Справа № 335/2620/25
Суддя: Мінаєв М. М.
Дата ухвалення: 2025-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/2620/25 2-а/335/63/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Мінаєва М.М.,

при секретарі - Бойкинюк Д.П.,

за участю представника позивача - адвоката Полуляха С.Ю.,

представника відповідача - Кравченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області в особі Пологівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - інспектор сектору реагування Відділу поліції № 4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області капітан поліції Андрєєв Микола Сергійович, провизнання протиправною і скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

20.03.2025 року до суду надійшла адміністративна справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови серії ББА № 721864 від 04.03.2025, якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП,а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою від 24.03.2025 провадження в адміністративній справі за вказаним позовом було відкрите.

Ухвалою від 09.04.2025 за клопотанням представника позивача судом було замінено відповідача Управління патрульної поліції у Запорізькій області - на Головне управління Національної поліції в Запорізькій області в особі Пологівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (надалі - відповідач), з тих підстав, що оскаржувана постанова була винесена посадовою особою вказаного органу Національної поліції.

Адміністративний позов обґрунтований посиланням на те, що позивач не вчиняв правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, у формі керування транспортним засобом без застосування ременя безпеки, і доказів зворотного у справі немає. Будучи зупиненим, працівником поліції, позивач вже після зупинки відстебнув ремінь безпеки для зручності спілкування з працівником поліції та надання йому документів.

Крім того, позивач посилався на те, що керував транспортним засобом, не будучи повідомленим про те, що існує постанова Запорізького районного суду Запорізької області від 05.11.2024 у справі № 317/3680/24 про позбавлення його права керування транспортними засобами через визнання винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вона була ухвалена за відсутності позивача, і позивач не був повідомлений вказаним судом про факт ухвалення цієї постанови у жоден з передбачених законом способів. Відтак, позивач керуючи транспортним засобом, діяв добросовісно, і не мав умислу на порушення встановленої вказаною постановою заборони. До того ж, дізнавшись про факт існування цієї постанови, позивач подав до Запорізького апеляційного суду апеляційну скаргу на неї, у зв`язку з чим її слід вважати такою, що не набрала законної сили.

18.04.2025 від відповідача надійшов письмовий відзив з додатками, яким відповідач повністю заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на таке.

Оскаржувана постанова серії БАБ № 721864 від 04.03.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення винесена інспектором СРПП ВП № 4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області капітаном поліції Андрєєвим Миколою Сергійовичем з огляду на те, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, та під час керування не користувався ремінем безпеки, чим порушив підпункти 2.1а) та 2.3в) Правил дорожнього руху України.

Згідно рапорту інспектора СРПП ВП № 4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції Андрєєв Микола Сергійович, під час несення служби 04.03.2025 приблизно о 17 год. 25 хв. в селі Омельник по вулиці Перемоги біля будинку 2, виявив, що водій ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом автомобілем марки Део Сенс з д.н.з. № НОМЕР_1 , та був непристебнутим ременем безпеки, що є порушенням п. 2.3в) Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно пункту 1 ч. 1 ст. 35 Закону "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Після зупинки на вимогу поліцейського вказаного транспортного засобу водій ОСОБА_1 не зміг пояснити причину не використання ременя безпеки, яким обладнано його транспортний засіб, під час керування ним.

В подальшому поліцейським Андрєєвим М.С. після перевірки за допомогою планшетного пристрою за базою даних Інформаційного порталу Національної поліції водія ОСОБА_1 було встановлено, що згідно постанови Запорізького районного суду Запорізької області від 05 листопада 2024 року, що набрала законної сили 16.11.2024, у справі № 317/3680/24, ОСОБА_1 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 (сімнадцяти тисяч) гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Як вбачається з тексту постанови суду від 05 листопада 2024, у судове засідання ОСОБА_1 та його захисник адвокат Полулях С.Ю. не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином. Поліцейський повідомив водієві ОСОБА_1 , що він позбавлений права керування транспортними засобами, та що в його діях вбачаються ознаки порушення ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування. При цьому інформації щодо оскарження постанови суду по справі 317/3680/24, якою ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами, база даних Інформаційного порталу Національної поліції не містить, оскільки вона містить інформацію лише по судовим рішенням, які набрали законну силу.

