Справа № 280/11189/24
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 280/11189/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року (суддя Мінаєва К.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з цим позовом.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року позов задоволено частково.

Суд вирішив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 01.08.2024 № 16 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 02.01.1985 по 26.12.1991, з 02.01.1992 по 05.08.1996, з 01.07.2000 по 29.11.2000 відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 08.07.1981, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.07.2024 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Відповідачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Позивачу було правомірно не зараховано період роботи з 02.01.1985 по 26.12.1991 у зв`язку з порушенням п. 2.3 Інструкції № 58 (дата звільнення та дата наказу про звільнення виправлені), з 02.01.1992 по 05.08.1996 з огляду на відсутність назви підприємства при прийнятті на роботу, а також з 01.07.2000 по 29.11.2000, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про нарахування заробітку.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як було встановлено судом першої інстанції, 25.07.2024 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), місцем реєстрації якого є Запорізька область, звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 01.08.2024 № 16, прийнятому за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено у призначенні пенсії. Зазначено, що згідно з наданими документами страховий стаж становить 24 роки 4 місяці 7 днів. Відповідно до п. 1 ст. 26 Закону № 1058 у 2024 році право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 31 років, а у 2027 році будуть мати відповідно до п. 2 цієї ж статті, у віці 63 роки, за наявності страхового стажу від 24 років, у 2029 році будуть мати відповідно до п. 3 цієї ж статті, у віці 65 років, за наявності страхового стажу від 15 років. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 08.07.1981 до страхового стажу не враховано періоди роботи: з 02.01.1985 по 26.12.1991, оскільки дата звільнення та дата наказу про звільнення виправлені, чим порушено п. 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162; з 02.01.1992 по 05.08.1996, так як відсутня назва підприємства при прийнятті на роботу, чим порушено п. 2.13 Інструкції; з 01.07.2000 по 29.11.2000, так як в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка форми ОК-5) відсутня інформація про нарахування заробітку.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 08.07.1981 за спірні періоди роботи наявні наступні записи:

02.01.1985 прийнятий у зв`язку з переведенням з автобази треста «Херсонводстрой» (мовою оригіналу) водієм 3го класу (наказ № 2-к від 02.01.85);

29.09.1986 присвоєна кваліфікація водія другого класу (наказ № 80-к від 29.09.1986);

01.08.1989 підпорядкована тресту «Очаковводстрой» (мовою оригіналу) (наказ № 1 від 1.08.1989);

26.02.1991 переведений автослюсарем 3 розрядку в АРМ (наказ № 13-к від 4.03.1991);

04.07.1991 переведений водієм другого класу в автоколонну № 1 (наказ № 37-к від 1.08.1991);

26.12.1991 звільнений у зв`язку з переведенням (наказ № 63-к від 26.12.1991);

(…) 02.01.1992 прийнятий водієм 2 класу (наказ 01/к від 02.01.92);

05.08.1996 звільнений відповідно до ст.38 КзПП України (наказ № 9 від 05.08.96);

(…) 16.06.1997 прийнятий водієм 2 класу в НПП «Еталон» (наказ № 84 від 16.06.97);

29.11.2000 звільнений за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України (наказ № 118 від 29.11.2000).

Згідно з довідкою архівного відділу Очаківської міської ради від 31.10.2024 № Ф-171/07-01 в документах з особового складу (кадрових питань) фонду № 4 «ВАТ БМТ «Дніпробугводбуд», які надійшли на зберігання в архів не в повному обсязі, відсутні накази з особового складу та розрахунково-платіжні відомості Автобази УБ «Дніпробугводбуд», тому надати інформацію щодо роботи (накази прийома та звільнення, заробітна плата) ОСОБА_1 на даному підприємстві неможливо. Документи з особового складу (кадрових питань) дослідного заводу мікроелектроніки «РИФ» на зберігання в архів не надходили, тому надати інформацію щодо роботи (накази прийоми та звільнення) ОСОБА_1 на даному підприємстві неможливо.

Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем правомірність оскарженого рішення не було доведено.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.

