Справа № 200/5536/25
Суддя: Черникова А.О.
Дата ухвалення: 2025-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2025 року Справа№200/5536/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черникової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі-позивач), через свого представника, адвоката Чумака Романа Васильовича, який діє на підставі ордеру серії АХ № 1273045 від 25 липня 2025 року, через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС) «Електронний суд» звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі-відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 11.07.2025 № 73 про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати позивачу до загального страхового стажу у повному обсязі періоди роботи з 01.07.2004 по 31.12.2004, з 22.08.2007 по 31.08.2007, з 02.10.2007 по 31.01.2009, з 01.02.2009 по 28.02.2009, з 01.03.2009 по 31.07.2009, та до спеціального (пільгового) стажу за Списком № 2, що дає право на призначення пенсії відповідно до пункту б статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 періоди з 02.10.1998 по 31.12.1998, з 14.06.2002 по 31.12.2002, з 01.01.2004 по 11.06.2012, з 28.08.2012 по 31.08.2012, 31.07.2013, 31.10.2013, з 30.03.2014 по 31.03.2014, з 28.07.2014 по 31.07.2014 та з 18.08.2014 по 22.09.2014;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 починаючи з 03.07.2025 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 03 липня 2025 року вона звернулась до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Рішенням від 11.07.2025 № 73 їй відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, пільгового стажу та пільгового віку та недосягненням віку. Зазначає, що у її трудовій книжці належно відображено всі спірні періоди роботи позивача за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, спору між сторонами з цього приводу немає, проте відповідачем частково були зараховані періоди її роботи. Вважає рішення протиправним, у зв`язку з чим, звернулась до суду із даним позовом.

Ухвалою Донецького адміністративного суду від 29 липня 2025 року позовна заява залишена без руху, позивачу надано 7-денний строк для усунення недоліків для сплати судового збору за подання даного адміністративного позову в розмірі 968,96 грн.

29 липня 2025 року від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, в якій долучена квитанція про сплату судового збору в розмірі 968,96 грн.

Ухвалою Донецького адміністративного суду від 05 серпня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

21 серпня 2025 року до суду надійшов відзив на позов в якому серед іншого, відповідач просить залучити у якості співвідповідача у справі № 200/5536/25 - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3 м. Слов`янськ, 84122).

Ухвалою Донецького адміністративного суду від 22 серпня 2025 року у задоволенні клопотання відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відмовлено.

01 вересня 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

У відзиві на позов Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, зазначаючи наступне.

03 липня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Органи Пенсійного фонду України з 01.04.2021 застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 11.07.2025 № 73 відмовлено в призначенні пенсії відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, пільгового стажу та пільгового віку.

Не зараховано пільговий стаж у зв`язку з відсутністю уточнюючих довідок про періоди роботи, що зараховуються до пільгового стажу.

Оскаржуваним рішенням встановлено, що позивачка при страховому стажі роботи 20 років 8 місяців 9 днів має 6 років 7 місяців 12 днів пільгового стажу на роботах з шкідливими і важкими умовами праці, яких не достатньо для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058.

Водночас, ОСОБА_1 станом на дату звернення з питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах в порядку, визначеному Законом № 1058, не досягла необхідного пенсійного віку 55 років (вік позивачки 50 років 09 місяців 00 днів), тому відсутні законні підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, передбаченої п. 2 ч. 2 ст. 114 цього Закону.

У зв`язку з чим, відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У відповіді на відзив, представник позивача зазначив, що позивач має право на призначення пенсії за віком, відповідно до Рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020, яким встановлено право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 жінкам після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Також зазначає, що відповідно до записів у трудовій книжці позивачка працювала в ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод» з 02.10.1998 по 22.09.2014 слюсарем контрольно-вимірювальних приладів та автоматики п`ятого розряду в цеху контрольно-вимірювальних приладів і автоматики дільниці вуглепідготовчого цеху № 1, цеху автоматизації технологічних процесів дільниці КВП вуглепідготовчого цеху № 1 п`ятого розряду та дільниці КВП коксових цехів 3, 4 цеху автоматизації технологічних процесів.

Дана професія визначена в розділі IV Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 р. № 162, та розділі IV Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 № 36.

Таким чином, в трудовій книжці позивача належно відображено всі спірні періоди роботи позивача за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, які частково були зараховані відповідачем.

Трудова книжка не містить записів про переведення позивачки на неповний робочий день чи суміщення посад.

Також позивач звертає увагу суду, що ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод» знаходиться на тимчасово окупованій території, а тому отримання позивачем уточнюючої довідки не вбачається можливим. У зв`язку з чим, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до 1. ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд вважає за необхідне зазначити, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан із 5 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженими відповідними законами, дія воєнного стану неодноразово продовжувалась та станом на час розгляду справи в Україні продовжує діяти воєнний стан.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України згідно паспорта НОМЕР_1 який виданий Авдіївським МВ УМВС України у Донецькій області 15 березня 1996 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , згідно довідки від 08 березня 2022 року №2102-4 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання є: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за місцезнаходженням: 69005, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 158-Б; є суб`єктом владних повноважень та належним відповідачем у справі.

03 липня 2025 року позивач звернулась до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення пільгової пенсії за віком по Списку № 2.

На момент звернення із заявою про призначення пенсії вік позивача становив 50 років 9 місяців.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 11.07.2025 № 73 позивачу було відмовлено в призначенні пільгової пенсії за віком по Списку №2, оскільки особа не досягла віку, визначеного п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (55 років) та відсутністю необхідного страхового стажу (25 років).

В зазначеному рішенні відповідач зазначив, що страховий стаж 20 років 8 місяців 9 днів, стаж за Списком №2 - 6 років 7 місяців 12 днів (згідно даних в Реєстрі застрахованих осіб Держаного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.)

Окрім того, відповідач надав довідку форми РС-право, якою були зараховані до страхового та пільгового стажу позивача наступним чином:

- 01.09.1991 по 27.06.1992 - Навчання у вищих/середн. НЗ - 0 років 9 місяців 27 днів;

- 10.08.1992 по 31.12.1998 - 00191075 П - 6 років 4 місяці 22 дні;

- 01.01.1999 по 31.12.2001 - Список №2 00191075 П - 3 роки 0 місяців 0 днів;

- 01.01.2002 по 13.06.2002 - Список №2 00191075 П - 0 років 5 місяців 13 днів;

- 14.06.2002 по 31.12.2002 - 00191075 П - 0 років 6 місяців 18 днів;

- 01.01.2003 31.12.2003 - Список №2 00191075 П - 1 рік 0 місяців 0 днів;

- 01.01.2004 по 30.06.2004 - 00191075 П - 0 років 6 місяців 0 днів;

- 01.01.2005 по 31.12.2006 - 00191075 П - 2 роки 0 місяців 0 днів;

- 01.01.2007 по 21.08.2007 - 25967754 - 0 років 7 місяців 20 днів;

- 01.09.2007 по 30.09.2007 - 00191075 П - 0 років 1 місяць 0 днів;

- 01.10.2007 по 01.10.2007 - 35124416 0 років 1 місяць 0 днів;

- 01.02.2009 по 28.02.2009 - 00191075 П - 0 років 0 місяців 4 дні;

- 01.08.2009 по 11.06.2012 - 00191075 П 2 2 роки 10 місяців 25 днів;

- 12.06.2012 по 27.08.2012 - Список №2 00191075 П - 0 років 3 місяці 0 днів;

- 28.08.2012 по 31.08.2012 - 00191075 П - 0 років 1 місяць 0 днів;

- 01.09.2012 по 30.07.2013 - Список №2 - 00191075 П 0 років 11 місяці 0 днів;

- 31.07.2013 по 31.07.2013 - 00191075 П - 0 років 1 місяць 0 днів;

- 01.08.2013 по 30.10.2013 - Список №2 00191075 П- 0 років 3 місяці 0 днів;

- 31.10.2013 по 31.10.2013 - 00191075 П - 0 років 1 місяць 0 днів;

- 01.11.2013 по 29.03.2014 - Список №2 00191075 П - 0 років 5 місяців 0 днів;

- 30.03.2014 по 31.03.2014 - 00191075 П - 0 років 1 місяць 0 днів;

- 01.04.2014 по 27.07.2014 - Список №2 00191075 П- 0 років 4 місяці 0 днів;

- 28.07.2014 по 31.07.2014 - 00191075 П - 0 років 1 місяць 0 днів;

- 01.08.2014 по 17.08.2014 - Список №2 00191075 П - 0 років 1 місяць 0 днів;

- 18.08.2014 по 31.08.2014 - 00191075 П 0 років 1 місяць 0 днів;

- 01.09.2014 по 22.09.2014 - 00191075 П - 0 років 1 місяць 0 днів.

Всього: 20 років 8 місяців 9 днів.

На адвокатський запит, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомило листом від 18.07.2025 (вих№0800-0219-8/71870) про наступне.

За матеріалами електронної відмовної пенсійної справи 03 липня 2025 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 9 липня 2003 року.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області було розглянуто документи та прийнято рішення від 11.07.2025 про відмову в призначенні пенсії відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, пільгового стажу та пільгового віку заявниці.

Щодо питання не зарахування до загального страхового роботи періодів роботи з 01.07.2004 по 31.12.2004, з 22.08.2007 по 31.08.2007, з 02.10.2007 по 31.01.2009, з 01.03.2009 по 31.07.2009, а період з 01.02.2009 по 28.02.2009 зарахований не в повному обсязі, зазначаємо що в Реєстрі відсутні відомості про нарахування, сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за зазначені періоди.

До заяви ОСОБА_1 не було надано довідок, які уточнюють пільговий характер роботи та атестації робочих місць. Підприємство відповідно до Наказу від 28.02.2025 № 376 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», затвердженого Міністерством розвитку громад та територій України розміщується на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України.

У зв`язку з вищезазначеним до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах зараховано періоди роботи відповідно до пункту 20 Постанови № 637 за даними, наявними в Реєстрі.

Позивач не погоджуючись із рішенням відповідача, звернулась із даним позовом до суду.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

На підставі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 9 липня 2003 року (далі - Закон № 1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Підстави надання пенсії особам за віком на пільгових умовах визначені ст. 114 Закону № 1058-IV. Так, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон 1788) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, згідно пункту «б» ч. 1 ст. 13 наведеного Закону № 1788 пенсія на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи призначається працівникам за наявності трьох обов`язкових умов у сукупності:

- зайняття повний робочий день на відповідних роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України;

- атестація робочих місць;

- досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

В свою чергу, ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), рішенням Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року. Порядок застосування ст. 13 визначає п. 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020.

Так, відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), ст. 13, ч. 2 ст. 14, п.п. «б»-«г» ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Згідно з п. 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року ст. 13, ч. 2 ст. 14, п.п «б»-«г» ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року встановлено, що застосуванню підлягають ст. 13, ч. 2 ст. 14, п.п. «б»-«г» ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст.12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам».

При цьому, Конституційний Суд в пункті 4.1 Рішення № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року зазначив, що ст. 13 Закону № 1788 до внесення змін Законом № 213 було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.

Отже, у ст. 13 Закону № 1788 до внесення змін Законом № 213 було встановлено такий пенсійний вік: у пункті «а» для чоловіків - 50 років, для жінок - 45 років; у пунктах «б»-«з» для чоловіків - 55 років, для жінок - 50 років.

У Законі № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, збережено вказану пропорцію щодо зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку без урахування різниці між пенсійним віком для чоловіків і жінок. У частині першій статті 13 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, встановлено однаковий пенсійний вік для чоловіків та жінок, а саме: у пункті «а»- 50 років (на 10 років менше, ніж загальний пенсійний вік), у пунктах «б»-«з»- 55 років (на 5 років менше, ніж загальний пенсійний вік).

Таким чином, ст. 13 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, передбачено поетапне збільшення пенсійного віку та стажу для працівників, зайнятих на роботах, визначених у цих нормах.

Відповідно до п. 4.4 Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року перевіряючи ст. 13, ч. 2 ст. 14, п..п «б»-«г» статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, на відповідність Конституції України, Конституційний Суд України виходив з такого.

Вказаними положеннями Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років.

Згідно зі ст. 13, ч. 2 ст. 14, п. п. «б»-«г» статті 54 Закону № 1788 у редакції до внесення змін Законом № 213 у осіб, які належать до категорій працівників, вказаних у цих нормах, виникли легітимні очікування щодо реалізації права виходу на пенсію. Однак оспорюваними положеннями Закону № 213 змінено нормативне регулювання призначення пенсій таким особам.

Конституційний Суд України, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначає, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Отже, особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону № 1788 у редакції до внесення змін Законом № 213. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Таким чином, ст. 13, ч. 2 ст. 14, п.п. «б»-«г» статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що у справах «Щокін проти України» (заяви № 23759/03 та 37943/06, рішення від 14.10.2010) та «Серков проти України» (заява № 39766/05, рішення від 07.07.2011) Європейський суд з прав людини дійшов висновку що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі «якості» закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування; по-третє, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

За вказаних обставин, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах: необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року, та виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого ст. 8 Конституції України. Таке застосування судом вищевказаних норм права, усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

Отже, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV (далі-Закон № 1058-ІV) регулюються відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Згідно зі ст. 8 Закону № 1058-IV громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.

Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 24 № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Згідно з абзацом 1 частини 2 цієї статті страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Приписами ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі- Закон № 1788) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; військова служба.

При цьому, суд зазначає що положеннями ст.62 Закону № 1788 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В той же час, відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як передбачено п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Водночас, суд зазначає, що згідно з п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно зі ст. 101 Закону 1788 органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Згідно із ч.3 ст.44 Закону 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, пенсійний орган в силу діючого законодавства наділений повноваженнями вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Як встановлено судом, разом із заявою про призначення пенсії позивачем надано трудову книжку серії НОМЕР_3 від 13.08.1992, в якій зазначені наступні записи:

- з 1 вересня 1991 року по 21 червня 1992 року навчання в СПТУ №45 м. Ясинувата (диплом НОМЕР_4 від 30.06.1992) (запис №1);

- 10 серпня 1992 року по 22 вересня 2014 року позивач працювала в ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод» з 02.10.1998 по 22.09.2014 слюсарем контрольно-вимірювальних приладів та автоматики п`ятого розряду в цеху контрольно-вимірювальних приладів і автоматики дільниці вуглепідготовчого цеху № 1, цеху автоматизації технологічних процесів дільниці КВП вуглепідготовчого цеху № 1 п`ятого розряду та дільниці КВП коксових цехів 3, 4 цеху автоматизації технологічних процесів.

Дана професія визначена в розділі IV Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 № 162, та розділі IV Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. № 36.

Так, аналіз протоколу розрахунку стажу дає можливість встановити, що відповідачем було зараховано до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, періоди роботи з 01.01.1999 по 13.06.2002, з 01.01.2003 по 31.12.2003, з 12.06.2012 по 27.08.2012, з 01.09.2012 по 30.07.2013, з 01.08.2013 по 30.10.2013, з 01.11.2013 по 29.03.2014, з 01.01.2014 по 27.07.2014, з 01.08.2014 по 17.08.2014.

Проте, відповідачем не було зараховано до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, періоди роботи з 02.10.1998 по 31.12.1998, з 14.06.2002 по 31.12.2002, з 01.01.2004 по 11.06.2012, з 28.08.2012 по 31.08.2012, 31.07.2013, 31.10.2013, з 30.03.2014 по 31.03.2014, з 28.07.2014 по 31.07.2014 та з 18.08.2014 по 22.09.2014 у зв`язку з тим, що до заяви не було надано довідок, які уточнюють пільговий характер роботи та атестації робочих місць.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.п. 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

За п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Таким чином надання уточнюючих довідок підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 20.02.2018 по справі № 234/13910/17.

Жодних зауважень щодо записів у трудовій книжці позивача у спірному рішенні відповідач не вказав.

