Справа № 188зп-25/160
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
19 вересня 2025 р.Справа №188зп-25/160
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Маковська О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду 18.09.2025 через систему "Електронний суд" надійшла заява про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій заявник просить:
-заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 та всі іншим територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки вчиняти дії, пов`язані з заходами призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, пов`язані з направленням для проходження медичного огляду та проведенням медичного огляду за раніше виданими направленнями та повістками, пов`язані з прийняттям наказу про призов на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправленням на військову службу під час мобілізації, на особливий період до місць проходження військової служби ОСОБА_1 , окрім перевірки підстав бронювання та підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення, до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі.
Заява обґрунтована тим, що на даний момент заявник перебуває у статусі військовозобов`язаного, що означає, що він має можливість реалізувати право на відстрочку відповідно до ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, проте, у випадку, якщо судом не буде вжито заходів забезпечення позову, його може бути призвано на військову службу під час мобілізації в особливий період, він набуде нового юридичного статусу -військовослужбовця, що унеможливить реалізацію права на відстрочку, у разі встановлення наявності у нього такого права, а також унеможливить виконання рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача, оскільки надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації особі, яка вже є військовослужбовцем, є неможливим. Фактично, навіть у разі задоволення позову в справі, не можливо буде виконати рішення суду, що виключає доцільність існування самого такого позову, оскільки в такому випадку суд не надасть ефективного захисту потенційно порушеному праву, що є неприпустимим.
Також, в обгрунтування заяви зазначено про протиправність дій Міністерства економіки (особи, яку заявник має намір визначити в якості відповідача) щодо відмови у наданні відстрочки з тих підстав, що відповідно до заявник перебуває в розшуку. Заявник наголошує на тому, що особу може бути оголошено в розшук виключно на підставі норм Кримінально-процесуального законодавства, а не відповідно до інформації із застосунку «Резерв+».
Розглянувши заяву про забезпечення позову, вивчивши надані докази на підтвердження поданої заяви, суд зазначає наступне.
Суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову згідно до ч.1 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України.
При цьому, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи з таких підстав, а саме:
- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом якого він звернувся або має намір звернутися до суду;
- очевидними є ознаки протиправності рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю ч.1, ч.2 ст. 150 вказаного наведеного Кодексу.
За приписами п.2 ч.1 ст.151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.
Відповідно до вимог ч.1, ч.5 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
При цьому, відповідно до абз.2 п.17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008р. Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ, в ухвалі про забезпечення позову, суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Разом з тим, заява заявника про забезпечення позову, а також і додані до даної заяви докази не містять посилань на конкретні обставини, що свідчать про наявність обставин, що можуть ускладнити в майбутньому поновлення порушених (оспорюваних) прав та інтересів позивача, за захистом яких він звертається до суду.
При цьому, позивачем не надано суду жодних доказів у підтвердження існування обставин вжиття заходів, прийняття наказу про призов на військову службу під час мобілізації, відправлення на військову службу, а доводи заявника щодо настання негативних наслідків ґрунтуються на ймовірності їх настання у майбутньому, тобто є припущеннями.
Слід зазначити, що сама «можливість» настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом необхідності вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, адже суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.
В даному випадку, слід врахувати і те, що судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях та домислах, оскільки суперечитиме законодавчо визначеним принципам і завданням адміністративного судочинства.
Окрім того, зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що підставою для майбутнього звернення позивача до суду є, зокрема, як зазначає позивач, прийняття Міністерством економіки рішення про відмову в бронюванні.
В адміністративних справах з приводу оскарження правового акта індивідуальної дії, в даному випадку, рішення про відмову в бронюванні, забезпечуючи такий позов шляхом заборони ТЦК вчиняти дії щодо направлення позивача для проходження військово-лікарської комісії та дії, пов`язані з прийняттям наказу про призов на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправленням на військову службу під час мобілізації, судом фактично ухвалюється рішення в цій частині без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову та є неприпустимим.
Отже, заявником не доведено обґрунтованими доказами існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення по адміністративній справі, або, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Приймаючи до уваги викладене, суд доходить висновку, що позивачем не доведено наявності у даній справі хоча б однієї з вичерпного переліку підстав, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України та не надано відповідних доказів на підтвердження існування небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення у цій справі для постановлення судом ухвали про забезпечення позову.
За таких обставин, у суду відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.
Керуючись ст.ст. 150-154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.
Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена відповідності до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя О.В. Маковська