Стаття 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV передбачає, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною четвертою статті 24 Закону № 1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Як встановлено судом першої інстанції, за результатами розгляду заяви позивача від 25.07.2024 разом з доданими до неї документами пенсійним органом не зараховано:

з 02.01.1985 по 26.12.1991, оскільки дата звільнення та дата наказу про звільнення виправлені, чим порушено п. 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162;

з 02.01.1992 по 05.08.1996, так як відсутня назва підприємства при прийнятті на роботу, чим порушено п. 2.13 Інструкції;

з 01.07.2000 по 29.11.2000, так як в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка форми ОК-5) відсутня інформація про нарахування заробітку.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

12.08.1993 постановою Кабінету Міністрів України № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, пунктами 1 та 3 якого передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

На час внесення записів до трудової книжки позивача діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 №252, зі змінами, внесеними постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.1990 №412, та Інструкція про ведення трудових книжок, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, які містять аналогічні положення про те, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника; трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції № 162, заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Згідно з пунктом 2.3. Інструкції № 162, всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільнені - в день звільнення та повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація підприємства за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5 Інструкції № 162).

Відповідно до пункту 2.8 Інструкції № 162 виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на підставі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.

Пунктом 2.13 Інструкції № 162 визначено, що у графі 3 розділу «Відомості про роботу2 у вигляді заголовка, пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво» із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пункту 2.6 Інструкції, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (пункт 4.1 Інструкції № 58).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Щодо періоду роботи з 02.01.1985 по 26.12.1991 у зв`язку з порушенням пункту 2.3 Інструкції № 162.

Як встановлено судом, сторінки 6-9 трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 08.07.1981 містять записи щодо роботи позивача на автобазі Управління будівництва «Днепробудводстрой» (мовою оригіналу) у період з 02.01.1985 по 26.12.1991. Дійсно, записи у частині зазначення дати звільнення та дати наказу про звільнення виконані неохайно (виправлені), однак достатньою мірою розбірливо для однозначного розуміння змісту написаного та виключення інших варіантів розуміння. Позивач не може і не повинен нести відповідальність за заповнення трудової книжки, оскільки відповідні записи у трудову книжку вносилися відповідальним працівником підприємства, де працював позивач водієм на автобазі (в Управлінні будівництва «Днепробудводстрой»).

Суд вірно врахував, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки, у зв`язку з чим спірний період роботи позивача був протиправно не зарахований до його страхового стажу.

Щодо періоду роботи з 02.01.1992 по 05.08.1996 у зв`язку з порушенням пункту 2.13 Інструкції № 162.

Як встановлено судом, на сторінках 8-9 трудової книжки перед записом про прийняття на роботу від 02.01.1992 відсутній заголовок із зазначенням повного найменування підприємства, що є порушенням пункту 2.13 Інструкції № 162.

Судом вірно було враховано, що на сторінках 10-11 наявна читабельна печатка підприємства, з якого позивач був звільнений 05.08.1996, а саме Дослідний завод мікроелектроніки «РИФ» м. Очаків. Записи про прийняття та звільнення з роботи не містять виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів або перекручували б їх зміст, у зв`язку з чим відсутність зазначення назви підприємства, куди було прийнято позивача, не може ставити під сумнів його період роботи, та не є тим недоліком, який може стати наслідком порушення конституційного права позивача на пенсійне забезпечення, а відтак зазначений період трудової діяльності відповідно до трудової книжки позивача має бути зарахований йому до загального страхового стажу.

Щодо періоду роботи з 01.07.2000 по 29.11.2000, так як в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка форми ОК-5) відсутня інформація про нарахування заробітку.

Приписами статті 1 Закону №1058-IV визначено, що страхові внески це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно із статтею 24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 20 Закону №1058-IV передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до статті 106 Закону №1058-IV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів.

Страхові внески є умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті. Перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Судом було вірно зазначено, що несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача як застрахованої особи, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до Пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для незарахування позивачу періоду його роботи у НВП «Еталон» через несплату підприємством страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Як встановлено судом, у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 08.07.1981 наявні записи про період його роботи у НВП «Еталон» на посаді водія 2 класу з 16.06.1997 по 29.11.2000. Записи оформлені належним чином, засвідчені підписами та скріплені печатками установи, відтак ці записи є належними та допустимими доказами на підтвердження страхового (трудового) стажу позивача.

Вірними є висновки суду першої інстанції, що відповідачем безпідставно не враховано записи у трудовій книжці щодо трудової діяльності позивача у періоди з 02.01.1985 по 26.12.1991, з 02.01.1992 по 05.08.1996, з 01.07.2000 по 29.11.2000 при зверненні з заявою про призначення пенсії на підтвердження наявності страхового стажу за спірні періоди роботи.

Доводи апеляційної скарги вказаного не спростовують.

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова у повному обсязі складена 17 вересня 2025 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш