Справа № 160/19632/25
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- зобов`язати ГУ ДМС України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про надання дозволу на імміграцію в Україну, подану 19.10.2023 р. до Відділу централізованого оформлення документів для іноземців та осіб без громадянства Управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС у Дніпропетровській області.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем за результатами повторно розгляду заяви позивача про надання дозволу на імміграцію в Україну, подану 19.10.2023 прийнято оскаржуване рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну на підставі п. 4 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про імміграцію». Оскаржуване рішення обґрунтоване тим, що у заяві зазначено свідомо неправдиві відомості, а саме у заяві в графі чи притягувались до кримінальної відповідальності, заявником зазначено Х, що відповідає "ні", а згідно відповіді ГУНП у Дніпропетровській області 25.06.2014 вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 засуджено до позбавлення волі, на підставі ст.75 КК звільнено від відбування покарання з випробувальним строком 1 рік. Позивач вказує, що ним були зазначені достовірні відомості щодо відсутності судимості. На момент подання заяви про надання дозволу на імміграцію в Україні позивач був особою, яка раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності. Відтак, оскаржуване рішення відповідача є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.07.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що подана ним заява заповнена працівником відповідача і ніхто йому не роз`яснював, що саме означає знак "х". В його заяві не вказано, що знак "х" означає "ні". Із посиланням на висновки Верховного Суду вказує, що на момент подання заяви був особою, яка раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином Республіки Вірменія, що підтверджується копіює паспорту НОМЕР_1 від 21.06.2023р.
19.10.2023 ОСОБА_1 звернувся до Відділу централізованого оформлення документів для іноземців та осіб без громадянства Управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС у Дніпропетровській області з заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну, у якій зазначив, що є чоловіком іммігрантки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року у справі №160/22647/24, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено, а саме ухвалено:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну № 2085 від 25.04.2024, яким громадянину Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено у наданні дозволу на імміграцію в Україну на підставі п. 4 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про імміграцію»;

зобов`язати ГУ ДМС України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про надання дозволу на імміграцію в Україну, подану 19.10.2023 до Відділу централізованого оформлення документів для іноземців та осіб без громадянства Управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС у Дніпропетровській області;

стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП відсутній, НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (, 49000, м. Дніпро, вул. В.Липинського, 7) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

07.04.2025 року затверджено Висновок про відмову в наданні дозволу на імміграцію в Україну громадянину Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому зокрема зазначено:

"У відповіді Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП У Дніпропетровській області від 30.12.2024 № 1187-2024, зокрема, зазначено, що за даними інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» стосовно громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявна інформація, відповідно до якої, 25.06.2014 останнього засуджено вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області за скоєння злочину, передбаченого ст.185 ч. 3 КК України, та призначено покарання 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним строком 1 рік. Відомості про відбування покарання відсутні.

Проте, в заяві про надання дозволу на імміграцію від 19.10.2023 №400047192, засвідченій особистим підписом заявника, в графі «Чи притягувалися до кримінальної відповідальності?» заявником зазначено «Х», що трактується як «НІ». Вищевказане свідчить про те, що заявник свідомо надав неправдиву інформацію щодо факту притягнення його до кримінальної відповідальності.

Неправдивою вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені), а подання свідомо неправдивих відомостей характеризуються лише прямим умислом.

Отже, за результатами аналізу отриманої ГУ ДМС в Дніпропетровській області інформації та вивчення матеріалів справи громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , були встановлені нові обставини, які не були досліджені Дніпропетровським окружним адміністративним судом та Головним управлінням ДМС в Дніпропетровській області під час первинного розгляду заяви громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного, з урахуванням вимог пункту 4 частини першої статті 10 Закону, пункту 16 Порядку провадження, ГУ ДМС у Дніпропетровській області вважаю за доцільне відмовити у наданні дозволу на імміграції в Україну від 07.04.2025 № 2085 стосовно ОСОБА_1 ."

Листом від 07.04.2025 №1201.3.4-4355/12.3-25 ГУ ДМС України в Дніпропетровській області повідомило ОСОБА_1 про прийняте рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну на підставі вимог пункту 4 частини 1 статті 10 Закону України "Про імміграцію".

Так, рішенням про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну від 07.04.2025 №2085 ОСОБА_1 , 12.10.1966, на підставі пункту 4 частини першої статті 10 Закону України "Про імміграцію" відмовлено у наданні дозволу на імміграцію в Україну.

Також судом досліджено, особову справу №1606 щодо оформлення дозволу на імміграцію в Україну відповідно до п.6 ч.2 ст.4 Закону України "Про імміграцію" громадянин Вірменії ОСОБА_1 .

Згідно листа Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУ НП в Дніпропетровській області від 13.11.2023 №26/9491, за даними інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості" станом на 04.11.2023 на території України з вказаними установочними даними ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 наступна інформацію про засудження: 25.06.2014 засуджений вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі застосування ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Відомості про відбуття покарання на обліку відсутні.

Згідно листа Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУ НП в Дніпропетровській області від 30.12.2024 №1187-2024, за даними інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості" станом на 26.12.2024 на території України у відношенні запитуваємої особи наступна інформація: 25.06.2014 засуджений вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі застосування ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Відомості про відбуття покарання на обліку відсутні.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 №3773-VI (далі - Закон №3773) іноземець - це особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Згідно із частиною першою статті 3 Закону №3773-VI іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до частини першої статті 4 Закону №3773-VI іммігрувати в Україну на постійне проживання.

У той же час, умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначає Закон України «Про імміграцію» від 07.06.2021 № 2491-III (далі - Закон № 2491-III).

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Правовий статус іммігранта в Україні визначається Конституцією України, цим Законом, іншими законами України та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (частина перша статті 3 Закону № 2491-III).

Згідно із частиною першою статті 4 Закону № 2491-III дозвіл на імміграцію надається в межах квоти імміграції.

Підпунктом 1 частини третьої статті 4 Закону регламентовано, що дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 9 Закону № 2491-III заяви про надання дозволу на імміграцію подаються особами, які перебувають в Україні на законних підставах, - до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Заяву про надання дозволу на імміграцію заявник подає особисто до відповідного органу державної влади. За наявності поважних причин (хвороба заявника, стихійне лихо тощо) заява може надсилатися поштою або за дорученням заявника, посвідченим нотаріально, подаватися іншою особою (частина друга статті 9 Закону № 2491-III).

У той же час, положення частини п`ятої статті 9 Закону № 2491-III передбачають, що для надання дозволу на імміграцію до заяви додаються такі документи: 1) три фотокартки; 2) копія документа, що посвідчує особу; 3) документ про місце проживання особи; 4) відомості про склад сім`ї, копія свідоцтва про шлюб (якщо особа, яка подає заяву, перебуває в шлюбі); 5) документ про те, що особа не є хворою на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Крім зазначених документів подаються для осіб, зазначених у пункті 4 частини другої та у пункті 1 частини третьої статті 4 цього Закону, - копії документів, що засвідчують їх родинні стосунки з громадянином України (п. 4 частини сьомої статті 9 Закону № 2491-III).

У разі неподання особою всіх визначених цим Законом документів заява про надання дозволу на імміграцію не приймається (частина десята статті 9 Закону № 2491-III).

Термін розгляду заяви про надання дозволу на імміграцію не може перевищувати одного року з дня її подання (частина одинадцята статті 9 Закону № 2491-III).

Разом з цим, процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну, поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію визначено Порядком провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і подання про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 №1983 (далі - Порядок №1983).

Відповідно до підпункту 3 пункту 2 Порядку №1983 рішення за заявами про надання дозволу на імміграцію залежно від категорії іммігрантів приймають територіальні підрозділи ДМС (далі - територіальні підрозділи) - стосовно іммігрантів, які на законних підставах перебувають на території України і є іммігрантами позаквотової категорії (крім іммігрантів, стосовно яких рішення приймає ДМС або територіальний орган), а саме: одного з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітей і батьків громадян України.

Згідно із пунктом 11 Порядку №1983 (у редакції, чинній станом на час звернення позивача із заявою про надання дозволу на імміграцію) для отримання дозволу на імміграцію разом із заявою встановленого ДМС за погодженням з МЗС зразка подаються: паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства (після пред`явлення повертається), та копія його сторінок; засвідчений у встановленому законодавством порядку переклад українською мовою сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними; три фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра; документ про місце проживання (в Україні та за кордоном); документально підтверджені відомості про склад сім`ї (копії свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, документів про усиновлення, встановлення опіки чи піклування тощо); документ, виданий лікувально-профілактичним закладом про відсутність у заявника хвороб, зазначених у пункті 5 частини п`ятої статті 9 Закону України "Про імміграцію" (крім осіб, зазначених у пунктах 1 і 3 частини третьої статті 4 Закону). Особи, які постійно проживають за межами України, подають документ, виданий лікувальним закладом держави за місцем проживання, який підлягає легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами; довідка, видана компетентним органом держави попереднього проживання або її дипломатичним представництвом чи консульською установою в Україні, про відсутність судимості (крім осіб, зазначених у пунктах 1 і 3 частини третьої статті 4 Закону України "Про імміграцію"). У виняткових випадках такі відомості можуть бути отримані ДМС чи територіальними органами і підрозділами шляхом надсилання відповідного запиту компетентним органам іноземних держав, з якими укладено договір про правову допомогу у цивільних, сімейних та кримінальних справах; квитанція про сплату державного мита або консульського збору, якщо за дії, пов`язані з наданням дозволу на імміграцію, законодавством передбачена їх сплата, або документ, який підтверджує на

Документи, визначені пунктами 1-10 частини сьомої статті 9 Закону України «Про імміграцію», додатково подаються відповідно до категорії іммігрантів.

У разі необхідності відповідні територіальні органи і підрозділи, які забезпечують провадження у справах з питань імміграції, можуть затребувати інші документи, що уточнюють наявність підстав для надання дозволу на імміграцію, якщо це не суперечить Закону України «Про імміграцію», а також запросити для бесіди заявників чи інших осіб.

Документи, видані компетентними органами іноземних держав, підлягають легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. Копії цих документів, а також письмове підтвердження згоди на імміграцію та гарантії приймаючих осіб, передбачені пунктом 6 частини сьомої статті 9 Закону України «Про імміграцію», подаються нотаріально засвідченими. Документи, відомості за якими можуть змінюватися, можуть бути подані протягом шести місяців від дня їх видачі.

Пунктом 14 Порядку №1983 передбачено, що територіальні органи і підрозділи після отримання документів від зазначених у пунктах 12 і 13 цього Порядку органів перевіряють у місячний термін правильність їх оформлення, з`ясовують у межах своєї компетенції питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, передбачених статтею 10 Закону України «Про імміграцію», надсилають відповідні запити до МВС, органів Національної поліції, регіональних органів СБУ, Робочого апарату Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужби.

МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба проводять відповідно до компетенції у місячний строк після надходження таких запитів перевірку з метою виявлення осіб, яким дозвіл на імміграцію не надається. Про результати перевірки інформується орган, який надіслав запит.

Термін перевірки може бути продовжений, але не більше ніж на один місяць.

За правилами пункту 16 Порядку №1983 у разі коли прийняття рішення щодо надання дозволу на імміграцію належить до компетенції територіальних органів і підрозділів, ці органи аналізують у місячний термін отриману від зазначених в абзаці другому пункту 14 цього Порядку органів інформацію та на підставі матеріалів справи приймають рішення про надання дозволу на імміграцію чи про відмову у наданні такого дозволу.

