Справа № 320/28953/23
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2025-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2025 року м. Київ № 320/28953/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.04.2023 № 1-1016 на ім`я ОСОБА_1 на суму 447,15 грн за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2023 рік.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки нарахування земельного податку з фізичних осіб за 2023 рік є безпідставним, позаяк позивачем було відчуджено земельну ділянку задовго до 2023 року, тож, до нового власника переходить і встановлений податковим законом обов`язок зі сплати податку за земельну ділянку.

Позивач вважає, що по суті вказана контролюючим органом в оспорюваному повідомленні-рішенні сума не підтверджена жодними належними, достатніми і достовірними доказами, а відтак слід прийти до висновку, що розрахунок суми земельного податку за 2023 рік здійснено відповідачем за відсутності відомостей, обов`язкова наявність яких обумовлена нормами Податкового кодексу України (далі - ПК України), що має своїм наслідком визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.04.2023.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у червні 2023 року на поштову адресу ОСОБА_1 надійшов лист від Головного управління Державної податкової служби у Київській області, вкладенням до якого було податкове повідомлення-рішення від 19.04.2023 № 1-1016, сформоване ГУ ДПС у Київській області.

Згідно даного податкового повідомлення-рішення контролюючий орган нарахував ОСОБА_1 земельний податок з фізичних осіб за 2023 рік у розмірі 447,15 грн.

Позивач наголошує на тому, що вона не має у власності чи користуванні жодної земельної ділянки, яка розташована в Обухівському районі Київської області та не мала її протягом 2021, 2022, 2023 років. Також, позивач не є власником жодного житлового будинку чи іншої нерухомості, розташованої в Обухівському районі Київської області, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 12.05.2021 та від 19.04.2023.

Ураховуючи те, що відповідні повідомлення-рішення податкові органи почали формувати саме з 2021 року, представник позивача звернулась з адвокатським запит до контролюючого органу з проханням надати інформацію щодо об`єкта оподаткування (з вказівкою кадастрового номеру, місця розташування, площі та цільового призначення земельної ділянки), за який ОСОБА_1 був нарахований визначений у податковому повідомленні-рішенні від 27.04.2021 земельний податок.

Згідно відповіді заступника начальника ГУ ДПС у Київській області на адвокатський запит, відповідно до даних ІТС «Податковий блок», податкове повідомлення-рішення на сплату земельного податку з фізичних осіб за 2021 від 27.04.2021 № 3-1016 в сумі 589,11 грн сформовано на земельну ділянку, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,05 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 . Зазначена земельна ділянка набута у власність фізичною особою ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.07.2004, у якому не зазначено кадастрового номеру. Інформація щодо власників за нерухомого майна за параметрами « АДРЕСА_1 » в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутня, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.02.2022 та від 24.07.2023.

При цьому, представник позивача також зверталась із адвокатським запитом до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області з проханням надати інформацію чи перебуває у власності/користуванні ОСОБА_1 земельна ділянка (-ки), розташована (-і) на території Козинської селищної ради Обухівського району Київеької області.

Згідно відповіді в.о. селищного голови Козинської селищної ради Обухівського району Київської області від 11.01.2022 за вих. № 28, Козинська селищна рада не є розпорядником запитуваної інформації про речові права ОСОБА_1 .

Під час розгляду справи № 320/2602/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС України у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-ріщення, який був залишений ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.07.2022 без розгляду на підставі клопотання представника позивача, представником ГУ ДПС у Київській області до матеріалів справи було долучено першу сторінку копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.07.2004, згідно якого ОСОБА_1 купила у ОСОБА_2 частину земельної ділянки площею 500 квадратних метрів від земельної ділянки 1500 квадратних метрів, що знаходиться на території Козинської селищної ради в селищі міського типу Козин по вул. Старокиївській Обухівського району Київської області надану для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Як зазначила позивач, нею в короткий термін, після укладання вищезазначеного договору, така земельна ділянка була відчужена, при чому, відповідні документи не збереглися, враховуючи, що з моменту відчуження земельної ділянки до початку нарахування земельного податку (2021 рік) пройшло більше 15 років.

Позивач наголошує на тому, що податковий орган в порушення норм законодавства, неправомірно здійснює нарахування земельного податку з фізичної особи не маючи при цьому жодних доказів належності такої земельної ділянки чи нерухомості на такій земельній ділянці ОСОБА_1 .

Позивач не погоджується з винесеним відповідачем податковим повідомленням-рішенням та вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, що і зумовило позивача на звернення до суду з даним позовом.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.

Відповідно до ст. 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Статтею 270 ПК України визначено, що об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

За змістом п. 286.1 ст. 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Згідно з п. 287.1 ст. 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 287.6 ст. 287 ПК України встановлено, що при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Тобто, фізична особа-власник нежилого приміщення (його частини) є платником земельного податку з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Приписами ст. 120 ЗК України закріплено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Отже, платником земельного податку є особа, яка володіє відповідним речовим правом на земельну ділянку (правом власності або правом користування), відповідно з моменту набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (нежитлового приміщення), обов`язок зі сплати податку за земельну ділянку, на якій розміщений такий об`єкт, покладається на особу, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду.

