Справа № 375/1351/25
Суддя: Смик М. М.
Дата ухвалення: 2025-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 375/1351/25
Провадження № 2-а/375/25/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року селище Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Смик М.М.,

за участю секретаря судових засідань Киричок В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2025 року адвокат Заліський Б.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Позов обґрунтовував тим, що 20 травня 2025 року близько 21 години ОСОБА_1 перебував неподалік свого автомобіля, а саме «INFINITI Q50», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на автодорозі с. Ольшаниця с.Шарки Білоцерківського району Київської області. Автомобіль знаходився не на проїзній частині дорозі у несправному стані. В даному місці автомобіль залишив його знайомий, що перебував за кермом автомобіля, але після поломки автомобіля знайомий зателефонував ОСОБА_1 та повідомив, де він залишив його автомобіль, саме сюди прибув останній та в цей час під`їхали працівники поліції.

Працівники патрульної поліції почали запитувати у ОСОБА_1 чий автомобіль, останній відповів, що автомобіль його, але за кермом він не був, автомобіль зламаний. ОСОБА_1 пояснював, що він вживав спиртні напої, тому за кермом була зовсім інша людина. В подальшому відносно ОСОБА_1 працівники патрульної поліції склали адміністративний протокол за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Як зв`язувалося, працівники патрульної поліції винесли відносно ОСОБА_1 також постанову про адміністративне правопорушення за ніби то непред`явлення на місці події посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та за відсутність полісу страхування. Копію даної постанови ОСОБА_1 отримав поштою 27 травня 2025 року.

Адвокат Заліський Б.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , наголошував на тому, що ОСОБА_1 не був водієм у розумінні Правил дорожнього руху, а тому оскаржувана постанова винесена з порушенням норм чинного законодавства (розгляд справи проведено без заслуховування пояснень ОСОБА_1 , як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; останній пояснював, що він не керував автомобілем).

Посилаючись на зазначене, адвокат Заліський Б.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просив скасувати постанову серії ЕНА №4778394 від 20 травня 2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену відносно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 16 червня 2025 року поновлено ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксоване не в автоматичному режимі; прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; справу призначено до розгляду на 8 липня 2025 року о 14 год 30 хв.

7 липня 2025 року представник Департаменту патрульної поліції Петухов С.С. за допомогою підсистеми «Електронний суд» подав заяву, в якій просив справу розглядати у відсутності представника відповідача, а також просив у задоволенні позову відмовити.

8 липня 2025 року справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.

Справу призначено до розгляду на 19 вересня 2025 року о10 год 30 хв.

19 вересня 2025 року адвокат Заліський Б.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , та представник Департаменту патрульної поліції Петухов С.С. подали до суду заяви, в яких просили справу розглядати у їх відсутності.

Стислий виклад позиції інших учасників справи

У червні 2025 року представник Департаменту патрульної поліції Єжова Є.Ю. направила на адресу суду на відзив на позовну заяву, в якому вказувала на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Зокрема, зазначала, що 20 травня 2025 року поліцейські під час вільного патрулювання у Білоцерківському районі Київської області помітили транспортний засіб, який вилетів з дороги і у поліцейських виникла підозра, що позивач керував транспортним засобом та може бути причетний до вчинення адміністративного правопорушення.

Щодо причини зупинки зазначала наступне, що відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Вказувала, що поліцейські виявили транспортний засіб, який вилетів за межі автодороги, а, відтак, у поліцейський була інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям вчинення дорожньо-транспортної пригоди. У подальшому підійшовши до осіб, які перебували на місці події і на запитання поліцейського о 20 год 35 хв (відеозапис з бодікамери №476140) «Хто водій?» ОСОБА_1 одразу надав відповідь «Я водій». Не заперечуючи факту, що він керував транспортним засобом, поліцейський попросив надати для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховку. ОСОБА_1 сказав, що машина батька, але документи не наддасть. Під час розмови поліцейські неодноразово наголошували на тому, що на вимогу поліцейського він зобов`язаний надати документи, але позивач так і не надав.

Частиною 1 статті 126 КУпАП установлено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже оцінивши докази у справі про адміністративне правопорушення за своїм внутрішнім переконанням, врахувавши значність вчиненого правопорушення, заслухавши пояснення позивача, поліцейський керуючись законом та правосвідомістю, постановив визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 425 грн, що в межах санкції статті.

