Справа № 214/4273/25
Суддя: Сіденко С. І.
Дата ухвалення: 2025-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/4273/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 вересня 2025 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Сіденка С.І.,

при секретарі судового засідання Розстальної К. В.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Саксаганським відділом Державної виконавчої служби, у місті Кривому Розі Криворізького районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції у (м. Одеса) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 2в/780 від 05 травня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку, а саме у постанові вказано, що 04 травня 2025 року приблизно о 19:00 годині позивач під час особливого періоду, мобілізації та військового стану до ІНФОРМАЦІЯ_3 в супроводі працівників поліції, прибув. Перевіркою ІНФОРМАЦІЯ_3 було встановлено, що ОСОБА_1 з 18.04.2025 року перебуває в розшуку ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 ), тому як в умовах особливого періоду, введеного Указом Президента України від 17.03.2014р. № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» не виконав вимоги ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме не прибуття за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_5 строком та місце зазначене в повістці. Жодного належного доказу з яких причин поданий в розшук не було надано. В кімнаті допиту били та вимагали підписати папери, про ухилення мною ОСОБА_1 від мобілізації, однак я відмовився їх підписувати, потім працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 поставили підпис замість мене. 05.05.2025 року приблизно о 23-00 годині був викликаний до кімнати допиту де було вручена вище зазначену постанову однак вона , яку під фізичним примусом змусили підписати пояснюючи, що з них вимагають план зі штрафами. Але постанова не мала підпису Тво ОСОБА_2 .

Позивач стверджує, що повістку не отримував та жодним чином не був обізнаний про такий виклик. Акцентує увагу суду на тому, що взагалі відсутні докази у вигляді повістки, докази щодо направлення цієї уявної повістки, не зазначено ані номер повістки, ані час прибуття військовозобов`язаного, не долучено взагалі нічого. А тому, твердження ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо надіслання поштового відправлення ІНФОРМАЦІЯ_6 позивачеві спростовуються відсутністю прямих доказів. При цьому у постанові від 05.05.2025 року №2в/780 ІНФОРМАЦІЯ_3 стверджує та наголошує, що, повернення конверта з повісткою (дату не зазначає), та відміткою про те, що поштове відправлення повернуте до ІНФОРМАЦІЯ_7 через відсутність адресата за вказаною адресою місця проживання. З огляду на відсутність посилань на трекінговий номер відправлення неможливо зробити роздруківку з програмного застосунку «Укрпошта Трекінг» на підтвердження дати відправки, повернення (із зазначенням підстав) та вручення відправнику (Відповідачу) поштового відправлення. Зазначені обставини свідчать про те, що позивач не був повідомлений належним чином про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_7 . Тобто під час винесення оскаржуваної постанови співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_3 від 05.05.2025 року №2в/780 не було дотримано вимог порядку Інструкції № 3, в а саме: не складено протокол про адміністративне правопорушення. Положення КУпАП передбачають участь позивача під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також під час розгляду справи по суті та під час прийняття постанови про адміністративне правопорушення. Одночасно співробітник ІНФОРМАЦІЯ_3 зобов`язаний роз`яснити позивачу його права визначені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, в тому числі право позивача на користування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення правовою допомогою спеціаліста в галузі права, або адвоката. Так, ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 зобов`язаний був закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

02.07.2024 року дані ОСОБА_1 були оновлені через додаток Резерв+.

З початку російської агресії та перебування в м. Кривому Розі в 30 кілометровій зоні бойових дій, разом з цивільною дружиною та її сином, виїхали, як біженці до м. Рівно, де став на облік до ТРЦК СП та пройшов ВЛК 02.04.2022 року, був визнаний обмежено придатним у воєнний час.

10.10.2024 року добровільно прийшов до відповідача, з метою оновити дані, які вже були отримані та являвся заброньованим з 03.10.2024 року. При винесені постанови посадова особа ІНФОРМАЦІЯ_3 посилається на факти , які не підтверджується доказами, а також застосовує норми закону, а саме абз. 1,8,10 Правил, які почали діяти з 05.01.2023 року, до правовідносин з 2011 року.

Також вказує, що у постанові зазначено, що поважних причин не уточнення у встановлений законом строк персональних даних ОСОБА_1 , не вказав, безпідставно не уточнив персональні дані, чим порушив вимоги чинного законодавства та вчинив адміністративне правопорушення, оскільки перебуває на військовому обліку, а отже був зобов`язаний протягом 60 днів після 18.05.2024 року дата набрання чинності внесених змін до закону уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: - у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного.

Просить скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_3 від 05.05.2025 року № 2в/780 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. З ст. 210-1 КУАП та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею у справі визначено суддю Сіденка С. І.

Ухвалою від 19 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання.

Учасники справи у судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч.ч. 5, 8 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).

У постанові Верховного Суду від 01.06.2022 року у справі № 761/42977/19 (провадження № 61-1933св22) зроблено висновок, що за змістом статті 14 ЦПК України для цілей цього Кодексу офіційною електронною адресою є електронна адреса, зареєстрована в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.

Верховний Суд у постанові від 31.08.2021 року у справі № 570/5535/17 провадження № 61-6076св21 зазначив, що за змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Суддя, враховуючи ту обставину, що позивачу та відповідачу були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає за необхідне ухвалити відповідне рішення по справі на підставі наявних матеріалів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно із ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Суддя, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини та перевіривши їх наданими доказами, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за наступних підстав.

Дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до постанови № 2В/780 від 05 травня 2025 року, яка винесена ТВО начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 до ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі, що становить 17000 грн.

Зі змісту вказаної постанови слідує, що ОСОБА_1 не з`явився (не прибув) по повістці, ІНФОРМАЦІЯ_3 та з 18.04.2025 року перебуває в розшуку ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 ), тому як в умовах особливого періоду, введеного Указом Президента Українивід 17.03.2014р. № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» не виконав вимоги ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме не прибуття за викликом до ТЦК та СП строком та місце зазначене в повістці.

Відповідно до Картки №13/280 обстеження та медичного догляду військового зобов`язаного ОСОБА_1 від 02.04.2022 року був визнаний обмежено придатним у воєнний час.

02.07.2024 року дані ОСОБА_1 були оновлені через додаток Резерв+.

10.10.2024 року ОСОБА_1 добровільно прийшов до відповідача, з метою оновити дані, які вже були отримані та являвся заброньованим з 03.10.2024 року.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

На підставі Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1ст. 106 Конституції України, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» введено військовий стан в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом таЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Частиною 3 статті 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чинній на час винесення постанови, передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Абзацом 7 ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Пунктом 22 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року, встановлено, що резервісти та військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані (адресу місця проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інші персональні дані) через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або місцезнаходження чи відповідному підрозділі розвідувальних органів України, Центральному управлінні або регіональному органі СБУ.

Відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.

Згідно зі ст. 235 КУпАП, адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Норма частини 1 статті 210-1 КУпАП передбачає порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Частина 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Керуючись ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч.1 ст.283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Керуючись ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення, може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд.

Згідно з ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, з витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, сформованого засобами системи «Резерв+» від 08.05.2025 року встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 , має звання рядового, що у своє чергу спростовує зміст складеного відносно нього протоколу (та в подальшому оскаржуваної постанови) про те, що він не стояв на військовому обліку (порушення правил військового обліку).

Так, частиною 3 ст.210-1 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

Дослідивши матеріали, суд вважає що оскаржувана постанова у мотивувальній частині містить неспростовні порушення, оскільки не містить чіткого опису допущеного ОСОБА_1 порушення, відповідні докази в іншій частині відповідачем до суду як доказ не надані. Суд зауважує, що позивач 02. 04.2022 року пройшов ВЛК та був визнаний обмежено придатним у воєнний час.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно пункту 2 Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 23.10.2021року за № 329, протокол про військове адміністративне правопорушення щодо військовослужбовця (військовозобов`язаного) мають право складати уповноважені посадові особи органів військового управління, яким надано право складати протоколи, визначаються наказами відповідних начальників органів військового управління. Суд зауважує, що суб`єктами відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП є військовозобов`язані.

Викладені недоліки, допущені при складенні та оформленні адміністративного матеріалу, розгляді справи є суттєвими, оскільки не дозволяють чітко встановити склад правопорушення (наявність чи відсутність в діях особи, яка притягається до відповідальності) що, в свою чергу, позбавляє можливості достовірно встановити обставини правопорушення та вірно кваліфікувати діяння.

Недотримання відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення приписів передбачених, статтями 278, 279, 280 КУпАП, свідчить про невідповідність оскаржуваної постанови вимогам закону, також відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином, та з огляду на відсутність доказів, які б у достатній мірі і беззаперечно свідчили про вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та його винуватість, суд вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасування.

Відповідно до норм чинного законодавства в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У свою чергу відповідач будь-яких письмових відзивів, що обґрунтовують доводи його заперечень до суду не надав.

Дослідивши подані позивачем докази в сукупності, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд прийшов до висновку, що вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП не була доведена.

Отже, враховуючи відсутність належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про наявність в діях позивача ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 5-9, 20, 77, 139, 229, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, ст.ст. 210-1, 280, 283-284, 287-293 КУпАП, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Саксаганським відділом Державної виконавчої служби, у місті Кривому Розі Криворізького районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції у (м. Одеса) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за № 2в/780 від 05 травня 2025 року, винесену ТВО начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_4 про притягнення ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНКОПП НОМЕР_1 ,зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 ) до адміністративної відповідальності за частиною 3 ст. 210-1 КУпАП.

Справу про притягнення ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНКОПП НОМЕР_1 ,зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 ), до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Трього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги,якщо апеляційну скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Сіденко С.І.