Справа № 320/39916/23
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Чаку Є.В.,

суддів: Сорочка Є.О., Коротких А.Ю.

за участю секретаря: Дудин А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Державної казначейської служби України у Києво-Святошинському районі Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області до Управління Державної казначейської служби України у Києво-Святошинському районі Київської області, треті особи - Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області, Бучанська районна державна адміністрація Київської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Керівник Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області до Управління Державної казначейської служби України у Києво-Святошинському районі Київської області, треті особи - Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області, Бучанська районна державна адміністрація Київської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Управління Державної казначейської служби України у Києво-Святошинському районі Київської області щодо невжиття заходів з належного утримання захисної споруди державної власності - протирадіаційного укриття № 159563, розташованого по вул. Лесі Українки, 88 в м. Вишневе Бучанського району Київської області. Зобов`язано Управління Державної казначейської служби України у Києво-Святошинському районі Київської області привести захисну споруду цивільного захисту - протирадіаційне укриття № 159563 по вул. Лесі Українки, 88 в м. Вишневе Бучанського району Київської області у стан готовності у відповідності до "Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту", затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.07.2018 №579, для використання за призначенням.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління Державної казначейської служби України у Києво-Святошинському районі Київської області подало апеляційну скаргу в якій просить скасувати останнє та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що у даній справі були відсутні підстави для звернення прокурора до суду, а отже, суд першої інстанції безпідставно визнав звернення прокурора обґрунтованим та єдиним ефективним засобом захисту інтересів держави, та всупереч п.7 ч.4 ст.169 та п.5 ст.242 КАС України не повернув позовну заяву позивачеві. Також апелянт вказав, що у документах на передачу нерухомого майна, відсутня жодна інформація про протирадіаційне укриття №159563. Так само не передавались відповідачу будь-які інші документи стосовно захисної споруди (паспорт протирадіаційного укриття, облікова картка, акти оцінки готовності тощо). Апелянт зазначив, що при прийнятті у 2003 році нерухомого майна (за адресою: вул. Лесі Українки, 88, м. Вишневе, Києво-Святошинський район, Київська область), відповідач не отримував на свій баланс протирадіаційного укриття та не брав на себе жодних обов`язків щодо утримання вказаного укриття у придатному стані за цільовим призначенням. В Актах оцінки стану готовності захисної споруди протирадіаційного укриття №159563 цивільного захисту від 09.10.2023 та 22.03.2024 представники відповідача від підпису акта відмовились та зазначили, що ПРУ №159563 на обліку відповідача не перебуває, оскільки відповідно акту прийому-передачі така споруда відповідачу не передавалась. Апелянт вважає, що зазначене вище свідчить про відсутність з його сторони протиправної бездіяльності щодо утримання захисної споруди цивільного захисту протирадіаційного укриття - № 159563.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 13.10.2003 №559-р "Про використання викупленого майна Акціонерного комерційного агропромислового банку "Україна" (далі - Розпорядження) до сфери управління (в оперативне управління) Управління Державної казначейської служби України у Києво-Святошинському районі Київської області було передано двоповерхове службове приміщення загальною площею 1829 кв.м. за адресою: вул. Лесі Українки, 88, м. Вишневе, Києво-Святошинський район, Київська область.

Пунктом 2 Розпорядження зобов`язано керівників державних органів, зазначених у додатку 1, забезпечити виділення у переданих об`єктах приміщень для розміщення інших державних органів на умовах оренди з оплатою фактичних витрат, пов`язаних з утриманням ними займаних площ, згідно з додатком 2.

Згідно з додатком 2 до Розпорядження в приміщенні, розташованому за адресою вул. Лесі Українки, 88, м. Вишневе, Києво-Святошинський район, Київська область, відповідачем має бути виділено 200 кв.м. Київській облдержадміністрації.

Відповідно до Акту приймання-передачі нерухомого майна Київської дирекції Банку "Україна", яке реалізоване згідно договору купівлі-продажу від 28.08.2003 №130-04/055/128, від 28.10.2003 Управлінню Державної казначейської служби України у Києво-Святошинському районі Київської області передано наступне нерухоме майно за вказаною вище адресою, а саме: двоповерхове службове приміщення загальною площею 1829,1 кв.м., яке введене в експлуатацію в 1991 році; гараж на три бокси; гараж на один бокс.

Згідно інвентаризаційної справи №1026 на об`єкт нерухомого майна за адресою: Київська область, Бучанський район (раніше Києво-Святошинський район), м.Вишневе, вул. Лесі Українки, 88, зазначений об`єкт нерухомості містить підвал, загальна площа якого за зовнішніми обмірами становить 496 кв.м..

В технічному паспорті на захисну споруду цивільного захисту (цивільної оборони) зазначено - протирадіаційне укриття №159563 за адресою: м. Вишневе, вул. Лесі Українки, 88, виготовленого станом на 09.04.2012, захисна споруда - протирадіаційне укриття №159563 розташоване в підвалі, загальна площа якого за внутрішніми обмірами становить 381,6 кв.м.

Згідно облікової картки на протирадіаційне укриття №159563 за вих. №63 від 02.09.1991 - останнє знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Ломоносова, 47. Введена в експлуатацію вказана споруда у 1991 році. Обліковий номер укриття - 159563, власник - Держказначейство.

Згідно облікової картки на протирадіаційне укриття №159563 за вих. №63 від 2008 року - останнє знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Лесі Українки, 88 та становить загальну площу 496 кв.м. Введена в експлуатацію вказана споруда у 1991 році. Обліковий номер укриття - 159563, форма власності - державна, власник - Районне відділення державного казначейства.

В Листі Київської обласної військової адміністрації від 24.07.2023 №7181/04/27.02.01/2023 вказано, що по вул. Лесі Українки, 88 в м. Вишневе Бучанського району Київської області розташована захисна споруда цивільного захисту протирадіаційне укриття №159563, балансоутримувачем якого є Управління Державної казначейської служби України у Києво-Святошинському районі Київської області.

У січні 2012 року комісією у складі заступника начальника Києво-Святошинського РУ ГУ МНС України в Київській області Лисенка О.В., начальника відділу НС Києво-Святошинської РДА в Київській області Шульги В.А., старшого інспектора з питань ЦЗ Києво-Святошинського РУ ГУ МНС України в Київській області Друзь Р.В. у присутності завідуючого АГС Управління державної казначейської служби у Києво-Святошинському районі Київської області Губара В.Г. проведено перевірку стану готовності, експлуатації і використання протирадіаційного укриття №159563, розташованого за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Лесі Українки, 88.

За результатами проведення перевірки складено Акт комплексної перевірки захисної споруди цивільного захисту (цивільної оборони) - протирадіаційного укриття №159563 від 11.01.2012 та Акт перевірки експлуатаційного і технічного стану захисної споруди цивільного захисту (цивільної оборони) №159563 від 11.01.2012.

Згідно висновків вказаних актів протирадіаційне укриття №159563 оцінюється як не готове до використання за призначенням.

У Акті комплексної перевірки захисної споруди цивільного захисту (цивільної оборони) - протирадіаційного укриття №159563 від 11.01.2012 зазначено про необхідність проведення технічної інвентаризації споруди відповідно до вимог розпорядження КМУ від 26.11.2008 №1473-р "Про підготовку та проведення у 2009-2012 роках технічної інвентаризації захисних споруд цивільної оборони" з метою приведення протирадіаційного укриття №159563 у готовність до використання за призначенням.

02 серпня 2023 року старшим слідчим СВ відділу поліції №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області старшим лейтенантом поліції Іващенко О.С. у присутності понятих та за участю представника Вишневої МР, начальника відділу ЖКХ, головного фахівця ВОЗ ЦЗ Бучанського РУ ГУ ДСНС України у Київській області Погорєлова Г.С. здійснено огляд місця події (сховище ПРУ №159563, розташоване за адресою: м. Вишневе, вул. Л.Українки, 88), результати якого оформлено протоколом огляду місця події.

Листом ГУ ДСНС України у Київській області від 05.09.2023 №5601-7426/5611 на лист Києво-Святошинської окружної прокуратури від 30.08.2023 №55-6119вих23 надано відповідь щодо повноважень ДСНС на звернення до суду лише з позовом про застосування заходів реагування. Зважаючи на викладене, ГУ ДСНС України у Київській області повідомило, що законом не передбачено право Головного управління звертатися до суду з позовною заявою про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання приведення захисних споруд цивільного захисту у належний стан та готовність до укриття населення.