Посилаючись на зазначене, представник відповідача просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Встановлені судом фактичні обставини справи

20 травня 2025 року відносно ОСОБА_1 поліцейським 1 взводу 1 роти 2 батальйону полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції в Київській області сержантом поліції Кацалапом В.В. винесено постанову серії ЕНА № 4778394 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до змісту постанови, 20 травня 2025 року в с. Шарки, дорога А/Д Т-10-21 між с.Ольшаниця та с. Шарки водій керував транспортним засобом, а саме автомобілем «INFINITI Q50», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без полісу обов`язкового страхування, без посвідчення водія та реєстраційного документа на транспортний засіб та не пред`явив їх на вимогу працівників поліції, чим порушив п. 2.1г, 2.1а, 2.1б, чим порушив п. 2.4а Правил дорожнього руху України.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Дослідивши матеріали справи та надані до суду докази, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У статті 55 Конституції України зазначено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до статті 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).

Пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР України), передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з п. 1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з п.2.1 «а» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За приписами п.2.4 «а» Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до приписів частини 1 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

За приписами статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення (стаття 8 КУпАП).

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної Постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно із частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до частини 5 статті 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Із частини 1 статті 75 КАС України, вбачається, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказані мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №537/2088/17, де вказано, що правомірність постанови має гуртуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана. При цьому, також зазначено, що сам факт визнання особою вини у порушенні Правил дорожнього руху не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

При цьому, судом враховано положення статті 40 Закону України «Про національну поліцію», якою передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

З переглянутого відеозапису, який містяться на компакт-диску з нагрудних камер працівників патрульної поліції, вбачається, 20 травня 2025 року патрульні поліції здійснювали вільне патрулювання у Білоцерківському районі Київської області. Під час якого поліцейські помітили автомобіль «INFINITI Q50», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував за межами дороги та узбіччя. Поліцейські зупинилися біля вказаного автомобіля та виявили біля нього двох чоловіків, які вживали спиртні напої. Під час розмови з водієм ОСОБА_1 поліцейські неодноразово вимагали від останнього пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс страхування та назвати прізвище, ім`я та по батькові. ОСОБА_1 достатньо тривалий час не називав прізвище, ім`я та по батьковій та не пред`являв будь-яких документів, що посвідчує його особу. На запитання поліцейських «Хто керував транспортним засобом, а саме автомобілем «INFINITI Q50», реєстраційний номер НОМЕР_1 ,?» чоловіки відповіді не надали. Згодом на місце дорожньо-транспортної пригоди приїхала мати ОСОБА_1 , яка повідомила, що вона є власником транспортного засобу «INFINITI Q50», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а ОСОБА_1 є її сином. На уточнюючи запитання поліцейського «Хто керував транспортним засобом?» ОСОБА_1 повідомив, що він. Оскільки ОСОБА_1 не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліцейським винесено відносно ОСОБА_1 постанову за частиною 1 статті 126 КУпАП.

Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач та його представник вказували на те, що позивач не керував транспортним засобом, а саме автомобілем «INFINITI Q50», реєстраційний номер НОМЕР_1 , тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП.

Проте, дані твердження спростовуються відеозаписом, який містяться на компакт-диску з нагрудних камер працівників патрульної поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пояснював працівникам поліції, що його стало погано, тому він сів і поїхав (clip-2 о 21 год 07 хв).

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 відмовився надавати поліцейському посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс страхування.

Однак водій на вимогу поліцейського повинен пред`явити свої документи для перевірки.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Суд звертає увагу, що згідно з сталою практикою Європейського суду з прав людини ( рішення по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року) Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що 20 травня 2025 року на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 126 КУпАП, дії працівників поліції відповідали вимогам Правил дорожнього руху України, Закону України «Про Національну поліцію» та Кодексу України про адміністративні правопорушення, а адміністративне стягнення було накладено правомірно.

Отже оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 КУпАП складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, при цьому розмір штрафу відповідає санкції частини 1 статті 126 КУпАП, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що постанова серії ЕНА № 4778394 від 20 травня 2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП, є законною, а тому позов необхідно залишити без задоволення.

Висновки суду щодо розподілу судових витрат

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України, суд зазначає, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у сумі 605,60 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги необхідно залишити без задоволення, а, відтак, витрати зі сплати судового збору належить віднести за рахунок позивача.

Керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 73, 77, 78, 134, 139, 241-246, 250, 255, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 19 вересня 2025 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 )

Представник позивача адвокат Заліський Б.С. ( провулок Ювілейний, 5 селище Рокитне Білоцерківського району Київської області, 09601).

Відповідач Департамент патрульної поліції (вул. Ф. Ернеста, 3 м. Київ, ).

Суддя Марина СМИК