Справа № 444/740/25
Суддя: Олещук М. М.
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 444/740/25
Провадження № 2-а/444/30/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повне)

15 вересня 2025 року Жовківський районний суд Львівської області в складі :

головуючого судді Олещук М. М.,

секретар судового засідання Мачіха Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовкві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

В позовній заяві посилається на те, що 18.02.2025 р. в м.Жовква начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно ОСОБА_1 було винесено Постанову №4243 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - оскаржувана постанова), якою Позивача притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

З оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення №4243 від 18.02.2025р. встановлено, що позивач не прибув 18.12.2024р. о 10 год.00 хв. по повістці №1542239 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення військово-облікових даних, яку було надіслано засобами поштового зв`язку, а також не повідомив про причини неявки. Таким чином, за висновком Відповідача, Позивач порушив вимоги абз.5 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абз.3 ч.10 ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Оскаржувана постанова є протиправною, підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закриттю, що підтверджується наступним.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

Відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не враховано пояснення Позивача про те, що повістки він не отримував, а також не отримував жодного іншого сповіщення про наявність такої повістки (наприклад - від листоноші чи відділення поштового зв`язку по наявність поштового відправлення).

Крім того, Позивач, відповідно до військово-облікового документа, сформованого в додатку Резерв+, вчасно (28.05.2024р.) уточнив облікові дані, в т.ч. зазначив адресу проживання ( АДРЕСА_2 ), номер телефону ( НОМЕР_1 ) та електронну пошту. Проте жодним із зазначених способів не був проінформований про наявність повістки.

Також Позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі та є батьком трьох неповнолітніх дітей ( ОСОБА_2 , 2008 р.н., ОСОБА_3 , 2011р.н., та ОСОБА_4 , 2016 р.н.), що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей та копією посвідчення про пільги для багатодітних сімей. Позивач перебуває в трудових відносинах (ТзОВ «Епіцентр»), поінформований про необхідність неухильного дотримання правил військового обліку, а також про заходи відповідальності для осіб, які порушують правила військового обліку.

Оскільки Позивач, як батько на утриманні якого перебувають троє дітей віком до 18 років, не підлягає призову на військову службу під час мобілізації відповідно до абз.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - наведена обставина виключає навіть припущення про те, що у Позивача могли бути мотиви для неприбуття за повісткою.

Проте, пояснення Позивача не були враховані Відповідачем, а також не було враховано відсутності будь-яких доказів, на підставі яких можна зробити висновок про вручення Позивачу повістки чи навіть інформації про неї.

Позивач оскаржувану постанову вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки Позивач у встановлений законодавством спосіб належним чином оформленої повістки про виклик до Територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Відповідача) ані особисто, ані засобами поштового зв`язку чи в інший спосіб - не отримував, не знав і не міг знати про дату, час та місце, куди потрібно з`явитися. У зв`язку з цим у діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відсутні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Позивач просить суд скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №4243 від 18.02.2025 року про притягнення йогодо адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, а справу відносно нього закрити у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 25.03.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі.

27.05.2025 року ухвалою суду витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративну справу про накладення на позивача в справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адміністративного стягнення 18.02.2025 року за ч.3 ст.210-1 КУпАП (постанова №4243).

Представник позивача - адвокат Буляндра Х.В. 12.09.2025 року подала письмову заяву, в якій зазначила, що 19.06.2025 року на виконання ухвали Жовківського районного суду Львівської області від 27 травня 2025 року Відповідачем надано до суду матеріали справи №50/67/25 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , із якими представниця Позивача ознайомилася у приміщенні суду 17.07.2025 року. Як вбачається із вищевказаних матеріалів, такі не лише не містять доказів отримання ОСОБА_1 повістки №1542239 засобами поштового зв`язку, як це вказано у Протоколі №67 про адміністративне правопорушення від 18 лютого 2025 року (а.с. 38) та Постанові №4243 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 18 лютого 2025 року (а.с. 44), а й навіть - доказів надіслання Позивачу такої повістки. Більше того, матеріалами справи №50/67/25 навпаки спростовується факт надіслання повістки №1542239 засобами поштового зв`язку. Адже, згідно із історією повісток ОСОБА_1 (а.с. 42) у колонці «Метод доставки» вказано «Мобільна група установи». Доказів вручення Позивачу повістки особисто під розписку чи ознайомлення з її змістом чи відмови від її отримання матеріали справи №50/67/25 також не містять. Отже, за відсутності будь-яких доказів наявності в діях Позивача складу інкримінованого йому правопорушення, позовні вимоги є підставними, а тому просить суд такі задоволити.

Представник, керуючись ст. 166 КАС України, просить вищезазначену справу розглядати без участі сторони Позивача у порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи документами.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомлено, однак відповідачем 19.06.2025 року подано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 позов не визнає та вважає його таким, що є необґрунтованим, і як наслідок не підлягає задоволенню, виходячи із того, що 18.02.2025 року головним спеціалістом командування ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення №67 від 18.02.2025 року відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП за те, що він являючись військовозобов`язаним, під час дії в Україні особливого періоду, порушив правила військового обліку, визначені аб.5 ч.10 ст.1 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу". Також відповідно до пункту 3 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" - громадяни України під час мобілізації зобов'язані з'являтися за викликом до ТЦК та СП для уточнення їх облікованих даних та визначення їх призначення на особливий період. Таким чином, гр. ОСОБА_1 своїми діями (бездіяльністю) порушив вимоги абз.3 ч.10 ст.1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Позивач, проігнорував виконання обов'язку, покладеного на нього згідно вищевказаних правових норм. На підставі протоколу №67 від 18.02.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 полковником ОСОБА_6 винесено постанову №4243 від 18.02.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП. Та на ОСОБА_1 накладено штраф в сумі 17 000 грн. за порушення вимог ч.3 ст210-1 КУпАП. Також ОСОБА_1 ознайомлено із протоколом про адміністративне правопорушення, ознайомлено із правами та обов'язками, а також повідомлено про час, дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Представник відповідача зазначає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, проведений з дотриманням норм чинного законодавства, так як протокол про адміністративне правопорушення складався 18.02.2025 року в присутності позивача, права та обов'язки визначені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП роз'яснено ОСОБА_1 , копію постанови за справою про адміністративне правопорушення вручено під особистий підпис, жодна процедура порушена не була. В протоколі №67 про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 надав свої письмові пояснення про причини не прибуття по повістці, а саме зазначив, що не прибув по повістці через те що її не отримав, та не знав про її наявність. Таким чином, відповідачем при здійсненні провадження про адміністративне правопорушення та винесенні постанови №4243 від 18.02.2025 року за справою про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 досліджено всі обставини справи, встановлено що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, який передбачений ч.3 ст.210-1 КУпАП, у зв`язку з чим оскаржувана постанова є законною і обґрунтованою. Позивач, проігнорувавши виконання обов'язку, покладеного на нього згідно вищезазначених правових норм, не прибуття по повістці до ТЦК та СП і допустив порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Враховуючи поданий відзив на позовну заяву, представник відповідача просить суд в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_6 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити у повному обсязі.

В силу вимог ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Судом встановлено, що 18.02.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_6 винесено постанову №4243 по справі про адміністративне правопорушення, якою позивача притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень (арк.спр. 5).

Із оскарженої постанови № 4243 від 18.02.2025 року встановлено, що ОСОБА_1 був поданий у розшук за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого статтею 210-1 КУпАП, а саме: неприбуття за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_6 для уточнення військово-облікових даних.

Однак, як ствердив позивач у позовній заяві, він у встановлений законодавством спосіб належним чином оформленої повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки ані особисто, ані засобами поштового зв`язку не отримував, не знав і не міг знати про дату, час та місце, куди потрібно з`явитися, а також мету такої явки. При винесені постанови № 4243 по справі про адміністративне правопорушення, докази про направлення повістки засобами поштового зв`язку йому не надавались, також зазначив, що відповідно до військово-облікового документа, сформованого в додатку Резерв+ вчасно 28.05.2024 року уточнив облікові дані, в т.ч. зазначив адресу проживання АДРЕСА_2 , номер телефону та електронну пошту. Проте жодним із зазначених способів не був проінформований про наявність повістки.

Позивач вказав, що він також перебуває в зареєстрованому шлюбі та є батьком трьох неповнолітніх дітей ( ОСОБА_2 , 2008 р.н., ОСОБА_3 , 2011р.н., та ОСОБА_4 , 2016 р.н.), що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей та копією посвідчення про пільги для багатодітних сімей. Позивач перебуває в трудових відносинах (ТзОВ «Епіцентр»), поінформований про необхідність неухильного дотримання правил військового обліку, а також про заходи відповідальності для осіб, які порушують правила військового обліку.

Позивач ствердив, що усіх правил для військовозобов`язаних осіб він дотримався.

Із наданої на ухвалу суду від 27.05.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_8 адміністративної справи про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення встановлено, що відсутні відомості про вручення повістки та особистий підпис ОСОБА_1 про отримання повістки, ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (арк.спр.37-44).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються відповідно до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП встановлено, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів.

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 року.

Відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Отже, матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у даному випадку повинні містити достатню сукупність належних, допустимих, достовірних доказів про те, що військовозобов`язаний або резервіст, будучи належним чином повідомленим про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або іншого визначеного законодавством органу влади, не прибув до відповідного органу влади у встановлені дату та час і у встановлений законом строк не повідомив відповідний орган влади про причини своєї неявки або вказані причини не підпадають під перелік законодавчо визначених поважних причин неявки за повісткою.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 77 КАС України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно із ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача.

Норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

Однак, відповідачем не надано належних та допустимих доказів вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення та притягнення останнього до адміністративної відповідальності з дотриманням визначеної законом процедури.

Виходячи з детально проаналізованих доказів, суд дійшов висновку, що в діянні ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки під час розгляду справи в суді не доведено наявність протиправної, винної дії, яка містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто не доведено сам факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи заявлені позовні вимоги та вищевказані приписи ч.3 ст.286 КАС України, суд дійшов висновку, що позовну заяву належить задовольнити, постанову по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення №4243 від 18.02.2025 року належить скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 72-78, 241-246, 250, 271, 272, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) полковником ОСОБА_6 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення №4243 від 18.02.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та накладення штрафу у розмірі 17 000,00 гривень, - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , електронна пошта відсутня, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_9 ( АДРЕСА_1 ), юридична адреса: АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Повне рішення суду складено 15.09.2025 року.

Суддя М. М. Олещук