Справа № 487/3514/25
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2025 р.м. ОдесаСправа № 487/3514/25

Перша інстанція: суддя Скоринчук К.М.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 серпня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

22 травня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення серії ЕНА №4727091 від 14.05.2025 року, якою. накладено вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП та закриття справи про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувана постанова винесена за відсутність полісу обов`язкового соціального страхування. Однак, зупинка транспортного засобу здійснена за відсутності правових підстав, тому всі подальші дії та вимоги інспектора патрульної поліції є незаконними та протиправними. Крім того, позивач зазначає про наявні процесуальні порушення, допущені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме: інспектор не склав протокол про адміністративне правопорушення та не надав можливості скористатись правовою допомогою та відкласти розгляд справи.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що зупинка транспортного засобу позивача здійснена на стаціонарному блок-пості під час дії військового стану, тому доводи позивача про безпідставність зупинки є неналежними. Крім того, розгляд справи про вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП здійснюється без складення протоколу.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 серпня 2025 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Зокрема, апелянт наголошує, що він наполягав на складені протоколу, проте інспектор проігнорував його вимогу. В даному аспекті також вказує на порушенні свого права на отримання юридичної допомоги під час розгляду справи про накладення адміністративного стягнення.

Також апелянт зазначає про відсутність у інспектора поліції на час винесення оскаржуваної постанови відомостей про відсутність діючого полісу. Поданий відповідачем до суду витяг з сайту МТСБУ був відсутній на час винесення оскаржуваної постанови та протиправно прийняти судом першої інстанції у якості доказу.

Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції подало відзив на апеляційну скаргу, у якій заперечує проти її задоволення та просить суд залишити в силі оскаржуване рішення суду першої інстанції.

Департамент патрульної поліції своїм правом на подання відзиву не скористався. Про розгляд справи повідомлений шляхом направлення судової кореспонденції до особистого кабінету в системі «Електронний суд».

Оскільки учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення справи не подавали, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

14.05.2025 інспектором 1 взводу 8 роти 2 батальйону УПП в Одеській області капітаном поліції Сопілко І.Ю. було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення в розмірі 425 грн. Причиною притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності зазначено керування транспортним засобом марки «Opel Vectra» державний номерний знак НОМЕР_1 , без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або без чинного внутрішнього електронного договору у візуальній формі страхового поліса.

Як зазначили сторони, перевірка документів здійснювалася на блокпосту, розташованому на трасі М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», 21 км.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що інспектором було висунуто законну вимогу позивачу щодо пред`явлення документів на право керування транспортним засобом, реєстраційного документа на транспортний засіб та полісу (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. В той же час, позивачем не надано доказів наявності чинного полісу на момент зупинки.

Також судом першої інстанції не встановлено порушень процедури накладення адміністративного стягнення, які є суттєвими та впливають на законність винесено постанови.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно частини 1 статті 1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Пунктом 1.1 ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

У відповідності до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують вказані вище Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до 2.1. ґ) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно п.п. 2.4.а ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 ПДР.

Згідно з ч.1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, зокрема у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Відповідно до частини другої статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Частиною дев`ятою ст. 258 КУпАП визначено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Положення цієї частини не застосовуються у разі притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованих за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), а також правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, у випадках, якщо особа не оспорює допущене порушення, згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності та подала про це відповідну заяву.

Зважаючи, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності інспектором поліції за порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на місці його вчинення, інспектор не мав підстав для складення протоколу.

В той же час, доказом вини позивача у постанові про накладання адміністративного стягнення серії ЕНА №4727091 від 14.05.2025 року зазначено відеозапис з поліцейського відео реєстратора «ПВР 474901», який долучений до відзиву на позовну заяву (а.с.60).

Також позивач надав до позову відеозапис розмови з поліцейським (а.с.19).

Переглянувши надані відеозаписи, колегія суддів зазначає, що інспектор патрульної поліції повідомив позивачці причину зупинки перевірка документів на стаціонарному блок-пості у період дії воєнного стану. Також позивачу вказано, що за наслідком перевірки відомостей про наявність діючого полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено його відсутність. Позивач зазначив пройого обізнаність про закінчення дії полісу.

Таким чином, позивачу роз`яснено причини зупинки транспортного засобу та наголошено на необхідності пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 ПДР, утому числі і чинний страховий поліс.

Однак, позивач, як під час перевірки документів так і на час розгляду справи у суді не надав чинний страховий поліс, що доводить наявність події адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч.1 ст. 126 КУпАП.

Стосовно посилань апелянта на порушення процедури накладення адміністративного стягнення, а саме відмову у наданні можливості особі скористатись правовою допомогою та відмові у відкладенні розгляду справи, колегія суддів зазначає, що з наявного відеозапису вбачається, що посадова особа, яка здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення запропонувала водію скористатись правовою допомогою, однак позивач не вчинив жодних активних дій для реалізації наданого йому права.

Також позивач під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не зазначив жодного обґрунтування необхідності відкладення розгляду справи, в той час як вимоги чинного законодавства передбачають її розгляд на місці вчинення адміністративного правопорушення.

До того ж, на переконання колегії суддів, участь особи у розгляді справи про притягнення її до адміністративної відповідальності є правом такої особи та повністю залежить від її волевиявлення. Ухилення від участі в процедурі розгляду справи, за умови відсутності прямого перешкоджанню цьому з боку посадових осіб, не може бути визначено судом, як підстава для скасування прийнятої постанови.

В контексті зазначеного, судова колегія звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 14.02.2018 року по справі №735/1246/15-а висловив правову позицію, що посилання позивача на окремі процедурні порушення при притягненні його до адміністративної відповідальності не можуть спростовувати правомірності спірної постанови відповідача, оскільки не доводять відсутності факту порушення.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів, які підтверджують вчинення апелянтом адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП, а саме: не мала при собі дійсного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, відповідно до ст.316 КАС України апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно приписів ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст.286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 272 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.В. Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: К.В. Кравченко