Справа № 465/5793/25
Суддя: Баран О. І.
Дата ухвалення: 2025-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2-адр/465/6/25
РІШЕННЯ

Іменем України

22.09.2025 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Баран О.І.,

за участі секретаря судового засідання Щирби Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву представника позивача, адвоката Фартушка Тараса Богдановича, про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі за позовом:

позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ),

відповідач-1: Департамент патрульної поліції України (, електронна адреса: , місцезнаходження: м. Київ, вул. Ф.Ернста, 3),

відповідач-2: Управління патрульної поліції Львівської області (код ЄДРПОУ , місцезнаходження: м. Львів, вул. Перфецького, 19),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: старший інспектор відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції капітан поліції Савюк Богдан Леонідович,

предмет позову: скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

У липні 2025 року (вх.№21116/25) позивач, через свого представника, звернувся до Франківського районного суду м. Львова із указаною позовною заявою, у якій просив суд: визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА №135823 від 24.06.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст.127-3 КУпАП, із накладенням на нього адміністративного стягнення у розмірі 8 500,00 грн.

У позовній заяві зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом цієї справи, що становить 30968,96 грн та складається з витрат, пов`язаних із сплатою судового збору, у розмірі 968,96 грн та витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 30000,00 грн (підготовка та подання клопотань до суду, підготовка та подання адвокатських запитів, ознайомлення з матеріалами справи, вивчення судової практики, формування позиції представництва, підготовка та подання позовної заяви).

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 28.08.2025 у справі 465/5793/25 (провадження 2-а/465/210/25) скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №135823 від 24.06.2025, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності ст.127-3 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушенням закрито.

У задоволенні позову до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок витрат по сплаті судового збору.

8 вересня 2025 року на адресу суду надійшла заява представника позивача, адвоката Фартушка Т.Б., про ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Особливості ухвалення додаткового рішення врегульовано статтею 252 КАС України.

Так, частиною першою цієї статті передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, однією з підстав для ухвалення додаткового рішення є не вирішення судом питання про судові витрати.

Суд здійснив виклик учасників справи в судове засідання, яке призначено на 22.09.2025, сприяючи тим самим їм у реалізації їхніх процесуальних прав.

Учасники справи в судове засідання, призначене на 22.09.2025, не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Представник позивача у змісті заяви про ухвалення додаткового рішення просив проводити її розгляд за відсутності позивача і його представника. При визначенні остаточного розміру судових витрат повністю поклався на розсуд суду.

Представник Департаменту патрульної поліції у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.3ст.268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України суд ухвалив здійснювати розгляд справи за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи та заяву представника позивача, дослідивши докази, якими він обґрунтовує заяву про ухвалення додаткового рішення, дійшов таких висновків

Види судових витрат, підстави та порядок їх розподілу врегульовано приписами глави 8 розділу 1 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої, другої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Правове регулювання витрат на професійну правничу допомогу містить стаття 134 КАС України.

Так, частиною першою цієї статті визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частин другої - п`ятої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на послуги адвоката в суді представником позивача додано такі документи:

копію Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Серії ЛВ №002732 (а.с. 12, 45, 47, 76, 78);

копію Ордера серії ВС №1340931 від 03.07.2025 (а.с. 11, 46, 48, 75, 77);

копію адвокатського запиту від 01.07.2025 до Львівської автомобільної школи Товариства сприяння обороні України (а.с. 13);

копію адвокатського запиту від 02.07.2025 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції (а.с. 14);

клопотання від 29.07.2025 (вх.№ 23469/25) про застосування наслідків порушення строку для подання відзиву на позовну заяву, визнання додатка до відзиву DVD-R диску неналежним доказом, витребування доказів, які стосуються правового статусу та правових відносин між особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та Львівською автомобільною школою Товариства сприяння обороні України;

копію Акта №ГУ26/06/2026/А1 прийому-передачі наданих послуг.

Департамент патрульної поліції України подав заперечення на клопотання про розподіл судових витрат у справі, у якому просить повністю відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу. Представником відповідача зазначено про те, що вивчення матеріалів справи, правова експертиза та правовий висновок, вивчення спеціалізованого законодавства та літератури, надання усних консультацій, складання позовної заяви, підготовка матеріалів для звернення до суду, опрацювання судової практики не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Також завищеною є вартість складання позовної заяви та відзиву. Звернено увагу на те, що постанова про накладення адміністративного стягнення складається із декількох пунктів які зазначені на одному аркуші і не потребує глибокого вивчення і опрацювання. Предмет спору у цій справі містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, а сам обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними. Справи про адміністративні правопорушення, особливо щодо порушення ПДР, є одними з найпоширеніших у судах. Позовні заяви у таких справах, як правило, є типовими, мають схожу структуру та правове обґрунтування. На відміну від складних господарських чи цивільних спорів, вони не потребують глибокого аналізу значного обсягу матеріалів чи нестандартних юридичних підходів.

З огляду на предмет спору та незначну складність справи заявлена вартість наданих послуг, на думку представника відповідача, є безпідставною.

Зазначено про те, що вирішення справи на репутацію позивача ніяк не могло вплинути, а саме адміністративне стягнення мало на меті виховання позивача в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчинення нових правопорушень. Справа не вирізнялась публічним інтересом до неї.

Із врахуванням вищевикладеного, в тому числі практики ЄСПЛ щодо присудження судових витрат та позицій Верховного Суду, вважає витрати на правничу допомогу «штучно завищеними», а відтак такими, що не повинні відшкодовуватись у зазначеному розмірі.

Судом враховується, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), принципу «pactasuntservanda» та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому уст. 43 Конституції України (відповідна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.10.2020 року у справі № 910/15191/19).

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади адміністративного судочинства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Суд враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання сторони утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 30.01.2023 року № 910/7032/17).

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях

від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», заява № 72277/01 (пункт 80),

від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», заяви №№ 30675/06, 30785/06, 32818/06, 34468/06 та 49001/06 (пункти 34-36),

від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04 (пункт 268),

від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», заява № 71660/11 (пункт 95),

від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004, заява № 66561/01 (аункт 88), зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123 - 130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).

Суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема, неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними.

Докази, які підтверджують оплату позивачем наданих адвокатом послуг не є визначальними для розгляду заяви представника позивача, оскільки витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Суд бере до уваги заперечення позивача, висловлені ним під час складання спірної постанови, зокрема: «У мене немає такої зарплати. У мене вісім в місяць немає навіть. Ви ж жартуєте? Я не можу просто так взяти, викинути. Куди? В кредит чи що? У мене дитина інвалід, бляха. Я маю що? Синові на війну подзвонити, хай гроші скине. Але він теж немає [...]».

Тож, з урахуванням попередніх тверджень позивача стягнення на його користь заявленої суми стягнення має очевидні ознаки способу надмірного збагачення сторони.

Крім того, суд відзначає, що такі складові надання професійної правової допомоги, визначені адвокатом, як:

«інтерв`ю з клієнтом, вивчення та попередній правовий аналіз питань, з якими звернувся клієнт, роз`яснення з приводу документів, які необхідні для здійснення представництва інтересів клієнта» (0,25 год.), «аналіз та вивчення наданих клієнтом матеріалів та повідомлення клієнту про можливі способи здійснення захисту прав та інтересів» (0,25 год.), «аналіз релевантних правових позицій судів в тому числі щодо оскарження постанов про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 127-3 КУпАП» (0,5 год) охоплюються послугою з підготовки та подання позовної заяви і не підлягають виокремленню.

У додатковій постанові Верховного Суду від 17.01.2022 у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21), також викладено висновок про те, що зустріч із клієнтом та погодження заперечень на касаційну скаргу мають організаційний характер, є складовими підготовки відзиву на касаційну скаргу та за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги як окрема послуга, немає підтвердження, що клієнту разом з тим здійснювалося надання консультацій правового характеру, а тому такі витрати не підлягають компенсації.

Варто відзначити і те, що немає очевидних підстав стверджувати про необхідність надання такої послуги як «підготовка та подання трьох адвокатських запитів» (3 год.), «підготовка та подання двох клопотань» (2 год.). Крім цього, відповіді на указані запити відсутні, або ж стороною позивача не використані та отримані матеріали відеозапису суду не надано, клопотання про витребування доказів залишено без розгляду за ініціативою сторони позивача.

Суд враховує, що під час розгляду справи у суді представництво інтересів позивачем здійснювалося одним і тим самим адвокатом, правова позиція сторін є сталою та не змінювалася.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі №910/9714/22 про те, що витрати на підготовку заяви про стягнення/розподіл судових витрат не підлягають відшкодуванню.

Щодо покликань представника позивача на вплив цієї справи на репутацію позивача як законослухняного громадянина, то в матеріалах справи відсутні будь-які докази погіршення його репутації. Втім, з позиції законослухняного громадянина, який є інструктором та «водієм» у розумінні ПДР України, більше значення матиме подальша експлуатація транспортного засобу лише після його приведення у відповідність до встановлених вимог відповідного транспортного засобу, на що позивачу неодноразово звернуто увагу, оскільки ігнорування встановлених вимог, незважаючи на те, що він не є тим суб`єктом, який моє відповідати за виявлені порушення, висміювання і применшення значення виявлених порушень, звернена до особи, завданням якої є виявлення і припинення указаних порушень, здійснена у присутності учня та особою, яка виконує функції інструктора не сприяє вихованню поваги до чинних Правил дорожнього України у осіб, яких він навчає.

Окрім цього, Єдиний державний реєстр судових рішень містить значну кількість судових рішень, зокрема й Верховного Суду, щодо справ у подібних правовідносинах, що не потребує значного часу на опрацювання нормативно-правових актів, пошуку в Єдиному державному реєстрі судових рішень та вивчення практики в аналогічній категорії справ.

Тож, ураховуючи висновки суду про часткове задоволення позовних вимог, незначну складність указаної категорії справи, виходячи з усталеної правової позиції у таких справах, неодноразово оприлюднених у Єдиному державному реєстрі судових рішень, суд дійшов висновку про те, що витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію реальності адвокатських витрат та підлягають зменшенню до 2500,00 грн.

Керуючись ст. 19-21, 72-77, 139, 143, 252, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі № 465/5793/25, - задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок витрат на правничу допомогу.

У стягненні решти витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне додаткове рішення складено 22.09.2025.

Суддя: Баран О.І.