Оцінивши докази по справі, поліцейський Андрєєв М.С. роз`яснив ОСОБА_1 його права та обов`язки, та розглянув справу про адміністративне правопорушення. Після цього ним було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА № 721864. Розгляд справи відбувався на місці зупинки транспортного засобу позивача.

Також, поліцейський Андрєєв М.С. на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП в даній постанові до основного стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП було приєднано додаткове стягнення за ч. 5 ст. 121 КУпАП та винесено штраф у розмірі 20400 грн, оскільки вчинене правопорушення ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП є більш серйозним з числа вчинених.

Далі поліцейський Андрєєв М.С. ознайомив водія ОСОБА_1 зі змістом постанови серії ББА № 721864 від 04.03.2025, строками оскарження, що підтверджується підписом позивача та отримав копію постанови. Зауваження під час розгляду даної справи від ОСОБА_1 не надходили, додатково ОСОБА_1 повідомив, що сплатить штраф найближчим часом.

В рапорті поліцейський Андрєєв М.С. повідомив, що дане правопорушення було зафіксовано на портативний відеореєстратор (бодікамеру) АР № 0037, що перебуває на балансі ВП № 4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області Додаток № 5. Цей факт підтверджується інформацією з оскаржуваної постанови серії ББА № 721864 від 04.03.2025, а саме у пункті 5, де поліцейським Андрєєв М.С. зазначено проводився відеозапис на бодікамеру АР № 0037. Пункт 7 постанови містить запис, що до постанови додається зазначене відео.

Відтак, посилаючись на наведені факти і відповідні норми матеріального і процесуального права, відповідач просив відмовити у позові.

Також відповідач вважав необґрунтованими доводи сторони позивача про те, що позивач не знав про існування постанови суду, яким він позбавлений права керування транспортними засобами. Так, із змісту самої постанови Запорізького районного суду Запорізької області від 05 листопада 2024 року у справі № 317/3680/24 випливає, що позивач та його захисник, адвокат Полулях С.Ю., були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, але не з`явились. При цьому захисник подав клопотання про закриття провадження за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, яке судом не було задоволено. Наведене, на думку відповідача, свідчить про те, що позивач знав про існування цієї справи.

Також відповідач зауважив, що не може надати відеозапис з бодікамери поліцейського, що додавався до оскаржуваної постанови, оскільки термін його зберігання становить 30 днів, і станом на час розгляду цієї справи він знищений. Однак вина позивача, на думку відповідача, повністю підтверджується наявними у справі матеріалами.

23.04.2025 від представник позивача, адвоката Полуляха С.Ю., надійшла письмові відповідь на відзив із запереченнями проти доводів відповідача.

Зокрема, представник позивача послався на те, що надана відповідачем до суду копія постанови серії ББА №721864 від 04.03.2025 року не відповідає примірнику постанови, який було вручено уповноваженими працівниками органів поліції самому позивачу, а саме на наданому відповідачем екземплярі дописано, що «проводився запис на бодікамеру АР №0037», що є грубим порушенням порядку складення постанов та процесуального права в цілому.

Як зазначає у відзиві відповідач, під час складення постанови поліцейським. здійснювалася відеофіксація на бодікамеру. Втім, запис про її серію та номер було дописано у графу 5 після складення, підписання та вручення позивачу копії постанови. Графа ж 7, яка стосується доказів винуватості особи, яка притягається до відповідальності, такого найменування взагалі не містить. Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Згідно зі ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статтей 73, 74 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Також представник позивача наголошував на тому, що рапорт поліцейського та сама постанова не можуть бути єдиними і достатніми доказами вчинення особою адміністративного правопорушення.

25.04.2025 відповідач надіслав письмові заперечення на відповідь на відзив, де, вказав, зокрема, про таке.