При цьому рішення про надання дозволу на імміграцію чи про відмову у наданні такого дозволу діє протягом року від дня його прийняття (п. 19 Порядку №1983).

Зі змісту наведених вище положень Порядку № 1983 вбачається, що територіальні органи ДМС України вправі витребувати в інших державних органів додаткову інформацію щодо осіб, які подали заяву про отримання дозволу на імміграцію, а також викликати таких осіб, а також інших, на бесіду. І лише за результатами аналізу цієї інформації, органи ДМС України приймають відповідне рішення.

У той же час, вичерпний перелік підстав для відмови у видачі дозволу на імміграцію викладено у частині першій статті 10 Закону № 2491-III.

Так, згідно із пунктами 4 частини першої статті 10 Закону № 2491-III дозвіл на імміграцію не надається: особам, які в заявах про надання дозволу на імміграцію зазначили свідомо неправдиві відомості чи подали підроблені документи або документи, що не підтверджують законність перебування на території України на день подання документів для отримання дозволу на імміграцію чи наявність підстав для отримання дозволу на імміграцію, передбачених статтею 4 цього Закону, або документи, що підтверджують підстави, які припинилися.

Досліджуючи матеріали справи, судом встановлено, що у Висновку підставою для формування відповідачем висновку про відмову в наданні дозволу на імміграцію стала інформація, отримана з відповіді Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП У Дніпропетровській області від 30.12.2024 № 1187-2024, зокрема, зазначено, що за даними інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» стосовно громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявна інформація, відповідно до якої, 25.06.2014 останнього засуджено вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області за скоєння злочину, передбаченого ст.185 ч. 3 КК України, та призначено покарання 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним строком 1 рік. Відомості про відбування покарання відсутні. Проте, в заяві про надання дозволу на імміграцію від 19.10.2023 №400047192, засвідченій особистим підписом заявника, в графі «Чи притягувалися до кримінальної відповідальності?» заявником зазначено «Х», що трактується як «НІ». Вищевказане свідчить про те, що заявник свідомо надав неправдиву інформацію щодо факту притягнення його до кримінальної відповідальності.

Отже, на думку відповідача у заяві про надання дозволу на імміграцію в Україну позивач у графі: "чи притягувався до кримінальної відповідальності", повідомив, що не притягувався.

Як встановлено судом, вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 24.06.2014 року у справі №179/1227/14-к (https://reyestr.court.gov.ua/Review/40429906) засуджено ОСОБА_1 та визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки. На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи. Запобіжний захід ОСОБА_1 у вигляді тримання під вартою скасовано, звільнивши з-під варти в залі суду.

Судом досліджено копію заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на імміграцію в Україну та встановлено, що в графі «Чи притягувалися до кримінальної відповідальності» позивачем проставлено символ «Х», що означає не притягався.

Отже, у заяві від 19.10.2023 позивач вказав на відсутність фактів притягнення до кримінальної відповідальності.

Водночас, як вже було з`ясовано судом на момент подання позивачем заяви про надання дозволу на імміграцію в Україну, ОСОБА_1 притягався до кримінальної відповідальності.

Суд також зазначає, що позивача було попереджено, що зазначення ним неправдивих відомостей у заяві, є підставою для відмови у наданні дозволу на імміграцію, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1 на заяві від 19.10.2023.

Тобто на момент подачі документів позивач був обізнаний з обов`язком зазначення правдивих відомостей та подання достовірних документів, однак свідомо надав неправдиві відомості щодо притягнення його до кримінальної відповідальності та наявності непогашеної судимості, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 10 Закону України №2491-ІІІ є самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на імміграцію в Україну.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом положень ч. 1 ст. 77 та ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено правомірності своїх дій (рішення) у спірних правовідносинах.

Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню.

Зважаючи на відмову у задоволенні позову, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (, 49000, м.Дніпро, вул.В.Липинського, 7) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова