Справа № 2а/1570/176/2011
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2025-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2025 р.м. ОдесаСправа № 2а/1570/176/2011
Головуючий в 1 інстанції: Хлімоненкова М.В.

Дата і місце ухвалення 03.04.2025р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Єщенко О.В.,

Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 р. у справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області до Державної судноплавної компанії "Чорноморське морське пароплавство" про стягнення податкової заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2010 року Державна податкова інспекція у Приморському районні м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області (правонаступником якої є Державна податкова інспекція у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області) звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство», в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просила суд стягнути з відповідача податкову заборгованість по податкам та зборам у загальному розмірі 73 441 934, 96 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» суму заборгованості по податкам та зборам у загальному розмірі 52 200 680,57 грн.,

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.07.2019 року скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2014 року та прийнято нову постанову, якою позов Головного управління ДФС в Одеській області задоволено частково. Стягнуто з Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» в дохід державного бюджету суму заборгованості по податкам та зборам (обов`язковим платежам) у загальному розмірі - 47 953 728,50 грн. Позовні вимоги заявлені поза межами 1095 днів, а саме про стягнення боргу за період з 14.10.2003 року по 23.12.2007 року залишено без розгляду. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 17.03.2020 року постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.07.2019 року залишено без змін.

Постановою заступника начальника відділу Другого приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Віннічук В.В. від 23.08.2019 року було відкрито виконавче провадження №59857714 з виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду 2а/1570/176/2011 від 03.07.2019 про стягнення з ДСК «ЧМП» на користь бюджету грошових коштів в сумі 2 017 614,93 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 року замінено сторону виконавчого провадження в адміністративній справі № 2а/1570/176/2011, а саме стягувача з Головного управління ДФС в Одеській області (; місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) на Головне управління ДПС в Одеській області (; місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5).

03.02.2025 року Головне управління ДПС у м.Києві подало до Одеського окружного адміністративного суду заяву про заміну сторони, у якій просило замінити стягувача з ГУ ДПС в Одеській області на ГУ ДПС у м.Києві по справі №2а/1570/176/2011.

В обґрунтування поданої заяви ГУ ДПС у м.Києві посилалось на те, що Державна судноплавна компанія «Чорноморське морське пароплавство» 28.05.2021 року змінила місцезнаходження за юридичною адресою: Україна, 01135, м. Київ, Шевченківський р-н, пр.-т. Перемоги, буд. 14. Неструктурована попередня адреса - Україна, 65026, Одеська область, м. Одеса, Приморський р-н., вул. Ланжеронівська, буд. 1.

Заявник вказав на те, що з 01.01.2022 року Державна судноплавна компанія «Чорноморське морське пароплавство» перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у м. Києві.

З огляду на зазначене заявник, з метою недопущення втрат до Державного бюджету та вжиття повного комплексу заходів щодо стягнення податкового боргу, просив здійснити заміну стягувача у виконавчому провадженні щодо виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.07.2019 у справі №2а/1570/176/2011 з Головного управління ДПС в Одеській області на Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03.04.2025 року відмовлено у задоволенні заяви Головного управління ДПС у м. Києві про заміну стягувача по справі №2а/1570/176/2011.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, Головне управління ДПС у м.Києві подало апеляційну скаргу, в якій посилалось на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі.

Апелянт посилався на те, що у зв`язку із зміною юридичної адреси Державна судноплавна компанія «Чорноморське морське пароплавство» станом на 20.01.2025 року перебуває за адресою: 01135, м. Київ, Шевченківський р-н, вул. Павлівська, буд. 29.

Апелянт посилався на те, що відповідно до пп. 14.1.137 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України. Пунктом 41.1 ст.41 Податкового кодексу України визначено, що контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Разом з тим Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 № 1797-VIII змінено повноваження державних податкових інспекцій, зокрема, положеннями ст. 19-3 визначено, що державні податкові інспекції здійснюють функції з обслуговування платників, здійснюють реєстрацію та ведення обліку платників податків та платників єдиного внеску, об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням; формують та ведуть Державний реєстр фізичних осіб - платників податків, Єдиний банк даних про платників податків - юридичних осіб, реєстри, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи; виконують інші функції сервісного обслуговування платників податків, визначені законом".

Апелянт посилався на те, що зміна місцезнаходження та органу ДПС, на обліку в якого відповідач перебуває, а саме з ГУ ДПС в Одеській області на ГУ ДПС у м. Києві - підтверджує факт неспроможності ГУ ДПС в Одеській області в подальшому вживати будь-які заходи у виконавчому проваджені, у зв`язку з тим, що вся актуальна інформація по підприємству знаходиться в органу ДПС на обліку в якого перебуває відповідач, а саме - ГУ ДПС у м. Києві.

З огляду на викладене апелянт вважає наявними підстави для заміни сторони виконавчого провадження, а тому просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 03.04.2025 року та прийняти постанову, якою замінити стягувача у виконавчому провадженні з ГУ ДПС в Одеській області на ГУ ДПС у м. Києві.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно з частиною першою статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами частини п`ятої статті 15 Закону № 1404-VIII у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

З наведеного нормативного визначення слідує, що виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набрання судовим рішенням законної сили або за інших умов, встановлених законом. Сторони судового провадження на стадії виконавчого провадження набувають відповідного процесуального статусу, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені таким статусом сторони. Заміна сторони виконавчого провадження є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року №1074 затверджено Порядок здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - Порядок №1074).

Згідно з пунктами 5 та 6 Порядку №1074, орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Права та обов`язки органів виконавчої влади переходять: у разі злиття органів виконавчої влади - до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття; у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади; у разі поділу органу виконавчої влади - до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу; у разі перетворення органу виконавчої влади - до утвореного органу виконавчої влади; у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

За приписами пункту 8 Порядку №1074, внаслідок реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) органів виконавчої влади припиняється той орган виконавчої влади, майнові права та обов`язки якого переходять його правонаступникам.

Колегія суддів у цій справі враховує позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 30 листопада 2021 року у справі №200/1353/21-а, про те, що публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому.

Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

При цьому можна виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.

Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.

Процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво - це унормована можливість заміни адміністративним судом (на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій (крім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами) сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити в судовий процес як сторона чи третя особа.

Вищенаведені висновки щодо публічного правонаступництва органів державної влади відповідають правовій позиції Верховного Суду, сформованій у постановах від 11.10.2019 у справі №812/1408/16 та від 08.12.2022 у справі № 819/3391/15, а також висновкам, викладеним у постанові від 24 січня 2023 року у справі №300/7605/21, де зазначено, що підставами для залучення до участі у справі правонаступника сторони суб`єкта владних повноважень є або припинення суб`єкта владних повноважень в результаті реорганізації чи ліквідації, або повне чи часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень до іншого (іншим) внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Отже, якщо спір виник з приводу реалізації суб`єктом владних повноважень, що припиняється, його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту його вибуття з правовідносин, щодо яких виник спір, унаслідок, зокрема, передачі розпорядчим актом Кабінету Міністрів України його адміністративної компетенції іншому (іншим) суб`єкту владних повноважень.

Якщо спір виник у відносинах, що не пов`язані з реалізацією суб`єктом владних повноважень його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту припинення сторони - суб`єкта владних повноважень.

Однак, як вірно зазначив суд першої інстанції, в ході розгляду даної справи Головним управління ДПС у м. Києві не доведено та судом не встановлено факту правонаступництва між Головним управлінням ДПС в Одеській області та Головним управлінням ДПС у м. Києві.

Головне управління ДПС в Одеській області не припинено як суб`єкт владних повноважень, більш того не відбулось повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Крім того слід зазначити, що у постанові від 11.10.2019 у справі №812/1408/16 Верховний Суд дійшов висновку, що у разі зміни місця обслуговування (обліку) платника податків не відбувається фактичного (компетенційного) або процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва контролюючих органів. Обставини, з якими Закон №1404-VIII і стаття 379 КАС України пов`язують можливість здійснення заміни сторони виконавчого провадження, у такому разі відсутні.

З урахуванням наведеного та підстав, які визначені заявником для заміни сторони виконавчого провадження, колегія суддів приходить до висновку, що останнім не доведено своє правонаступництво у цій справі по відношенню до ГУ ДПС в Одеській області.

З огляду на те, що спірні відносини не допускають правонаступництва, правові підстави для задоволення заяви Головного управління ДПС у м. Києв про заміну сторони виконавчого провадження - відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вказані висновки суду апеляційної інстанції.

Згідно ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм процесуального права, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 316, 321, 325, 327, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя-доповідач А.В. Бойко
Судді О.В. Єщенко Ю.В. Осіпов