По-перше, постанова містить всі передбачені законом відомості та скріплена підписом особи, яка ї винесла.

По-друге, ГУНП в Запорізькій області ще раз наголошує, що ані Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режим ані ч. 3 статті 283 КУпАП не містить вимоги зазначати відомості про технічний засіб яким поліцейський фіксує виявлене правопорушення саме у пункті 7 Постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Тому твердження представника позивача з приводу грубого порушення законодавства, не доведені, оскільки права ОСОБА_1 були належним чином роз`яснені, копія постанови засвідчена підписом посадової особи, відповідає загальним положенням про докази відповідно до норм КАС України.

Факт керування вказаним у постанові транспортним засобом 04.03.2025 ОСОБА_1 не оспорював за змістом позову.

ГУНП в Запорізькій області також врахувати суд, що за змістом ч.5 ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Слід зауважити, що відповідної вільної графи для переліку обставин, що враховуються посадовою особою під час розгляду справи, стандартним бланком постанови не передбачено.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

На переконання ГУНП в Запорізькій області, поліцейським ОСОБА_2 в повній мірі встановлено фактичні обставини у справі, в результаті чого винесено законну та обґрунтовану постанову про накладення адміністративного стягнення у зв`язку із вчиненням водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, а також визначено розмір стягнення, що відповідає санкції статті. Альтернативних стягнень нормою ч.4 ст.126 КупАП не передбачено.

02.05.2025 від представника позивача, адвоката Полуляха С.Ю., надійшли додаткові пояснення по суті справи, з доводами про таке.

Відповідач зазначає, що через блідий текст на екземплярі, врученому позивачу, будь-які копії та скани постанови зі збереженням її змісту та первісної якості є неможливими. З метою доведення власної позиції позивач надав суду фотокопію постанови з більш-якісним відображенням тексту.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема, про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Представник позивача наголошував, що надана відповідачем до суду копія постанови серії ББА №721864 від 04.03.2025 року не відповідає примірнику постанови, який було вручено уповноваженими працівниками органів поліції самому позивачу. Зокрема, на наданому відповідачем екземплярі дописано, що «проводився запис на бодікамеру АР №0037», що є грубим порушенням порядку складення постанов та процесуального права в цілому. Деінде оскаржувана постанова інформації щодо того, що під час складення протоколу проводився відеозапис на бодікамеру АР №0037, не містить.

Відповідно до п. 9 розділу ІV Інструкції, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до постанови, а також внесення додаткових записів після того, як постанова підписана особою, щодо якої вона винесена.

Відтак, у графі 5 постанови дописано ручкою суть вчинення правопорушення (обставину відеофіксації), що є недопустимим, позбавляє позивача права на інформацію та права вчиняти певні дії щодо оскарження цієї постанови і не відповідає вимогам КУпАП та Інструкції.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статтей 73, 74 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

У підсумку представник позивача послався на те, що зазначена позиція повністю узгоджується з правовим висновком Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 13.02.2020 року у справі №524/9716/16-а. Будь-яких інших доказів чи аргументів, крім примарного запису з бодікамери, відповідач не надав ані до відзиву, ані до заперечень на відповідь на відзив, ані до самої постанови під час розгляду справи.

20.05.2025 від представника позивача надійшли додаткові пояснення по суті позовних вимог, де сторона позивача наполягала на тому, що позивач не знав, не повинен був і не міг знати про існування постанови Запорізького районного суду Запорізької області від 05.11.2024, оскільки у встановленому законом порядку він про це повідомлений не був. Також представник позивача повторно виклав свої доводи щодо того, що оскаржувана постанова містить неприпустимі виправлення (дописки), які відсутні на примірнику, що був виданий позивачу.

Також ухвалою суду від 05.05.2025 до участі у справі була залучена третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - інспектор сектору реагування Відділу поліції № 4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області капітан поліції Андрєєв Микола Сергійович.

Під час судового розгляду представник позивача позовні вимоги підтримав, пославшись на факти і норми права, викладені в позовній заяві та інших письмових заявах по суті справи.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, також посилаючись на факти і норми права, викладені у відзиві на позов на інших письмових заявах по суті справи.

Третя особа, інспектор поліції Андрєєв М.С., проти задоволення позову заперечував, підтримавши доводи відповідача. Пояснив, що 04.03.2025 разом з іншим поліцейським, ОСОБА_3 , здійснював патрулювання в районі села Омельник Пологівського району Запорізької області. Коли вони рухались на патрульному автомобілі у вказаному селі, назустріч рухався автомобіль «Део Сенс» з д.н.з. № НОМЕР_1 . Швидкості обох автомобілів були невеликі, і тому ОСОБА_2 встиг помітити, що водій вказаного автомобіля рухався без пристебнутого ременя безпеки. Зупинивши вказаний автомобіль і перевіривши документи, надані його водієм, ОСОБА_2 встановив особу ОСОБА_1 та виявив у інформаційно-аналітичній базі даних Національної поліції відомості про те, що ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами у зв`язку з притягненням до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП постановою суду, яка набрала законної сили. На підставі цього щодо ОСОБА_1 була складена постанова про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121 і ч. 4 ст. 126 КУпАП. Під час розгляду справи ОСОБА_1 повідомляв, що йому відомо про існування постанови суду за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до такого.

Як випливає з матеріалів справи, постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 05 листопада 2024 року у справі № 317/3680/24 ОСОБА_1 був визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і позбавлений права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постановою серії ББА № 721864 від 04.03.2025, винесеною інспектором сектору реагування Відділу поліції № 4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області капітаном поліції Андрєєвим М.С., позивач був визнаний винуватим у тому, що 04.03.2025 об 17 год. 25 хв., керуючи транспортним засобом DAEWOO SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по с. Омельник без пристебнутого ременя безпеки, а також у тому, що керував транспортним засобом, будучи позбавленим такого права. Цією постановою позивач був визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121 і ч. 4 ст. 126 КУпАП, і на позивача було накладено адміністративне стягнення в порядку ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20400,00 грн.

10.03.2025 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 05 листопада 2024 року у справі № 317/3680/24, яка в подальшому була залишена без задоволення.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі по адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, саме відповідач несе тягар доказування правомірності своїх дій та рішень.

Під час судового засідання позивач через свого представника не заперечував того факту, що 04.03.2025 керував автомобілем DAEWOO SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , і рухався по с. Омельник.

Також позивач не заперечував самого факту складання щодо нього оскаржуваної постанови.

Відтак, в силу вимог ч. 1 ст. 78 КАС України, вказані обставини не підлягають доказуванню.

Разом з цим позивач заперечував, що не був пристебнутий ременем безпеки, а також заперечував наявність у нього умислу на керування транспортним засобом без права на це, якого він був позбавлений раніше, оскільки стверджував, що йому було невідомо про існування постанови Запорізького районного суду Запорізької області від 05.11.2024 по накладення на нього стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також позивач та його представник заперечували достовірність наявних у справі копій оскаржуваної постанови і вимагали надати суду для дослідження її оригінал, оскільки різні копії цієї постанови, що наявні у справі, відрізняються за змістом, що надавало представнику позивача підстави стверджувати, що при складанні постанови були допущені дописки, не застережені в установленому порядку.

Відтак, обидва ці факти, а також законність дій посадової особи, що склала оскаржувану постанову, підлягали доказуванню відповідачем.

Суд констатує, що відповідач не надав належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів того, що позивач керував транспортним засобом, будучи непристебнутим ременем безпеки.

Так, відеозапис з бодікамери АІ 0057, посилання на який є в одній з копій оскаржуваної постанови, що містяться у справі, відповідач не надав з посиланням на те, що вказаний відеозапис був знищений за закінченням встановленого законодавством строку його зберігання.

Пояснення третьої особи інспектора поліції Андрєєва М.С., а також допитаного у якості свідка інспектора поліції ОСОБА_3 , про те, що вони особисто бачили, що ремінь у позивача не був пристебнутий, і що саме тому вони зупинили його автомобіль, не можуть бути єдиним і достатнім доказом такого факту, оскільки вказані особи є працівниками поліції, є особами, заінтересованими у результаті розгляду справи, і предметом позову є оцінка саме їхніх дій.

За відсутності інших об`єктивних доказів, які прямо чи не прямо підтверджували б пояснення вказаних осіб, вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, є недоведеним.

Щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 94 КАС України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (ч. 6 ст. 94 КАС України).

Ухвалою від 18.08.2025 суд витребував від ГУПН у Запорізькій області оригінал оскаржуваної постанови.

Підставою для цього стало те, що одним із доводів позивача є те, що оскаржувана постанова була складена з порушенням встановленого порядку і вимог ст. 283 КУпАП, оскільки в ній не було зазначено відомості про технічний пристрій, з використанням якого було зафіксоване вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Зокрема, такі відомості відсутні у копії постанови, що була видана позивачу при її складанні. Водночас під час розгляду справи відповідач надав копію постанови, в якій вже наявні відомості про такий технічний пристрій.

В матеріалах справи дійсно наявні декілька копій оскаржуваної постанови, які відрізняються за змістом.

Так, в одній копії (а.с. 172) видно запис про технічний пристрій, яким було зафіксоване правопорушення, а в іншій копії (а.с. 107), яка є в розпорядженні позивача, такий запис відсутній.

У відповідь на ухвалу суду про витребування доказів відповідач повідомив, що надати оригінал оскаржуваної постанови не може, оскільки її місцезнаходження встановити не виявилось можливим. Згідно наданого відповідачем листування, оригінал постанови, як виконавчий документ, нібито був надісланий до виконання, але згодом відкликаний, однак до органу державної виконавчої служби взагалі не надходив, і де постанова знаходиться невідомо.

За таких обставин, в силу вимог ч. 6 ст. 94 КАС України, суд позбавлений можливості брати до уваги наявні у справі копії оскаржуваної постанови, оскільки вони не є допустимими і достовірними доказами.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованого сумніву в існуванні оригіналу оскаржуваної постанови.

При цьому самий факт наявності її копій, які не однакові за змістом, вказують на те, що вона була складена з порушенням вимог ст. 283 КУпАП, що, у свою чергу, є підставою для визнання її протиправною та скасування.

Також суд виходить з того, що КАС України не передбачає повноваження суду скасовувати постанову у справі про адміністративне правопорушення в певній частині.

Оскільки факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, залишився недоведеним, з цих підстав в будь-якому разі постанова підлягає скасуванню в цілому.

При цьому суд відхиляє доводи позивача про те, що він нібито не знав про те, що позбавлений права керування транспортними засобами, оскільки із змісту самої постанови Запорізького районного суду Запорізької області від 05 листопада 2024 року у справі № 317/3680/24 випливає, що позивач та його захисник, адвокат Полулях С.Ю., були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, але не з`явились. При цьому захисник подав клопотання про закриття провадження за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, яке судом не було задоволено.

На учасника судової справи покладається обов`язок у розумні інтервали часу цікавитися рухом справи, учасником якої він є. У ситуації ж, коли захисник позивача брав участь у розгляді справи № 317/3680/24, був обізнаний про час і місце її розгляду, мав можливість дізнатися про дату ухвалення судового рішення та його зміст як в суді, так і за відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, слід виходити з презумпції обізнаності позивача про факт позбавлення його права керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Станом на час розгляду справи строки, встановлені ст. 38 КУпАП, - закінчились.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 2, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області в особі Пологівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - інспектор сектору реагування Відділу поліції № 4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області капітан поліції Андрєєв Микола Сергійович, провизнання протиправною і скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Постанову серії ББА № 721864 від 04.03.2025, винесену інспектором сектору реагування Відділу поліції № 4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області капітаном поліції Андрєєвим М.С., про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 5 ст. 121 і ч. 4 ст. 126 КУпАП, визнати протиправною та скасувати.

Провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121 та ч. 4 ст. 126 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , - закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили і є остаточним після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя М.М. Мінаєв