Листом Департаменту цивільного захисту та оборонної роботи Київської обласної державної адміністрації від 02.10.2024 №1716/27.01/27.3.1/2024 за наслідками опрацювання запиту Києво-Святошинської окружної прокуратури щодо надання інформації та документів стосовно протирадіаційного укриття №159563, повідомлено, що балансоутримувачем протирадіаційного укриття №159563 є Управління Державної казначейської служби України у Києво-Святошинському районі Київської області та надано копії документів на сховище - протирадіаційне укриття №159563.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо вжиття належних заходів для приведення у відповідність до вимог законодавства протирадіаційного укриття №159563 та, відповідно у готовність до використання за призначенням, керівник Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства в силу частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Ключовим питанням у цій справі є наявність або відсутність у керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області права на звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області.

У позовній заяві прокурор зазначив, що суб`єктом владних повноважень, який мав би бути позивачем у цій справі, є Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області. Але, з огляду на його бездіяльність, інтереси держави ним не захищаються, тому із цим позовом звертається саме прокурор.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Умови та особливості звернення до адміністративного суду прокурора визначені статтею 53 КАС України.

Частиною 3 статті 53 КАС України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу (ч.4 ст. 53 КАС України).

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (ч.5 ст. 53 КАС України).

Правові засади організації і діяльності прокуратури України визначені Законом України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі - Закон України «Про прокуратуру»), статтею 1 якого установлено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Абзацами 1, 2 частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва (абзаци 1, 2 частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзац 3 частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Аналіз положень частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

У першому випадку прокурор набуває права на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.

Нездійснення такого захисту проявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень, коли він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але, всупереч цим інтересам, за захистом до суду не звертається.

Водночас здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неефективною.

Неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їхнього захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Суд зазначає, що захищати інтереси держави повинні, насамперед, відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, зокрема, замінює відповідного суб`єкта владних повноважень в судовому провадженні у разі, якщо той, усупереч закону, не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен зазначити, а суд - перевірити, причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 19.07.2018 у справі № 822/1169/17, від 13.05.2021у справі № 806/1001/17 та Великою Палатою Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 826/13768/16, від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

В даній, як на підставу для звернення до суду прокурор посилався на частину третю статті 23 Закону України «Про прокуратуру», статтю 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» й зазначив, що ГУ ДСНС України у Київській області як спеціально уповноважений орган на здійснення контролю за утриманням і станом готовності споруд цивільного захисту, не вживав заходів, спрямованих на зобов`язання балансоутримувача привести зазначену захисну споруду у стан готовності.

Отже, у позовній заяві прокурор зазначив, що суб`єктом владних повноважень, який мав би бути позивачем у цій справі, є ГУ ДСНС України у Київській області. Але, з огляду на його бездіяльність, інтереси держави ним не захищаються, тому із цим позовом звертається саме прокурор.

Колегія суддів зазначає, що питання щодо повноважень прокурора звернутися до суду з відповідним позовом в інтересах держави в особі органу ДСНС вже досліджувалося Верховним Судом у справах № 520/16197/23 та №400/10777/23.

Як і в цій справі, у справах № 520/16197/23 та № 400/10777/23 прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі одного з територіальних органів ДСНС з позовом до балансоутримувача з вимогами привести захисну споруду у належний стан.

Як і в цій справі, у справах № 520/16197/23 та № 400/10777/23 прокурор обґрунтовував підставу для представництва інтересів держави бездіяльністю територіального органу ДСНС, який би мав звернутися до суду самостійно як спеціальний орган, до повноважень якого належить контроль за станом захисних споруд.

У постановах від 23.01.2025 у справі № 520/16197/23 та від 30.01.2025 у справі № 400/10777/23 Верховний Суд, проаналізувавши законодавчі положення щодо обсягу повноважень ДСНС у питанні реалізації державної політики щодо створення, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту, дійшов висновку, що законодавець у відповідних профільних нормативно-правових актах не наділив ДСНС правом на звернення до суду із позовом щодо приведення у стан готовності захисних споруд та, відповідно, правом на оскарження бездіяльності балансоутримувачів щодо допущеного неналежного стану таких захисних споруд.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 30.01.2025 у справі № 400/10777/23, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування повноважень між центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері цивільного захисту, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту» від 21.04.2021 №2228-IX із Кодексу цивільного захисту України виключено статтю 67 «Повноваження центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки».

Водночас указаним Законом Кодекс цивільного захисту України доповнено статтею 17-1 «Повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту», згідно з пунктами 16, 48, 51 якої такий суб`єкт владних повноважень:

- реалізує державну політику з питань створення, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту, ведення обліку таких споруд (пункт 16 статті 17-1 Кодексу цивільного захисту України);

- звертається до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства з питань пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, у разі якщо такі порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей (пункт 48 Кодексу цивільного захисту України);

- перевіряє стан дотримання вимог законодавства у сфері цивільного захисту та складає відповідні акти (пункт 51 Кодексу цивільного захисту України).

З 29.10.2022 набрали чинності норми Закону України від 06.10.2022 №2655-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перших кроків дерегуляції бізнесу шляхом страхування цивільної відповідальності», яким пункт 48 частини другої статті 17-1 Кодексу цивільного захисту України після слів «адміністративного суду щодо» доповнено словами «допущення уповноважених посадових осіб до проведення планових або позапланових перевірок (у разі їх недопущення з підстав інших, ніж передбачені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»), а також щодо», а після слів «здоров`ю людей» - словами «з інших підстав, визначених законом».

Незважаючи на вказані зміни у Кодексі цивільного захисту України, норми Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 №1052 (далі - Положення №1052), на момент звернення прокурора до суду (у справі №400/10777/23 - серпень 2023 року), змінені не були.

На час виникнення спірних правовідносин механізм створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту (далі - захисні споруди), у тому числі споруд подвійного призначення та найпростіших укриттів, та ведення його обліку визначався Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 №138 (далі - Порядок №138).

За визначенням, наведеним у пункті 3 Порядку №138, балансоутримувачі захисних споруд - це власники, користувачі, юридичні особи, на балансі яких перебувають захисні споруди (у тому числі споруди, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації); а утримання захисних споруд - це комплекс заходів організаційного, матеріально-технічного, інженерного, фінансового та іншого характеру, що спрямовані на забезпечення готовності захисних споруд до використання за призначенням.

Згідно з пунктом 12 Порядку №138 (у редакції, чинній на час звернення до суду; у справі (у справі №320/39916/23 листопад 2023 року) здійснення контролю за готовністю захисних споруд цивільного захисту до використання за призначенням забезпечує ДСНС разом з відповідними органами та підрозділами цивільного захисту, місцевими держадміністраціями.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) установлені Законом України від 05.04.2007 № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон №877-V).

Саме в цьому Законі наведені види та форми заходів державного нагляду (контролю), зокрема у вигляді планових і позапланових заходів, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом (стаття 1 Закону №877-V).

Проте самостійне звернення до суду органу ДСНС з вимогами до суб`єкта господарювання як захід контролю Законом № 877-V не передбачено.

Аналогічний висновок Верховним Судом сформовано і в постанові від 23.01.2025 у справі № 520/16197/23, у якій Суд указав, що на відміну від попередньої редакції норми статті 17-1 Кодексу цивільного захисту України її чинна редакція (з 29.10.2022) передбачає право ДСНС на звернення до суду також і з інших підстав, визначених законом.

За висновком Верховного Суду, коло правовідносин, у яких територіальний орган ДСНС може бути позивачем, хоча і розширилося, проте потребує чіткої кореляції із положенням закону, який би передбачив відповідний випадок, за якого ДСНС може подати до суду позовну заяву.

Колегія суддів звертає увагу на загальні вимоги до здійснення державного нагляду (контролю), передбачені статтею 4 Закону №877-V, відповідно до частини четвертої якої орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

Виключно законами встановлюються:

- органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності;

- види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю);

- повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг;

- вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності;

- спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю);

- санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

Указані норми визначають прямий зв`язок між законодавчим положенням і повноваженням контролюючого органу здійснювати той чи інший вид державного нагляду за діяльністю суб`єктів господарювання.

Аналогічні висновки щодо відсутності у ДСНС, а, як наслідок, і в прокурора в особі ДСНС повноважень на звернення до суду з позовом до балансоутримувача захисної споруди щодо приведення її у належний стан були викладені Верховним Судом також у постановах від 24.01.2025 у справі № 520/13228/23, у справі № 520/30126/23, від 30.01.2025 у справі № 560/17801/23, від 30.01.2025 у справі № 400/4928/22, від 30.01.2025 у справі №420/22304/23.

Враховуючи релевантну практику Верховного Суду, колегія суддів на підставі аналізу зазначених норм законодавства приходить до висновку, що Кодекс цивільного захисту України не передбачає повноважень територіального органу ДСНС на звернення до суду із заявленими позовними вимогами.

Про відсутність повноважень на звернення до суду з відповідним позовом підтвердив й представник ДСНС у судовому засіданні.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує на необхідність врахування правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 820/4717/16 за позовом керівника Харківської місцевої прокуратури №5 в інтересах держави в особі ГУ ДСНС у Харківській області.

Колегія суддів зазначає, що дійсно, у вказаній справі спірні правовідносини виникли у зв`язку з необхідністю привести захисну споруду цивільного захисту (сховище) № 78600 у належний стан, придатний для використання за цільовим призначенням (готовність до укриття населення).

Водночас справа № 820/4717/16 передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини шостої статті 346 КАС України, тобто з підстав порушення правил предметної підсудності.

Велика Палата Верховного Суду, розглянувши справу № 820/4717/16, погодилася з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що спір є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

При цьому правова позиція у вказаній справі була сформована Великою Палатою Верховного Суду з урахуванням положень статті 67 Кодексу цивільного захисту України, яка на час звернення з цим позовом утратила чинність на підставі Закону України від 21 квітня 2022 року №2228-IX.

Разом з цим, на момент звернення прокурора із позовом в інтересах держави у справі № 820/4717/16 діяльність органів прокуратури була врегульована розділом VII (статті 121 123) Конституції України (на час подання цього позову розділом VIIІ, стаття 131-1) та статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», яка відрізняється від редакції цієї статті, чинної на момент звернення прокурора із цим позовом.

Наведене свідчить, що обставини справи № 820/4717/16 (проведення органами ДСНС перевірки, внесення позивачу припису, накладення адміністративного штрафу, невиконання відповідачем вимог припису) є відмінними від обставин цієї справи.

Оскільки фактичні обставини у справі № 820/4717/16 та їхнє нормативно-правове регулювання є відмінними від цієї справи, тому висновки суду у справі № 820/4717/16 не є релевантними до обставин цієї справи.

Отже, оскільки законодавчими положеннями не передбачено право ГУ ДСНС на звернення до суду із заявленими позовними вимогами, цей орган не може бути позивачем у цій справі, а прокурор у позовній заяві визначив орган, в особі якого він звернувся до суду та захищає інтереси держави, який не має самостійного права на звернення із цим позовом, тобто, не може набути статусу позивача.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності.

Таким чином, суд першої інстанції не дослідив та не з`ясував, що позивач не має права на звернення до суду із вказаним позовом та розглянув спір по суті.

Колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 03.03.2025 у справі № 260/4199/22 у подібних правовідносинах.

Згідно норм ч. 1 ст. 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Підсумовуючи, колегія суддів висновує, що по-перше, у цій справі прокурор не заявляє про відсутність органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; по-друге, законом передбачено право ГУ ДСНС, як суб`єкта владних повноважень при застосуванні своєї компетенції, на звернення до суду виключно з позовами про застосування заходів реагування (пункт 48 частини другої статті 17-1 Кодексу цивільного захисту населення України), а повноваження ГУ ДСНС визначені Кодексом цивільного захисту України та звернення до адміністративного суду здійснюється суб`єктом владних повноважень виключно у випадках, встановлених законом; по-третє, Кодекс цивільного захисту України не передбачає повноваження ГУ ДСНС, як позивача, на звернення до суду із позовними вимогами про зобов`язання балансоутримувача захисної споруди вжити заходів щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисної споруди.

Наведене, є підставою для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про залишення позову без розгляду.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 315, 319, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Державної казначейської служби України у Києво-Святошинському районі Київської області задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року скасувати.

Адміністративний позов керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області до Управління Державної казначейської служби України у Києво-Святошинському районі Київської області, треті особи - Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області, Бучанська районна державна адміністрація Київської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії -залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 17.09.2025.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Є.О.Сорочко

А.Ю. Коротких