Водночас, з огляду на зміст трудової книжки позивача відповідні періоди роботи записані чітко, виправлень не містять, записи скріплені печатками та підписами уповноваженої особи, що не викликає у суду сумнівів з приводу достовірності таких записів.

Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 по справі №687/975/17 зроблений висновок про те, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах.

Щодо незарахування періодів роботи позивача з 01.07.2004 по 31.12.2004, з 22.08.2007 по 31.08.2007, з 02.10.2007 по 31.01.2009, з 01.03.2009 по 31.07.2009, а також періоду з 01.02.2009 по 28.02.2009 не в повному обсязі до загального страхового стажу, суд зазначає наступне.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено у частинах першій, третій, десятій ст. 20 Закону № 1058-IV, якою передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини дванадцятої статті 20 цього Закону страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Зокрема, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 16 Закону № 1058-IV, застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

Відповідно до положень ст. 106 Закону № 1058-XV, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Суд зазначає, що фактично внаслідок невиконання роботодавцем обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що наявність заборгованості роботодавця перед Пенсійним фондом України по страховим внескам не може бути підставою для відмови у зарахуванні періоду роботи позивачці до страхового стажу, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працювала застрахована особа.

Враховуючи той факт, що позивачкою досягнуто віку, який надає право для призначення пільгової пенсії, на момент звернення до пенсійного органу вона має достатній страховий та пільговий стаж, суд доходить висновку, що позивачка має право на пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за Списком № 2 згідно з п. «б» ст. 13 Закону № 1788-XII, а отже рішення відповідача від 11.07.2025 № 73 про відмову у призначенні пенсії є протиправним, тому підлягає скасуванню.

Правові висновки аналогічного змісту, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рішенні від 21 квітня 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідач суду не надав, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

За приписами ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Обираючи спосіб захисту, зважаючи на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, суд вважає задовольнити позовні вимоги таким чином:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 11.07.2025 № 73 про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати позивачу до загального страхового стажу у повному обсязі періоди роботи з 01.07.2004 по 31.12.2004, з 22.08.2007 по 31.08.2007, з 02.10.2007 по 31.01.2009, з 01.02.2009 по 28.02.2009, з 01.03.2009 по 31.07.2009, та до спеціального (пільгового) стажу за Списком № 2, що дає право на призначення пенсії відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 періоди з 02.10.1998 по 31.12.1998, з 14.06.2002 по 31.12.2002, з 01.01.2004 по 11.06.2012, з 28.08.2012 по 31.08.2012, з 31.07.2013, 31.10.2013, з 30.03.2014 по 31.03.2014, з 28.07.2014 по 31.07.2014 та з 18.08.2014 по 22.09.2014;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 починаючи з 03.07.2025 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020, та з урахуванням висновків суду.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно із платіжною інструкцією № E690-X77T-PBKA-0B89 від 29 липня 2025 року, позивачем сплачено судовий збір у сумі 968,96 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 968, 96 грн.

Керуючись статтями 2, 3, 5-9, 12, 15, 18, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 94, 139, 241-243, 245, 246, 263, 295, 297, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (зареєстроване місцезнаходження: 69005, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 158-Б; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 11.07.2025 № 73 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу у повному обсязі періоди роботи з 01.07.2004 по 31.12.2004, з 22.08.2007 по 31.08.2007, з 02.10.2007 по 31.01.2009, з 01.02.2009 по 28.02.2009, з 01.03.2009 по 31.07.2009, та до спеціального (пільгового) стажу за Списком № 2, що дає право на призначення пенсії відповідно до пункту б статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 періоди з 02.10.1998 по 31.12.1998, з 14.06.2002 по 31.12.2002, з 01.01.2004 по 11.06.2012, з 28.08.2012 по 31.08.2012, 31.07.2013, 31.10.2013, з 30.03.2014 по 31.03.2014, з 28.07.2014 по 31.07.2014 та з 18.08.2014 по 22.09.2014.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 починаючи з 03.07.2025 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (зареєстроване місцезнаходження: 69005, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд.158-Б; ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.О.Черникова