак, враховуючи те, що донарахована сума коштів на виконання рішень суду була здійснена одноразовою виплатою, тобто має разовий характер, відповідач вважає, що у даному випадку положення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» застосуванню не підлягають.

Враховуючи наведене відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11.02.2025 року прийнято до провадження адміністративну справу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11.02.2025 року позов залишено без руху.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25.02.2025 року в задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду, - відмовлено. Продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12.03.2025 року продовжено розгляд справи.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12.05.2025 року розгляд адміністративної справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26.05.2025 року виправлено описку.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19.06.2025 року у задоволенні клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, - відмовлено. Відкладено розгляд справи.

07.07.2025 року позивачем надано заяву, згідно змісту якої позов підтримано.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14.07.2025 року продовжено строк підготовчого засідання по справі.

29.07.2025 року позивачем надано заяву, зміст якої в загальному зводиться до того, що визначення відповідачем "ЗА РІШЕННЯМ СУДУ" як підстава перерахунку пенсії створює умови, за яких він позбувся обов`язку виплачувати несвоєчасно виплачену частину пенсії у визначені Законом №1058 розміри та строки, а також компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку із несвоєчасною виплатою пенсії, та тим поставив її у гірші умови ніж осіб, які не отримали пенсію вчасно з власної вини.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18.08.2025 року закінчено підготовче провадження та призначено адміністративну справу до розгляду по суті.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18.09.2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, ) в частині недодання до її страхового стажу додатково по одному року за період з 01.01.2004 по 14.12.2021 (включно) залишено без розгляду.

Відповідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вкладене, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує пенсію за віком.

Згідно рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2021 року по справі № 640/2568/20, яке набуло законної сили 19.10.2021 року, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у задоволенні вимог про виключення з періоду, за який врахована заробітна плата для обчислення пенсії з 01.01.1987 по 31.12.1987 та з 01.01.1989 по 31.12.1991. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виключити з періоду, за який врахована заробітна плата для обчислення пенсії трудовий стаж з 01.01.1987 по 31.12.1987 та з 01.01.1989 по 31.12.1991 та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 03.01.2020.

Відповідно матеріалів пенсійної справи позивача, в рішеннях про перерахунок пенсії починаючи з 28.01.2022 року в графі «Особливості» визначено «ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ з 03.01.2020».

Згідно змісту заяви від 26.04.2022 року позивач просив відповідача провести перевірку обґрунтованості незастосування з 01.01.2004 р. по теперішній час при визначенні тривалості страхового стажу вимог Закону №1058, щодо збільшення тривалості страхового стажу на один рік за кожний повний рік роботи за Списком №1 з врахуванням правової позиції Верховного Суду із цього питання; надати копії документальних підтверджень прийняття рішення не додавати до страхового стажу по одному року за кожний рік роботи за Списком №1; надати інформацію про наявність у відповідача обґрунтованих підстав потребувати додаткових підтверджень такої роботи та заходів, вжитих для їх отримання із наданням копій відповідних документів; здійснити необхідні заходи для збільшення тривалості страхового стажу на один рік за кожний повний рік роботи за Списком №1 з 01.01.2004 р. та проведення відповідного перерахунку пенсії.

Відповідач листом від 20.05.2022 р. № 10038-8564/Д-02/8 2600/22, у відповідь на заяву позивача від 26.04.2022 року повідомив, що "період, який підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи визначає підприємство шляхом надання уточнюючої довідки у відповідності зі списками, затверджуваними Кабінетом Міністрів України на підставі первинних документів за час роботи на відповідному підприємстві".

Також згідно змісту заяви від 26.04.2022 року позивач просив відповідача у тому числі скасувати визначення підставою перерахунку пенсії "ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ" та прийняти за заявою від 03.01.2020 р. законне рішення щодо перерахунку пенсії, а також внести необхідні виправлення до облікових записів щодо нарахування моєї пенсії; здійснити всі необхідні дії для невідкладного нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів (пенсії), у зв`язку із порушенням ГУ ПФУ строків її виплати.

Відповідач листом від 23.05.2022 р. № 2500-0202-8/54227, у відповідь на заяву позивача від 26.04.2022 року, зазначив, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2021 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2022 по справі №640/2568/20 проведено перерахунок пенсії за віком з 03.01.2020 в межах зобов`язальної частини. Кошти по перерахунку за рішенням суду за період з 03.01.2022 по 28,02.2022 в загальній сумі 4419,21 грн. нараховані в квітні місяці 2022 року разом, з поточною пенсією за квітень через поштове відділення № 02105, число виплати -15. Іншої інформації лист відповідача не містить.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII регулював питання пенсійного забезпечення та гарантував всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, який, згідно преамбули, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Отже, з 1 січня 2004 року Закон № 1058-ІV є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Відповідно до ст. 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як визначено ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-ІV (в редакції від 01.01.2004 року), періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. При цьому за кожний повний рік стажу роботи, до набрання чинності цим Законом, на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України (36-2003-п), зайнятість на яких давала право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно ч. 3 ст. 24 Закону № 1058-ІV (в редакції згідно із Законом N 345-VI (345-17) від 02.09.2008) за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників (36-2003-п), затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

З 1 жовтня 2017 року ч. 3 ст. 24 Закону № 1058-ІV застосовується із змінами, внесеними згідно із Законом № 2148-VIII від 03.10.2017, а саме: за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Згідно спірних правовідносин періоди роботи позивача з 12.10.1960 р. по 25.05.1961 р.; з 19.06.1961 р. по 17.10.1961 р.; з 12.11.1961 р. по 31.01.1966 р.; з 01.02.1966 р. по 01.10.1967 р.; з 02.10.1967 р. по 04.04.1971 р.; з 05.04.1971р. по 28.02.1976р.; з 01.03.1976 р. по 21.06.1988р.; з 22.06.1988 р. по 28.02.1990 р.; з 01.03.1990 р. по 30.06.1993 р.; з 01.07.1993 р. по 31.12.1996 р. кваліфіковані відповідачем як робота за Списком № 1, що власне і не заперечується.

Враховуючи що, у відповідача наявний обов*язок зарахувати зазначені періоди роботи за Списком № 1 додатково по одному року до страхового стажу позивача, як визначено в положеннях ст. 24 Закону № 1058-ІV.

При цьому позиція Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо необхідності надання довідок на умовах Порядку № 367 покладає на позивача надмірний тягар щодо доведеності обставин, які попередньо вже визначені як достатні для наявності у останнього права на застосування подожень ст. 24 Закону № 1058-ІV.

Враховуючи наведені висновки суд вважає за належне:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо недодання до страхового стажу ОСОБА_1 додатково по одому року за кожний повний рік роботи за періоди з 12.10.1960 р. по 25.05.1961 р.; з 19.06.1961 р. по 17.10.1961 р.; з 12.11.1961 р. по 31.01.1966 р.; з 01.02.1966 р. по 01.10.1967 р.; з 02.10.1967 р. по 04.04.1971 р.; з 05.04.1971р. по 28.02.1976р.; з 01.03.1976 р. по 21.06.1988р.; з 22.06.1988 р. по 28.02.1990 р.; з 01.03.1990 р. по 30.06.1993 р.; з 01.07.1993 р. по 31.12.1996 р., які належать до виробництв, робіт, професій, посад і показників за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала право на пенсію на пільгових умовах, та провести перерахунок пенсії;

зобов*язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 додатково по одому року за кожний повний рік роботи за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала право на пенсію на пільгових умовах, за періоди з 12.10.1960 р. по 25.05.1961 р.; з 19.06.1961 р. по 17.10.1961 р.; з 12.11.1961 р. по 31.01.1966 р.; з 01.02.1966 р. по 01.10.1967 р.; з 02.10.1967 р. по 04.04.1971 р.; з 05.04.1971р. по 28.02.1976р.; з 01.03.1976 р. по 21.06.1988р.; з 22.06.1988 р. по 28.02.1990 р.; з 01.03.1990 р. по 30.06.1993 р.; з 01.07.1993 р. по 31.12.1996 р. та прийняти рішення щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до норм чинного законодавства України, у зв*язку з чим перерахувати та виплатити пенсію з 15.12.2021 року.

Щодо формулювання позовних вимог у вигляді зобов*язання прийняти рішення щодо перерахунку пенсії позивача відповідно до норм чинного законодавства України, «у термін та спосіб, які водночас не перешкоджають належному виконанню відповідачем судових рішень у справах №640/1441/20 та №640/2568/20, які набрали законної сили, є обов`язковими для виконання і не змінюються рішенням суду по даній справі».

По-перше, суд не розглядає правовідносини, які були досліждені в межах справ №640/1441/20 та №640/2568/20 в контексті їх практичної реалізації, адже це не відноситься до його повноважень.

По-друге, таке формулювання також фактично має на увазі судовий контроль за виконанням рішення суду, щодо чого зазначено нижче.

Щодо позовних вимог з приводу зазначення в облікових записах щодо пенсії позивача, що підставою її перерахунку є "ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ"; у строк, який не перевищує 10 днів з дня набрання цим рішенням законної сили зазначити в облікових записах (протоколах перерахунку пенсії) щодо пенсії позивача, що підставою її перерахунку є абзац 3 частини 1 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Загальновизнаною обставиною є те, що визначення "ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ" в протоколі перерахунку пенсії означає, що пенсію перераховано на підставі судового рішення, яке зобов`язує Пенсійний фонд України це зробити.

Як вже було зазначено вище, пенсія позивача перераховувалась у тому числі на підставі рішення суду по справі №640/2568/20, яке набрало законної сили, що знайшло своє відображення в матеріалах пенсійної справи позивача.

При цьому позивач вважає, що зазначене рішення суду виконане не в повному обсязі та його сам порядок його виконання порушує законні права ОСОБА_1 .

А саме, позивач вважає, що визначення особливості "ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ" тягне те, що заборгованість з пенсії буде виплачена на умовах Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 р. №821.

14 липня 2025 року Кабінет Міністрів України ухвалив постанову № 821, якою затвердив Порядок здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень (далі - Порядок №821).

Згідно з п.3 вказаного Порядку судові рішення та виконавчі документи, що надходять на виконання до Пенсійного фонду України та його територіальних органів реєструються та зберігаються відповідно до правил, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року №55 Деякі питання документування управлінської діяльності. Облік нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час та перерахованих пенсій за рішенням суду ведеться в базах даних одержувачів відповідних виплат (електронних пенсійних справах/електронних справах одержувачів) на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України про призначення (перерахунок) відповідних виплат та у сформованому на їх підставі переліку одержувачів виплат на виконання судових рішень (далі перелік). Агрегована та знеособлена інформація з переліку, що містить відомості про вид пенсії (іншої виплати), суму, що належить до виплати, та джерела фінансування відповідних витрат, розміщується у загальному доступі на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України із актуалізованою інформацією станом на 1 число кожного місяця, а також в особистому кабінеті стягувача на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України.

Згідно з п.7 Порядку №821 для забезпечення виплат за рішеннями суду, передбачених пунктами 5 і 6 цього Порядку, виплата пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на зазначені цілі бюджетним асигнуванням відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, але не більшій від належної до виплати суми, що обліковується в переліку.

Відповідно до п.8 Порядку №821 невиплачені протягом поточного бюджетного періоду суми нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час і перерахованих пенсій за рішенням суду виплачуються в наступному бюджетному періоді в межах встановлених бюджетних асигнувань у порядку, передбаченому пунктами 5,7 цього Порядку.

Тобто, виплата пенсій згідно з рішеннями судів щодо їх перерахунку відбувається за чітко встановленим законодавчим механізмом, який з метою дотримання принципу верховенства права та справедливості відбувається у чіткій черговості задля уникнення порушення прав тих осіб, чиє рішення суду надійшло на виконання раніше наступних таких осіб.

Згідно з п.9 Порядку №821 інформація про видатки на виплату нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час та перерахованих пенсій за рішенням суду відображається у звіті про виконання бюджету та у фінансовій звітності відповідно до Порядку подання фінансової звітності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2000 року № 419.

Поряд з цим положеннями ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Порівнюючи норми ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та положення Порядку №821, суд враховує, що право на отримання пенсії є конституційною гарантією. Суми пенсії є власністю позивача, оскільки з його заробітної плати протягом трудової діяльності здійснювалися утримання (страхові внески) з метою подальшої їх виплати у вигляді пенсії при досягненні особою пенсійного віку та набуття страхового трудового стажу.

Судом враховані положення статті 1 Конвенції, Статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Париж, 20.III.1952), яка передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, положення Статті 14 Конвенції якою визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Оцінюючи спірні правовідносини, суд застосовує положення Конституції України, згідно яких в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України). Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Керуючись зазначеним, з метою належного та повного захисту прав позивача, які безпосередньо охоплюють соціальні права, гарантовані ст. 46 Конституції України, суд вважає за належне вийти за межі позовних вимог та зобов*язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виконання рішення суду по справі № 640/2568/20 здійснити з урахуванням ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відтак, приймаючи до уваги те, що визначення в матеріалах пенсійної справи особливості "ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ" носить інформативний характер, суд вважає зазначений вище спосіб поновлення порушених прав позивача належним та достатнім.

Аналогічні висновки стосуються і визначення в матеріалах пенсійної справ того, що підставою перерахунку пенсії є абзац 3 частини 1 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Щодо позовних вимог щодо нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини доходу (пенсії) за період січень 2020 р. лютий 2022 р.

Несплата компенсації, як і виплата заборгованості внаслідок перерахунку пенсії на підставі рішення суду №640/2568/20, відповідачем не заперечується.

Так, питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі - Закон) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 (далі - Порядок №159).

Статтею 1 Закону передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 2 Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру.

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі страхових виплат). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі органом соціального страхування) добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно статті 3 Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

За змістом статті 4 Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З аналізу норм Закону та Порядку № 159 слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов:

1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії;

2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата);

3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання);

4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців;

5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.

Суд звертає увагу на правову позицію, висловлену Верховним Судом України у постанові від 18.11.2014 у справі № 21-518а14, в якій зазначено, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі соціальних виплат). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення, однак суд звертає увагу, що, як вказано Верховним судом України, основною умовою для виплати компенсації є порушення строків виплати саме нарахованих доходів.

У постанові від 21.05.2014 у справі № 6-43цс14 Верховний Суд України зазначив, що за наявності визначених Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" умов у тому самому порядку компенсації підлягає присуджена за рішенням суду сума, якщо ці умови настали у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду.

З наведеного слідує, що у випадку коли суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду, а визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону, є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів.

Отже, компенсація втрати частини доходів у разі порушення строків виплати страхових виплат пов`язана з фактичною виплатою заборгованості пенсії за відповідний місяць.

Як було зазначено вище, на виконання рішення у справі №640/2568/20, яке набуло законної сили, управлінням проведено нарахування та виплату пенсії, втім відповідачем не сплачено компенсацію втрати частини доходу за зазначений період.

За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві стосовно виплати позивачу у 2022 році перерахованої частини пенсії за період січень 2020 р. лютий 2022 р. без компенсації (індексації) втрати частини доходу, у зв`язку із порушенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві строків її виплати та зобов*язання здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів на перераховану частину пенсії за період січень 2020 р. лютий 2022 р., яка виплачена на викоанння рішення суду по справі №640/2568/20 відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-III.

Відтак позовні вимоги у даній частині підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог, сформованих як «у строк, який не перевищує 10 днів з дня набрання цим рішенням законної сили задовольнити звернення позивача від 26.04.2022 р.», «у строк, який не перевищує 10 днів з дня набрання цим рішенням законної сили зазначити в облікових записах…», «у строк, який не перевищує 30 днів з дня набрання цим рішенням законної сили…», «у строк, який не перевищує 90 днів з дня набрання цим рішенням законної сили вжити заходи, які забезпечать виплату компенсації втрати частини доходу (пенсії), у зв`язку із порушенням строків її виплати, в розмірі передбаченому законодавством та виключно в тому місяці, коли виплачується несвоєчасно виплачена пенсія (її частина), в тому числі та, яка виплачується одним платежем після перерахунку (донарахування) проведеного на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, а саме:

здійснити запровадження у програмних засобах, які застосовує відповідач для перерахунків, донарахування тощо та виплати пенсій, змін, які забезпечать автоматичне нарахування компенсації втрати частини доходу (пенсії), у зв`язку із порушенням строків її виплати, разом з перерахунком, донарахуванням тощо пенсій, який здійснюється відповідачем на виконання судових рішень які набрали законної сили, з місяця за який пенсія (її частина) нараховується по місяць її фактичної виплати, та виплату такої компенсації в місяць, в якому виплачується несвоєчасно виплачена пенсія (її частина), в тому числі та, яка виплачується одним платежем після перерахунку (донарахування) проведеного на виконання судових рішень;

до завершення вказаного заходу відповідачу, в особі керівника відповідача, визначити посадових осіб, які безпосередньо одночасно з перерахунком, донарахуванням тощо пенсії, в тому числі на виконання судових рішень, нараховуватимуть компенсацію втрати частини доходу (пенсії), у зв`язку із порушенням строків її виплати. Керівнику відповідача здійснювати особистий контроль за одночасним нарахуванням компенсації у таких випадках перерахунку пенсій за минулі періоди, і не допускати випадків невиплати такої компенсації у місяць виплати донарахованої чи перерахованої відповідачем пенсії (її частини) на виконання судових рішень.

Суд вважає, що формулювання позовних вимог у вигляді в такому вигляді фактично має на увазі судовий контроль за виконанням рішення суду.

Відповідно ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Разом з цим позивачем не заявлено в позовній заяві клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Щодо позовних вимог про надання ОСОБА_1 копії рішення про перерахунок пенсії.

Відповідно п. 1 розд. І Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 30.07.2015 № 13-1 (далі Положення № 13-1), це Положення визначає організаційні засади прийому та обслуговування осіб, які звертаються до територіальних органів Пенсійного фонду України (далі - органи Пенсійного фонду), у тому числі за допомогою засобів технічних засобів електронних комунікацій, відповідно до вимог Законів України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Як визначено п. 5 Положення № 13-1, під час здійснення прийому та обслуговування особи користуються правами, передбаченими Законами України Про звернення громадян, Про захист персональних даних, Про доступ до публічної інформації, законодавством про соціальне та пенсійне забезпечення, законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють відповідні відносини. Особи, що звертаються до органів Пенсійного фонду, мають право: звертатися до органів Пенсійного фонду особисто або через представника, повноваження якого оформлено у встановленому законом порядку; одержати відповідь про результати розгляду звернення в обраний ними спосіб (усно, в письмовій та/або електронній формі, шляхом СМС-повідомлення); ознайомлюватись з матеріалами пенсійної справи (отримувати виписку з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії, про періоди страхового стажу та заробітної плати, яка врахована при розрахунку пенсії, копії документів, які знаходяться в пенсійній справі), справи одержувача житлової субсидії, справи одержувача пільг, справи пільговика, справи про страхові виплати, отримувати виписку з рішень (розпоряджень, постанов) про призначення (перерахунок) пенсії/ житлової субсидії / пільги, копії документів, які знаходяться в пенсійній справі / справі одержувача житлової субсидії / справі пільговика / справі про страхові виплати;

Відповідно п. 7 Положення № 13-1, органи Пенсійного фонду зобов`язані: надавати безоплатно будь-якій особі, в тому числі пільговикам, одержувачам житлової субсидії, постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей, підприємствам та організаціям, що надають послуги, які звертаються до органу Пенсійного фонду безпосередньо або за допомогою засобів комунікації, з питань, що належать до компетенції органів Пенсійного фонду, консультації в усній та письмовій формі щодо застосування законодавства про пенсійне забезпечення, призначення житлової субсидії, пільг, здійснення страхових виплат, обліку осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, їх прав та обов`язків, порядку сплати страхових внесків, заповнення звітності та інших питань; об`єктивно, всебічно і вчасно розглядати звернення.

Аналізуючи наведені положення суд вважає, що обов*язок надати рішення про перерахунок пенсії передує зверненню позивача із заявою щодо отримання такого рішення.

Окрім зазначеного суд вирішує спірні правовідносини за фактом їх існування, а тому зазначена позовна вимога, яка являє собою реалізацію позивачем своїх прав, скерована на майбутнє, а відтак задоволенню не підлягає.

При цьому суд повторно підкреслює, що вказаний вище спосіб захисту прав позивача є належним та достатнім в розумінні КАС України.

Відповідно позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись полоденнями КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо недодання до страхового стажу ОСОБА_1 додатково по одому року за кожний повний рік роботи за періоди з 12.10.1960 р. по 25.05.1961 р.; з 19.06.1961 р. по 17.10.1961 р.; з 12.11.1961 р. по 31.01.1966 р.; з 01.02.1966 р. по 01.10.1967 р.; з 02.10.1967 р. по 04.04.1971 р.; з 05.04.1971р. по 28.02.1976р.; з 01.03.1976 р. по 21.06.1988р.; з 22.06.1988 р. по 28.02.1990 р.; з 01.03.1990 р. по 30.06.1993 р.; з 01.07.1993 р. по 31.12.1996 р., які належать до виробництв, робіт, професій, посад і показників за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала право на пенсію на пільгових умовах.

Зобов*язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 додатково по одому року за кожний повний рік роботи за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала право на пенсію на пільгових умовах, за періоди з 12.10.1960 р. по 25.05.1961 р.; з 19.06.1961 р. по 17.10.1961 р.; з 12.11.1961 р. по 31.01.1966 р.; з 01.02.1966 р. по 01.10.1967 р.; з 02.10.1967 р. по 04.04.1971 р.; з 05.04.1971р. по 28.02.1976р.; з 01.03.1976 р. по 21.06.1988р.; з 22.06.1988 р. по 28.02.1990 р.; з 01.03.1990 р. по 30.06.1993 р.; з 01.07.1993 р. по 31.12.1996 р. та прийняти рішення щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до норм чинного законодавства України, у зв*язку з чим перерахувати та виплатити пенсію з 15.12.2021 року.

Зобов*язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виконання рішення суду по справі № 640/2568/20 здійснити з урахуванням ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві стосовно виплати ОСОБА_1 у 2022 році перерахованої частини пенсії за період січень 2020 р. лютий 2022 р. без компенсації (індексації) втрати частини доходу, у зв`язку із порушенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві строків її виплати.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів на перераховану частину пенсії за період січень 2020 р. лютий 2022 р., яка виплачена на виконанння рішення суду по справі №640/2568/20 відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-III.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Стойка