Справа № 380/17598/24
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/17598/24 пров. № А/857/33654/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Носа С.П., Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року (ухвалене головуючим-суддею Кузаном Р.І., час ухвалення рішення 16 год 38 хв у м. Львові, повний текст судового рішення складено 04 листопада 2024 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання протиправними та скасування рішення, наказу та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційної комісії з питань видачі та анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника, оформлене протоколом засідання комісії №7 від 25.07.2024, в частині звернення з поданням до Держгеокадастру щодо анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 (кваліфікаційний сертифікат №010467 від 17.08.2016), визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №229 від 02.08.2024 Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів інженерів - землевпорядників (далі - Наказ №229), в частині анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера землевпорядника ОСОБА_1 (кваліфікаційний сертифікат №010467 від 17.08.2016) та зобов`язати Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру внести в Державний реєстр сертифікованих інженерів-землевпорядників відповідні відомості про поновлення дії кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника №010467 від 17.08.2016 ОСОБА_1 .

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.10.2024 позовні вимоги були задоволені частково. Визнано протиправним та скасовано Наказ №229, в частині анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера землевпорядника ОСОБА_1 (кваліфікаційний сертифікат №010467 від 17.08.2016) та зобов`язано Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру внести в Державний реєстр сертифікованих інженерів-землевпорядників відповідні відомості про поновлення дії кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника №010467 від 18.08.2016 ОСОБА_1 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру подала апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що за результатами розгляду листа ГУ Держгеокадастру у Волинській області №21-3-0.2-2444/2-24 від 10.06.2024 Кваліфікаційною комісією встановлено порушення інженером-землевпорядником ОСОБА_1 вимог законодавства України, що регулює земельні відносини у сфері охорони навколишнього середовища, оцінки впливу на довкілля, а також норм і правил при здійсненні землеустрою. Вказує, що відповідно до ст.28 Закону України Про землеустрій, розробники документації із землеустрою повинні дотримуватись законодавства України, що регулює земельні відносини у сфері охорони навколишнього середовища, оцінки впливу на довкілля, а також норм і правил при здійсненні землеустрою. 25.07.2024 відбулося засідання Кваліфікаційної комісії. Від сертифікованого інженера-землевпорядника ОСОБА_1 надійшло заперечення, в якому він повідомив, що заяви про внесення виправлених відомостей до Державного земельного кадастру про координати поворотних точок земельної ділянки ЗВ-024 від 31.04.2024 та ЗВ-024 від 31.01.2024 були сформовані помилково, оскільки при формуванні заяви на внесення змін відбувся збій програмного забезпечення при скануванні (відсутність заяви громадянина щодо внесення змін у координати поворотних точок). При проведенні обмірів земельної ділянки було виявлено розбіжності між координатами земельної ділянки і межовими знаками на місцевості (металева огорожа), в результаті чого було виготовлено кадастровий план. Розглянувши всі матеріали та проаналізувавши викладену в листі Головного управління у Волинській області інформацію, Кваліфікаційною комісією шляхом відкритого голосування простою більшістю голосів присутніх на засіданні (15 за, 1 проти, 2 утримались) ухвалено рішення про звернення з поданням до Держгеокадастру щодо анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 (кваліфікаційний сертифікат №010467 від 17.08.2016). Стосовно висновків суду першої інстанції, що матеріали справи не містять доказів звернення фізичних чи юридичних осіб до Держгеокадастру чи його територіальних органів, зокрема Головного управління, зі скаргами про порушення позивачем їхніх прав чи інтересів зазначає, що звернення Головного управління до Кваліфікаційної комісії у разі виявлення порушень земельного законодавства є прямим обов`язком в порядку ст.68 Закону України Про землеустрій.

Позивач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що відповідно до рішення Кваліфікаційної комісії №8 від 02.08.2016 ОСОБА_1 було видано кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника №010467 від 17.08.2016, яким підтверджується відповідність інженера-землевпорядника кваліфікаційним характеристикам професії та його спроможність самостійно складати окремі види документації із землеустрою та документації з оцінки земель (крім експертної грошової оцінки земельних ділянок), виконувати топографо-геодезичні і картографічні роботи, проводити інвентаризацію земель, перевіряти якість ґрунтових, геоботанічних та інших обстежень земель при здійсненні землеустрою.