Відповідно до п. 58.1 ст. 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якіцо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до ст. 54 цього Кодексу.

До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій.

Відповідно до п. 287.1 ст. 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Так, відповідно до підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України, земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Згідно з п. п. 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 ПК України землекористувачами є юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

У ст. 269 ПК України зазначено, що платниками земельного податку є (а) власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та (б) землекористувачі. Об`єктом оподаткування земельним податком згідно з положеннями ст. 270 ПК України є (а) земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні та (б) земельні частки (паї), які перебувають у власності.

При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку (п. 287.6 ст. 287 ПК України).

Судом досліджено, що згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, контролюючий орган нарахував ОСОБА_1 земельний податок з фізичних осіб за 2023 рік у розмірі 447,15 грн.

Позивач наголошує на тому, що вона не має у власності чи користуванні жодної земельної ділянки, яка розташована в Обухівському районі Київської області та не мала її протягом 2021, 2022, 2023 років.

Також, позивач зауважує, що не є власником жодного житлового будинку чи іншої нерухомості, розташованої в Обухівському районі Київської області, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 12.05.2021 та від 19.04.2023.

Під час розгляду справи № 320/2602/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС України у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-ріщення, який був залишений ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.07.2022 без розгляду на підставі клопотання представника позивача, представником ГУ ДПС у Київській області до матеріалів справи було долучено першу сторінку копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.07.2004, згідно якого ОСОБА_1 купила у ОСОБА_2 частину земельної ділянки площею 500 квадратних метрів від земельної ділянки 1500 квадратних метрів, що знаходиться на території Козинської селищної ради в селищі міського типу Козин по вул. Старокиївській Обухівського району Київської області надану для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Як зазначила позивач, нею в короткий термін, після укладання вищезазначеного договору, така земельна ділянка була відчужена, при чому, відповідні документи не збереглися, враховуючи, що з моменту відчуження земельної ділянки до початку нарахування земельного податку (2021 рік) пройшло більше 15 років.

Слід зауважити, що нарахування фізичним особам сум земельного податку станом на час формування податкового повідомлення-рішення, проводилось контролюючим органом виключно на підставі даних державного земельного кадастру.

Позивач зверталась із заявою щодо отримання інформації щодо наявності/відсутності у її власності/постійному користуванні земельної ділянки в Обухівському районі Київської області до Відділу Управління в Обухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, згідно відповіді в.о. заступника начальника управління зазначено, що згідно наявних у відділі «Книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю, право постійного користування землею та договорів оренди землі», які були передані від Обухівського районного відділу КОФ ДП «Центр ДЗК», записи в яких здійснювалися з вересня 2007 року, державні акти на право власності на ОСОБА_1 не реєструвалися та не видавалися. Інформацію до 2007 відділ надати не має можливості, так, як відповідні «Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю, право постійного користування землею та договорів оренди землі», записи в яких здійснювалися до вересня 2007 року, від Обухівського районного відділу КОФ ДП «Центр ДЗК» у відділ не надходили.

Також зазначено, що в архіві відділу відсутні та не обліковуються другі примірники державних актів на право власності на ОСОБА_1 . З наведеного слідує, що ані податковим органом, ані органами Держгеокадастру у Київській області не надано правовстановлюючих документів на обґєкт оподаткування, при чому, позивач заперечує належність їй земельної ділянки на території Обухівського району Київської області, при тому, що податкове законодавство України ґрунтується, зокрема, на презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи

різних нормативнонравових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу (п.п. 4.1.4 п. 4.4 ст. 4 ПК України)

Фактично, вказана контролюючим органом в повідомленні-рішенні сума земельного податку та підстава нарахування не підтверджена жодними належними, достатніми і достовірними доказами, а відтак, розрахунок суми земельного податку за 2023 рік здійснено відповідачем за відсутності відомостей, обов`язкова наявність яких обумовлена нормами ПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення було прийнято контролюючим органом безпідставно та необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), що призвело до настання для позивача негативних наслідків у вигляді встановлення додаткового тягаря зі сплати орендної плати.

Під час розгляду даного спору, контролюючим органом не було надано доказів, на підставі яких було здійснено нарахування позивачу земельного податку з фізичних осіб за 2023 рік (код платежу 18010700), як і інформації, на підставі якої було здійснено таке нарахування податку.

Згідно з приписами ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Тож, податковий орган в порушення норм податкового законодавства, неправомірно здійснив за 2023 рік нарахування земельного податку з фізичної особи не маючи при цьому відповідних доказів належності такої земельної ділянки чи нерухомості на такій земельній ділянці ОСОБА_1 , без здійснення відповідних заходів для перевірки інформації про право власності.

Підсумовуючи суд зазначає, що відповідачем під час розгляду даного спору не було доведено обґрунтованості та законності донарахування позивачу земельного податку з фізичних осіб за 2023 рік у розмірі 447,15 грн.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження під час розгляду спору та підлягають задоволенню, а податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Згідно норм ч. 1 ст. 139 КАС України, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 77, 90, 139, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 19.04.2023 № 1-1016 на ім`я ОСОБА_1 на суму 447,15 грн за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2023 рік.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.