Справа № 340/4194/24
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення касаційної скарги без руху

18 вересня 2025 року

м. Київ

справа №340/4194/24

адміністративне провадження №К/990/36141/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Шарапи В.М., суддів: Берназюка Я.О., Стародуба О.П., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21.08.2025 у справі №340/4194/24 за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградського обласного центру зайнятості, Міністерства економіки України, Державного центру зайнятості про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Кіровоградського обласного центру зайнятості, Міністерства економіки України, Державного центру зайнятості, у якому просив:

1) визнати бездіяльність протиправною:

- Кіровоградського обласного центру зайнятості, за нездійснення в повному обсязі перерахунку ОСОБА_1 виплат допомоги по безробіттю (з врахуванням індексації), компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати;

- Державного центру зайнятості, за нездійснення належного контролю за діями Кіровоградського обласного центру зайнятості, та не надання методичних рекомендацій під час підготовки Кіровоградським обласним центром зайнятості, відповіді на звернення ОСОБА_1 , та не вжиття заходів щодо усунення недоліків відповіді;

- Міністерства економіки України, за нездійснення належного контролю за діями Державного центру зайнятості та Кіровоградського обласного центру зайнятості, не надання методичних рекомендацій під час підготовки Кіровоградським обласним центром зайнятості відповіді на звернення ОСОБА_1 , та невжиття заходів щодо усунення недоліків відповіді;

2) протягом трьох місяців від дати, коли рішення стане остаточним, зобов`язати Міністерство економіки України нарахувати та виплатити на користь, ОСОБА_1 :

- допомогу по безробіттю у сумі 1765,58 грн (включаючи суму індексації допомоги по безробіттю у розмірі 707,20 грн), нараховану відповідно до закону;

- кошти у сумі 12571,20 грн, як компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх сплати;

- кошти у сумі 2623,19 грн, як три відсотка річних від простроченої суми;

- кошти у сумі 13845,23 грн, як відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди;

- кошти у сумі 31915,49 грн, як пеню за порушення строків виконання зобов`язання;

- кошти у сумі 2209368,66 грн, як штраф за порушення строків виконання зобов`язання;

- кошти у сумі 738421,14 грн, як компенсацію моральної шкоди;

- зобов`язати Міністерство економіки України, діючий як податковий агент, вутримати податки та збори передбачені Податковим кодексом України.

3) У випадку невиплати чи несвоєчасної виплати Міністерством економіки України, належної заявникові суми на неї нараховуватиметься:

- пеня, яка дорівнює граничній позичковій ставці Європейського центрального банку плюс три відсотки (simple interest) від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний календарний день прострочення виконання грошового зобов`язання, з часу, коли закінчиться вищезгаданий тримісячний строк, і до моменту повного розрахунку;

- пеня, яка дорівнює 0,1 відсотка від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання, за кожний календарний день прострочення виконання грошового зобов`язання, з часу, коли закінчиться вищезгаданий тримісячний строк, і до моменту повного розрахунку;

- штраф, який дорівнює 7,0 відсоткам від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання, з якого допущено прострочення виконання грошового зобов`язання понад тридцять днів, за кожний календарний день прострочення виконання грошового зобов`язання, з часу, коли закінчиться вищезгаданий тримісячний строк, і до моменту повного розрахунку;

- три відсотка річних від простроченої суми з часу, коли закінчиться вищезгаданий тримісячний строк, і до моменту повного розрахунку;

- відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, яка дорівнює ставки дисконту, обчисленої із застосуванням ринкової ставки доходу за високоліквідними корпоративними облігаціями на дату повного розрахунку, з часу, коли закінчиться вищезгаданий тримісячний строк, і до моменту повного розрахунку.

- компенсація моральної шкоди, яка дорівнює середньоденній заробітної плати за календарний день помноженої на кількість календарних днів прострочення виконання грошового зобов`язання, з часу, коли закінчиться вищезгаданий тримісячний строк, і до моменту повного розрахунку. Розгляд справи здійснювався за правилами загального позовного провадження.