На підставі рішення Кваліфікаційної комісії від 27.06.2024 (протокол №6) позивачу видано свідоцтво Серії №0850 про підвищення кваліфікації інженера-землевпорядника щодо складання окремих видів документації із землеустрою та документації з оцінки земель, проведення інвентаризації земель, перевірки якості ґрунтових, геоботанічних та інших обстежень земель, виконання топографо-геодезичних і картографічних робіт при здійсненні землеустрою.

Листом №21-3-0.2-2444/2-24 від 10.06.2024 ГУ Держгеокадастру у Волинській області повідомило відповідача, що в ході моніторингу дотримання інженерами-землевпорядниками законодавства у сфері землеустрою виявлено певні порушення окремими розробниками документації. Зокрема, при розгляді заяви інженера-землевпорядника Андрейка В.В. ЗВ-024 від 31.01.2024 про внесення виправлених відомостей до ДЗК про координати поворотних точок меж земельної ділянки державним кадастровим реєстратором прийнято рішення про відмову у виправленні відомостей РВ-024 від 15.02.2024. Крім цього, при розгляді заяви інженера-землевпорядника Андрейка В.В. ЗВ-024 від 31.01.2024 про внесення виправлених відомостей до Державного земельного кадастру про координати поворотних точок меж земельної ділянки прийнято рішення про відмову у виправленні відомостей РВ-024 від 15.02.2024.

З метою забезпечення якості виконання робіт із землеустрою розробниками документації, а також дотримання державних стандартів, норм і правил при здійсненні землеустрою та недопущення системного порушення законодавства у сфері землеустрою, керуючись вимогами ст.68 Закону України Про землеустрій ГУ Держгеокадастру у Волинській області просило відповідача прийняти рішення щодо дій окремих інженерів-землевпорядників відповідно до чинного законодавства.

З приводу вказаних в листі №21-3-0.2-2444/2-24 від 10.06.2024 порушень, 15.07.2024 позивач повідомив Кваліфікаційну комісію, що вказані в листі заяви були сформовані ним помилково, оскільки при їх формуванні відбувся збій програмного забезпечення при скануванні (відсутність заяви громадянина щодо внесення змін у координати поворотних точок). При проведенні обмірів земельної ділянки виявлено розбіжності між координатами земельної ділянки і межовими знаками на місцевості, в результаті чого було виготовлено кадастровий план. Враховуючи те, що така помилка є технічною та не призвела до порушення прав та/або законних інтересів будь-яких осіб, позивач просив Комісію відмовити у задоволенні звернення ГУ Держгеокадастру щодо анулювання кваліфікаційного сертифікату останнього.

За результатом розгляду листа ГУ Держгеокадастру у Волинській області та пояснень позивача Кваліфікаційною комісією прийнято рішення, оформлене протоколом №7 від 25.07.2024, яким вирішено звернутися до Держгеокадастру із поданням про позбавлення (анулювання) кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника ОСОБА_1 .

У протоколі №7 від 25.07.2024 вказано, що Кваліфікаційною комісією встановлено факт порушення сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_1 вимог чинного законодавства, зокрема, п.152, 153 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1051 від 17.10.2013.

Кваліфікаційною комісією направлено на адресу Держгеокадастру подання від 29.07.2024 Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів інженерів-землевпорядників зокрема, про анулювання кваліфікаційного сертифіката позивача.

На підставі вищевказаного подання Держгеокадастром було видано Наказ №229, яким було анульовано кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника ОСОБА_1 №010467 від 17.08.2016.

Вважаючи оспорювані рішення та наказ протиправними, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факту порушення позивачем законодавства у сфері землеустрою та Державного земельного кадастру, що призвело до порушення прав та/або законних інтересів замовників документації із землеустрою, юридичних або фізичних осіб, держави, територіальної громади, а тому відсутні підстави для притягнення його до відповідальності шляхом анулювання кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника. Водночас, суд врахував, що оспорюване рішення, як акт індивідуальної дії, реалізоване його застосуванням. Його оскарження не є належним та ефективним способом захисту прав позивача, оскільки скасування такого рішення не може призвести до відновлення порушеного права позивача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується, а тому суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки спірним правовідносинам у цій частині та не вбачає підстав для застосування положень частини другої цієї статті.

Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування регламентовано приписами Закону України Про землеустрій (далі - Закон №858-IV).

Пунктом г частини першої статті 14 Закону №858-IV передбачено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, у сфері землеустрою, належать здійснення сертифікації інженерів-землевпорядників, утворення Кваліфікаційної комісії та ведення Державних реєстрів сертифікованих інженерів-землевпорядників та інженерів-геодезистів.

Згідно Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №15 від 14.01.2015, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру.

Відповідно до п.п.39 п.4 цього Положення, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань приймає на підставі подання кваліфікаційної комісії рішення про анулювання (позбавлення), зупинення та поновлення дії кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника та інженера-геодезиста.

Відповідно до ст.60 Закону №858-IV, державний контроль за проведенням землеустрою, виконанням запроектованих заходів із землеустрою і дотриманням вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, при розробленні документації із землеустрою здійснюється органами, що здійснюють державний контроль за використанням та охороною земель відповідно до повноважень, визначених законом.

Згідно ч.19-22 ст.66 Закону №858-IV, кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника анулюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин : а) за зверненням сертифікованого інженера-землевпорядника; б) у разі набрання законної сили рішенням суду про обмеження дієздатності особи (інженера-землевпорядника), визнання її недієздатною, безвісно відсутньою; в) за поданням Кваліфікаційної комісії в разі встановлення факту порушення інженером-землевпорядником законодавства у сфері землеустрою відповідно до статті 68 цього Закону; г) на підставі свідоцтва про смерть.

Кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника може бути також анульований за рішенням суду.

Рішення про зупинення дії чи анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника може бути оскаржено до суду.

Статтею 68 Закону №858-IV передбачено, що Кваліфікаційна комісія за результатами розгляду письмових звернень заінтересованих осіб, замовників документації із землеустрою, органів державної влади та місцевого самоврядування, саморегулівних організацій у сфері землеустрою робить подання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката (його анулювання) з таких підстав : встановлення Кваліфікаційною комісією факту порушення сертифікованим інженером-землевпорядником законодавства у сфері землеустрою та Державного земельного кадастру, що призвело до порушення прав та/або законних інтересів замовників документації із землеустрою, юридичних або фізичних осіб, держави, територіальної громади, на підставі розгляду письмових звернень таких осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування; рішення суду за фактами неякісного проведення землеустрою сертифікованим інженером-землевпорядником; наявність у сертифікованого інженера-землевпорядника непогашеної судимості за корисливі кримінальні правопорушення; з`ясування факту неправомірної видачі кваліфікаційного сертифіката.

На підставі подання Кваліфікаційної комісії про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, приймає відповідне рішення та повідомляє його письмово у двотижневий строк після надходження відповідного протоколу засідання Кваліфікаційної комісії.

Основні засади роботи Кваліфікаційної комісії, процедуру видачі та анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника визначає Порядок роботи Кваліфікаційної комісії, видачі та анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника, який затверджений наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №317 від 27.10.2021, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.12.2021 за №1582/37204 (далі - Порядок №317).

Пунктом 2 розділу І Порядку №317 визначено, що склад Комісії затверджується наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру і визначається відповідно до статті 66 Закону України «Про землеустрій».

Організаційною формою роботи Комісії є засідання, які проводяться в міру надходження документів або виникнення питань, розгляд яких потребує прийняття рішення, але не рідше, ніж один раз на місяць. Засідання Комісії підлягають відеофіксації. Рішення Комісії про анулювання сертифіката інженера-землевпорядника та про затвердження програм підвищення кваліфікації сертифікованих інженерів-землевпорядників приймаються на її засіданні трьома чвертями голосів від загального складу Комісії.

Рішення Комісії приймаються шляхом відкритого голосування присутніх на засіданні членів Комісії та оформлюються протоколом, який підписується головою Комісії та секретарем Комісії (пункти 1 - 4 розділу ІІ Порядку №317).

Сертифікований інженер-землевпорядник, якого стосується письмове звернення, має право подати письмові пояснення та/або особисто бути присутнім на засіданні Комісії.

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів зазначає, що сертифікований інженер-землевпорядник може бути притягнутий до юридичної відповідальності у вигляді анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника відповідно до ст.68 Закону №858-IV у разі порушення ним законодавства у сфері землеустрою та Державного земельного кадастру.

Держгеокадастр наділений повноваженнями здійснювати державний нагляд у сфері землеустрою та приймати рішення про анулювання кваліфікаційного сертифіката на підставі відповідного подання Кваліфікаційної комісії. Кваліфікаційна комісія, в свою чергу, формує таке подання за наслідками розгляду відповідних звернень заінтересованих осіб у разі встановлення факту порушення сертифікованим інженером-землевпорядником законодавства у сфері землеустрою та Державного земельного кадастру, що призвело до порушення прав та/або законних інтересів замовників документації із землеустрою, юридичних або фізичних осіб, держави, територіальної громади.

Судом встановлено, що підставою для анулювання кваліфікаційного сертифіката позивача стало подання Кваліфікаційної комісії від 29.07.2024 «Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів інженерів-землевпорядників», внесене на підставі рішення Кваліфікаційної комісії, оформленого протоколом засідання №7 від 25.07.2024, за результатами розгляду Кваліфікаційною комісією листа №21-3-0.2-2444/2-24 від 10.06.2024.

Аналізуючи зміст ст.68 Закону №858-IV, колегія суддів зазначає, що Комісія ініціює подання Держгеокадастру про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката (його анулювання) виключно за результатами розгляду письмових звернень заінтересованих осіб, замовників документації із землеустрою, органів державної влади та місцевого самоврядування, саморегулівних організацій у сфері землеустрою. Також обов`язковою умовою є встановлення Кваліфікаційною комісією факту порушення сертифікованим інженером-землевпорядником законодавства у сфері землеустрою та Державного земельного кадастру, що призвело до порушення прав та/або законних інтересів цих осіб, тобто осіб, які звернулись до Комісії про порушення інженером-землевпорядником норм у сфері землеустрою.

Колегія суддів наголошує, що статтею 68 Закону №858-IV чітко визначено, що Кваліфікаційна комісія може ініціювати подання Держгеокадастру про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката (його анулювання) тільки за наявності письмових звернень заінтересованих осіб, замовників документації із землеустрою, органів державної влади та місцевого самоврядування, саморегулівних організацій у сфері землеустрою та за наявності встановлення Кваліфікаційною комісією факту порушення сертифікованим інженером-землевпорядником законодавства у сфері землеустрою та Державного земельного кадастру, що призвело до порушення прав та/або законних інтересів цих осіб, тобто осіб, які звернулись до Комісії.

Натомість, Комісією у розглядуваному випадку не встановлено, чи дії позивача призвели до порушення будь чиїх прав, доказів наявності письмових звернень заінтересованих осіб, замовників документації із землеустрою, органів державної влади та місцевого самоврядування, саморегулівних організацій у сфері землеустрою зі скаргами на дії позивача, що призвели до порушення їх прав, відповідачами не надано.

Колегія суддів зазначає, що моніторинг діяльності інженера-землевпорядника ОСОБА_1 розпочато за ініціативою ГУ Держгеокадастру у Волинській області без жодних звернень щодо неправомірних дій позивача від замовників документації із землеустрою, юридичних або фізичних осіб чи територіальних громад.

Крім того, всупереч вимогам абз.2 ч.2 ст.68 Закону №858-IV, протокол Комісії №7 від 25.07.2024 та Наказ №229 не містять інформації про осіб, чиї права та/або законні інтереси були порушені внаслідок виявлених Комісією порушень позивачем вимог ст.ст.20, 38 ЗК України, допущених при складанні технічної документації із землеустрою, та відповідно конкретизації суті порушення прав та/або законних інтересів таких осіб.

Суд першої інстанції слушно зауважив, що кваліфікаційна комісія в протоколі № 7 від 25.07.2024 в обґрунтування мотивів анулювання позивачу кваліфікаційного сертифікату обмежилась лише цитуванням норм п.152, 153 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1051 від 17.10.2012, без вказівки на те, до порушення яких саме прав чи інтересів суб`єктів відносин у сфері землеустрою призвели дії позивача.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про недоведеність відповідачами факту вчинення позивачем грубого порушення вимог нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою.

Колегія суддів дійшла висновку, що відповідачами порушено процедуру анулювання кваліфікованого сертифіката інженера-землевпорядника.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено факту порушення позивачем законодавства у сфері землеустрою та Державного земельного кадастру, що призвело до порушення прав та/або законних інтересів замовників документації із землеустрою, юридичних або фізичних осіб, держави, територіальної громади, а тому відсутні підстави для притягнення його до відповідальності шляхом анулювання кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника.

Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необгрунтованості даного позову.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі Проніна проти України (рішення від 18.07.2006).

Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.10 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року по справі №380/17598/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук