Справа № 380/13215/25
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 податкового боргу.

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Львівській області (далі Позивач, контролюючий орган) до фізичної особи ОСОБА_1 (далі Відповідач, платник податків), в якій Позивач просить стягнути з Відповідача до бюджету податковий борг у загальній сумі 503 076,72 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що за Відповідачем обліковується податковий борг, який виник на підставі винесених та вручених йому податкових повідомлень-рішень. Зокрема, заборгованість складається з: податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у сумі 463 463,12 грн; військового збору у сумі 38 593,60 грн; та адміністративних штрафів у сумі 1 020,00 грн. Позивач стверджує, що суми грошових зобов`язань є узгодженими, оскільки Відповідач у встановленому законом порядку не оскаржив відповідні податкові повідомлення-рішення. На адресу Відповідача було направлено податкову вимогу, однак у добровільному порядку податковий борг сплачено не було, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою від 01 липня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Цією ж ухвалою Відповідачу було встановлено 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву з дня вручення копії ухвали.

Копія ухвали про відкриття провадження разом з позовною заявою та доданими до неї документами направлена на зареєстроване місце проживання Відповідача. Як свідчить довідка про причини повернення поштового відправлення, конверт повернувся на адресу суду 11.08.2025 з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до частини одинадцятої статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), у разі повернення поштового відправлення із зазначенням про відсутність адресата за вказаною адресою, відмову від отримання, закінчення строку зберігання або з інших причин, що не дали змоги вручити адресату судовий документ, він вважається врученим у день повернення. Таким чином, Відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи.

Станом на дату ухвалення рішення, Відповідач своїм процесуальним правом не скористався, відзив на позовну заяву до суду не подав. Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та

в с т а н о в и в:

Фізична особа ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на обліку в контролюючих органах як платник податків.

На підставі даних інформаційної системи Головного управління ДПС у Львівській області за Відповідачем обліковується податковий борг у загальній сумі 503 076,72 грн.

Зазначений борг виник на підставі наступних податкових повідомлень-рішень:

1. По податку на доходи фізичних осіб загальна сума боргу 463 463,12 грн, що складається з:

Податкового повідомлення-рішення (форма 'ПС') № 36880/13-01-24-08 від 28.08.2024 на суму 340,00 грн.

Податкового повідомлення-рішення (форма 'Р') № 36879/13-01-24-08 від 28.08.2024 на суму 463 123,12 грн.

2. По військовому збору загальна сума боргу 38 593,60 грн, що складається з:

Податкового повідомлення-рішення (форма 'Р') № 36883/13-01-24-08 від 28.08.2024 на суму 38 593,60 грн.

3. По адміністративних штрафах загальна сума боргу 1 020,00 грн, що складається з:

Податкового повідомлення-рішення (форма 'ПС') № 36886/13-01-24-08 від 28.08.2024 на суму 1 020,00 грн.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення. Матеріали справи не містять доказів оскарження Відповідачем зазначених податкових повідомлень-рішень в адміністративному чи судовому порядку. Таким чином, визначені у них суми грошових зобов`язань є узгодженими.

У зв`язку з несплатою узгоджених сум у встановлені строки, контролюючим органом сформовано та направлено на адресу Відповідача податкову вимогу від 25.11.2024 №0-1301.

Станом на дату розгляду справи податковий борг Відповідачем у добровільному порядку не погашено.

При вирішенні спору, суд керувався наступними нормами права.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Ця норма закріплює конституційний обов`язок кожного громадянина брати участь у формуванні доходної частини бюджету держави, що є основою для виконання державою своїх функцій.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, принципи, на яких ґрунтується податкове законодавство, повноваження і відповідальність суб`єктів цих відносин, регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України).

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Цей обов`язок є безумовним і виникає з моменту настання обставин, з якими податкове законодавство пов`язує виникнення податкового зобов`язання.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк.

Процедура узгодження грошового зобов`язання є ключовою для виникнення податкового боргу. Пунктом 54.1 статті 54 ПК України передбачено, що контролюючий орган самостійно визначає суму грошового зобов`язання платника податків у випадках, визначених цим Кодексом.

Як зазначено у пункті 58.1 статті 58 ПК України, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків розраховується контролюючим органом. Таке повідомлення-рішення є актом індивідуальної дії, який фіксує обов`язок платника сплатити визначену суму до бюджету. З моменту вручення такого рішення грошове зобов`язання вважається визначеним, але ще не є узгодженим.

Відповідно до пункту 56.3 статті 56 ПК України, грошове зобов`язання стає узгодженим у день, коли платник податків сплачує його, або у день закінчення строку, передбаченого для його оскарження, якщо платник податків не ініціював процедуру адміністративного чи судового оскарження.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу. Податкова вимога є письмовим повідомленням про наявність податкового боргу та попередженням про застосування заходів примусового стягнення.

Право контролюючого органу на стягнення суми податкового боргу в примусовому порядку передбачено статтею 95 ПК України, яка встановлює, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності. Згідно з пунктом 87.11 статті 87 ПК України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Відповідно до п. 45.1 ст. 45 ПК України, платник податків фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків в контролюючому органі.

Платник податків фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Отже, платник податків відповідно до норм чинного законодавства зобов`язаний визначити свою податкову адресу, і повідомити податковий орган про зміну свого місцезнаходження.

Даний норма відображена, в постанові Верховного Суду від 14 липня 2022 року у справі № 120/479/21-а, де колегія суддів касаційної інстанції звертає увагу, що добросовісний платник податків, зобов`язаний забезпечити отримання кореспонденції, у разі невиконання цього обов`язку, платник не вправі посилатись на неотримання ним документів, як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних наслідків.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 20.10.2020 у справі № 140/30/20.

Згідно п. 42.2 статті 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Верховний Суд у постанові від 04 червня 2020 року по справі №826/11455/15 дійшов висновку, що не виконання платником податків обов`язку щодо повідомлення контролюючого органу про зміну податкової адреси позбавляє його можливості посилатися у спорі з контролюючим органом, що документи, правомірності яких стосується спір, не були йому вручені, якщо буде встановлено, що документи були направлені в установленому законом порядку на його податкову адресу, навіть у випадку повернення цих документів підприємством поштового зв`язку через неможливість їх вручення. Такий правовий наслідок висновується з норми п. 42.2 статті 42 ПК України.

Однак, цей наслідок не може бути поширений на випадок, коли контролюючий орган володіє достовірною інформацією про зміну платником місця проживання.

З урахуванням того, що у контролюючого органу відсутні відомості щодо зміни податкової адреси відповідача, а матеріалами справи не встановлена будь-яка інша адреса платника податків, направлення податкової вимоги на адресу місця реєстрації відповідача свідчить про дотримання вимог п. 42.2 статті 42 ПК України.

Таким чином, чинне законодавство встановлює чіткий і послідовний алгоритм дій контролюючого органу, який є передумовою для звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу.

Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що Позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження наявності у Відповідача податкового боргу у заявленій сумі. Доказами підтверджено факт виникнення узгоджених грошових зобов`язань, їх несплати у встановлений строк та дотримання процедури досудового врегулювання шляхом направлення податкової вимоги.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. У даній справі Позивач довів обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, надавши розрахунок заборгованості та копії податкових повідомлень-рішень.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, не надав відзиву на позовну заяву, не спростував доводів Позивача та не надав доказів сплати податкового боргу.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, визнає доводи Позивача переконливими та підтвердженими належними доказами.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Головного управління ДПС у Львівській області є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що відповідно до пункту 27 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», Позивач звільнений від сплати судового збору у справах про стягнення податкового боргу, а тому судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 9, 72-78, 90, 139, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до бюджету податковий борг у загальній сумі 503 076 (п`ятсот три тисячі сімдесят шість) гривень 72 копійки.

3. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 17 вересня 2025 року.

Суддя Коморний О.І.