Кіровоградський окружний адміністративний суд своїм рішенням від 14.03.2025 у задоволенні позову відмовив.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

За результатом апеляційного перегляду Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 21.08.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 скасував в частині відмови у задоволені позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Кіровоградського обласного центру зайнятості, за нездійснення в повному обсязі перерахунку ОСОБА_1 виплат допомоги по безробіттю (з врахуванням індексації), зобов`язання Кіровоградського обласного центру зайнятості нарахувати та виплатити на користь, ОСОБА_1 : допомогу по безробіттю у сумі 1765,58 грн (включаючи суму індексації допомоги по безробіттю у розмірі 707,20 грн), нараховану відповідно до закону.

Прийняв нове судове рішення у цій частині, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Визнав протиправними дії Кіровоградського обласного центру зайнятості щодо відмови у проведенні перерахунку допомоги по безробіттю ОСОБА_1 з 20.05.2016 по 15.05.2017 з урахуванням його середньоденної заробітної плати розрахованої за даними відомостей реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та довідки ГУ ДПС у Кіровоградській області про заробітну плату за період квітень 2015 - березень 2016 року від 31.07.2024 №4949/5/11-28-10-32.

Зобов`язав Кіровоградський обласний центр зайнятості здійснити перерахунок та виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1 з 20.05.2016 по 15.05.2017 з урахуванням його середньоденної заробітної плати розрахованої за даними відомостей реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та довідки ГУ ДПС у Кіровоградській області про заробітну плату за період квітень 2015 - березень 2016 року від 31.07.2024 №4949/5/11-28-10-32, з врахуванням виплачених сум.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

На адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду через підсистему Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи «Електронний Суд» 01.09.2025 надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій скаржник просить скасувати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.03.2025, постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21.08.2025 та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Втім Верховним Судом встановлено, що касаційну скаргу подано без додержання вимог процесуального закону, що діяв на час її подання.

Щодо підстав касаційного оскарження

Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини 4 статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 2, 3 статті 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 4 статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах 2, 3 статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Із системного аналізу наведених положень процесуального закону можна зробити висновок, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині 1 статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини 4 статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам процесуального закону, суд установив, що у скарзі не зазначені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить лише посилання на фактичні обставини справи, цитати нормативних актів із абстрактним зазначенням, що судами попередніх інстанцій ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень у розумінні частини 4 статті 328 КАС України.

Зокрема, замість наведення та обґрунтування конкретних підстав (підстави), визначених у цій статті, скаржник лише цитує її положення.

Доводи касаційної скарги фактично, зводяться до переоцінки встановлених судами попередніх інстанцій обставин та досліджених ними доказів.

Отже, касаційна скарга не містить належних доводів та обґрунтувань щодо підстав оскарження судових рішень у цій справі на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Виходячи з визначених процесуальним законом меж, предметом касаційного перегляду можуть бути виключно питання права, а не факту.

Посилання скаржника у касаційній скарзі на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права зводяться до незгоди із висновками суду апеляційної інстанції щодо обставин справи та наполяганні на переоцінці наявних у справі доказів, що не є належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Щодо сплати судового збору

Згідно з частиною 4 статті 330 КАС України, до касаційної скарги додається, зокрема, документ про сплату судового збору.

Частиною 1 статті 4 Закону України № 3674-VI від 08.07.2011 "Про судовий збір" (далі - Закон №3674-VI) встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Приписами підпункту 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону № 3674-VI в редакції станом на момент подання позову встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із підпунктом 3 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону №3674-VI, ставка судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною 2 цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (частина 3 статті 4 Закону № 3674-VI).

Зі змісту оскаржуваних судових рішень слідує, що у цій справі заявлено позовні вимоги майнового характеру в частині відмовлених позовних вимог.

Станом на 01.01.2024 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028,00 грн. Позовна заява у цій справі містить одну вимогу немайнового характеру.

Враховуючи, що сума сплати судового збору за подання позовної заяви перевищує 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то сума сплати судового збору за подання позовної заяви не може перевищувати 15 140,00 грн.

Станом на 01.01.2024 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028,00 грн. Позовна заява у цій справі містить одну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, ставка судового збору, яку слід сплатити за подання цієї касаційної скарги, складає 24224,00 грн (15140,00 грн * 200% * 0,8).

Проте, скаржник не долучив до касаційної скарги докази сплати судового збору у визначеному законом розмірі.

Одночасно із касаційною скаргою скаржником подано клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору мотивовано скрутним матеріальним становищем, на підтвердження зазначеного, скаржник надав відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів (перерахованого) податку та військового збору від 15.02.2025 за період з 1 кварталу 2024 року по 4 квартал 2024 року. Подані документи доводять, що доходи позивача за 2024 рік становив 364 459,50 грн, а отже 5 відсотків розміру річного доходу скаржника за попередній рік становлять 18 222,97 грн.

Вирішуючи питання щодо звільнення скаржника від сплати судового збору Суд виходить із наступного.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Коло осіб, які користуються пільгами щодо сплати судового збору у вигляді звільнення від його сплати, визначено законом.

Позивач не належить до осіб, які користуються пільгами щодо сплати судового збору у вигляді звільнення від його сплати за законом.

Питання звільнення від сплати судового збору як складової судових витрат, зменшення його розміру, відстрочення чи розстрочення його сплати регулюються частиною першою статті 133 КАС України, відповідно до якої суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Умови, за яких суд може, зокрема, звільнити від сплати судового збору або відстрочити його сплату та перелік суб`єктів, до яких таке звільнення (відстрочення) застосовується, обумовлені статтею 8 Закону № 3674-VI.

Згідно з позицією, сформованою Верховним Судом у постанові від 23.01.2019 № 215/3831/16-а (2-а/215/128/16) передбачено, що звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру) з підстав, передбачених статтею 133 КАС України та статтею 8 Закону України "Про судовий збір" є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).

Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а повноваження суду на власний розсуд звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).

Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, згідно з частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Верховний Суд у постановах від 20.02.2020 у справі №420/1582/19, від 17.09.2020 у справі №460/3138/19 вказав, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутний майновий стан особи, що, відповідно, унеможливлює сплату нею судових витрат. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини можуть бути підставою для відстрочення сплати судового збору.

Також, колегія суддів зазначає, що статтями 8 Закону України "Про судовий збір" та 133 КАС України встановлено право, а не обов`язок суду звільнити особу за наявних умов від сплати судового збору.

Питання про звільнення від сплати судового збору вирішується судом також на підставі заявленого стороною клопотання та поданих доказів на підтвердження наявності підстав для такого звільнення, визначених приписами Закону України "Про судовий збір".

Так, за приписами частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

При цьому, відповідно до частин першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною другою цієї ж статті закріплено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Слід зазначити, що статтями 8 Закону України "Про судовий збір" та 133 КАС України встановлено право, а не обов`язок суду звільнити особу за наявних умов від сплати судового збору.

Питання про звільнення від сплати судового збору вирішується судом на підставі заявленого стороною клопотання та поданих доказів на підтвердження наявності підстав для такого звільнення, визначених приписами Закону України "Про судовий збір". Як вбачається із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів (перерахованого) податку та військового збору від 15.02.2025 за період з 1 кварталу 2024 року по 4 квартал 2024 року, дохід позивача за попередній календарний рік, становив 364 459,50 грн, 5 відсотків якого (18 222,97 грн), є меншим за розмір судового збору, який необхідно сплатити за подання касаційної скарги у цій справі (24 224,00 грн), що у свою чергу, є підставою для звільнення позивача від такої сплати.

Частиною 2 статті 332 КАС України встановлено, що до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 статті 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведене вище, касаційну скаргу слід залишити без руху, а особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно:

- уточнити вимоги у касаційній скарзі при посиланні на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України.

Керуючись статтями 169, 329, 330, 332 КАС України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21.08.2025 у справі №340/4194/24.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21.08.2025 у справі №340/4194/24 за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградського обласного центру зайнятості, Міністерства економіки України, Державного центру зайнятості про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії- залишити без руху.

Встановити скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

В.М. Шарапа

Я.О. Берназюк

О.П. Стародуб,

Судді Верховного Суду