Справа № 480/6769/21
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у встановленні судового контролю за виконанням судового рішення
18 вересня 2025 року Справа № 480/6769/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління ДФС у Сумській області
про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку,
В С Т А Н О В И В:
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 30.12.2021 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Сумській області від 10 червня 2021 року № 90-0 Про поновлення на роботі в частині визначення місця роботи ОСОБА_1 кабінеті № 206, розташованому у приміщенні Головного управління ДФС у Сумській за адресою: м. Суми, вул. Іллінська, 13.

Стягнуто з Головного управління ДФС у Сумській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 10641,30 грн.

07.08.2025 через систему "Електронний суд" від позивача до суду надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

В обгрунтування доводів заяви зазначив, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року у справі № 480/6769/21, яке набрало законної сили 01 лютого 2022 року, стягнуто з Головного управління ДФС у Сумській області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 10 641 грн. 30 коп.

Однак, Головне управління ДФС у Сумській області не виконало зазначене судове рішення та не сплатило середній заробіток.

06.07.2022 року Сумським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі № 480/6769/21, який було надіслано до Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області для виконання шляхом безспірного списання коштів з рахунків відповідача.

У зв`язку з відсутністю у відповідача відкритих рахунків в казначействі, виконавчий лист було взято Головним управлінням Державної казначейської служби України у Сумській області на облік та розпочато виконання за бюджетною програмою КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою», відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845.

Внаслідок того, що відкритих рахунків відповідач не має, виконавчий лист до цього часу знаходиться в казначействі на виконанні за бюджетною програмою КПКВК 3504040.

Позивач зазначив, що відповідач вже понад три роки не виконує зазначене судове рішення в частині виплати середнього заробітку. Так само, тривалий час не виконується це рішення й органом казначейства за бюджетною програмою КПКВК 3504040, що призводить до майнових збитків через інфляційні процеси та знецінення коштів.

Також зазначив, що середній заробіток за час вимушеного прогулу входить до структури заробітної плати та є заробітною платою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі № 755/12623/19).

Тобто, у цій справі йдеться про стягнення не отриманої позивачем внаслідок незаконного звільнення та вимушеного прогулу заробітної плати, зволікання з виплатою якої є порушенням ст. 43 Конституції України, яка гарантує право на своєчасну оплату праці.

Позивач вважає, що фактичні обставини даної справи вказують на те, що механізми безспірного списання коштів та виконання рішення суду за бюджетною програмою КПКВК 3504040 на даний час є неефективними, оскільки тривають вже значний проміжок часу та не приносять жодних результатів.

Враховуючи, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.12.2021 року у справі № 480/6769/21 не виконується відповідачем тривалий час та взагалі не відомо коли буде виконане, а також те, що факт виконання судового рішення за бюджетною програмою КПКВК 3504040 не звільняє відповідача від його обов`язку самостійно виконати це рішення, вважаю, що у даній справі є необхідним встановлення судового контролю за виконанням відповідачем судового рішення.

Суддя Прилипчук О.А. з 28.07.2025 по 15.08.2025 перебував у щорічній відпустці.

Ухвалою суду від 18.08.2025 розгляд заяви призначено на 28.08.2025 у письмовому провадженні.

28.08.2025 відповідачем подано заперечення на заяву про встановлення судового контролю, яке мотивоване тим, що згідно до інформації з Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області виконавчий лист по справі №480/6769/21 знаходиться на виконанні у Казначействі за бюджетною програмою КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою». Таким, чином рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.12.2021 знаходиться на примусовому виконанні в органах казначейства. Головне управління ДФС у Сумській області не має відкритих рахунків в органах казначейства, а тому виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від №480/6769/21 можливе лише за програмою КПКВК 3504040.

Згідно до ч.1 ст.3 Закону України від 05.06.2012 № 4901 "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" Державна казначейська служба України здійснює виконання судових рішень про стягнення коштів, боржником за яким є органи державної влади, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень суду КПКВК 3504040.

Враховуючи зазначене, просить відмовити у задоволенні заяви про встановлення судоовго контролю за виконанням рішення суду у даній справі.

Ухвалою суду від 28.08.2025 відкладено розгляд заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду на 18.09.2025 р. у письмовому провадженні та зобов`язано ОСОБА_1 в термін до 16.09.2025 надати суду пояснення щодо поданого заперечення відповідача.

Позивачем подано до суду додаткові пояснення, де зазначив, що факт знаходження виконавчого листа на виконанні за бюджетною програмою КПКВК 3504040 не звільняє Головне управління ДФС у Сумській області від обов`язку виконати судове рішення, так само як і не перешкоджає цьому.

Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 подібних норм не містять.

Разом з цим, Головне управління ДФС у Сумській області не надано доказів того, що ним вчинялися хоча б якісь дії, спрямовані на виконання судового рішення у справі № 480/6769/21.

Посилання заступника Голови комісії з реорганізації Головного управління ДФС у Сумській області на відсутність відкритих рахунків і як наслідок неможливості виконати рішення суду є маніпулятивними, оскільки закриття таких рахунків відбулося в ході реорганізації Головного управління ДФС у Сумській області, яка повинна була завершитися ще у 2021 році з переданням всіх прав і обов`язків правонаступнику Головному управлінню ДПС у Сумській області.

Так, згідно з п.п. 2 ч. 10 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Бюро економічної безпеки України» від 28 січня 2021 року Кабінету Міністрів України було доручено не пізніше восьми місяців з дня набрання чинності цим Законом забезпечити ліквідацію Державної фіскальної служби України. Закон України «Про Бюро економічної безпеки України» набрав чинності 25 березня 2021 року.

Однак, не дивлячись на п.п. 2 ч. 10 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Бюро економічної безпеки України» Комісією з реорганізації з невідомих причин реорганізацію Головного управління ДФС у Сумській області до цього часу не завершено.

Враховуючи зазначене, просить заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду задовольнити.

Суд, перевіривши доводи заяви позивача про встановлення судового контролю та оцінивши докази в їх сукупності, зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Аналогічні положення містяться у статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19, від 1 лютого 2022 року у справі 420/177/20 та від 18 травня 2022 року у справа №140/279/21.

Подібний підхід був застосований Верховним Судом у постанові від 26 січня 2021 року у справі №611/26/17, у якій Суд зазначив, що обов`язковість судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантовано статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтями 129, 129-1 Конституції України, статтями 2, 14, 370 КАС України та статтею 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів. Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі по тексту - Закон № 1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 2 статті 6 Закону №1404-VIII передбачено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів боржником за яким є державний орган.

Саме з даною метою був прийнятий та набрав чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», яким запроваджено комплекс ефективних засобів, що забезпечують безумовне виконання рішень суду вказаної категорії.

Таким чином Законом України «Про виконавче провадження» та Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» повноваження щодо виконання рішень про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ передано органам, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, хоч вони й не є органами примусового виконання рішень.

Рішення виконуються в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до статей 116, 117 Конституції України Кабінет Міністрів України, зокрема, забезпечує виконання законів України, вживає заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина, забезпечує проведення фінансової політики та політики у сфері соціального захисту, розробляє проект закону про Державний бюджет України і забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України, спрямовує і координує роботу міністерств, інших органів виконавчої влади, видає в межах своєї компетенції постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845.

Суд також зазначає, що вказані вище приписи чинного законодавства свідчать, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Тобто, в будь-якому разі, судове рішення, ухвалене на користь позивача, має бути виконане.

В даному випадку, резолютивна частина судового рішення не має зобов`язального характеру, і судом в межах даної справи стягнуто з відповідача відповідну суму коштів, а тому вирішені позовні вимоги майнового характеру. Рішення суду по даній справі не підлягає виконанню в примусовому порядку виконавчою службою, а підлягає виконанню центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем вчинені дії щодо виконання рішення суду, а саме здійснено відповідні розрахунки про потребу у коштах для виплати позивачу коштів на виконання судового рішення по даній справі.

При цьому суд зазначає, що грошові кошти у виді заборгованості перед стягувачем, не є власністю податкового органу і не знаходяться на його рахунках.

Таким чином фактичне, у повному обсязі, виконання судового рішення можливе лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету України і здійснюється виплата в примусовому порядку державною казначейською службою.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем реалізовано право звернення до територіального управління казначейської служби .

Відповідно до листа від 11.03.2025 Конотопське УДКС України Сумської області повідомило позивача про те, що виконавчий лист про стягнення з відповідача коштів на виконання судового рішення по даній справі прийнято до виконання, буде виконано в порядку черговості відповідно до Порядку №845.

Крім того, суд бере до уваги, що у випадку надходження грошових коштів на рахунок відповідача за відповідним цільовим призначенням, Управління автоматизованим способом, пропорційно обсягу виділених з державного бюджету коштів та кількості отримувачів, здійснює розрахунок та часткову виплату заборгованості.

Отже, відповідач вживав заходи у даній справі щодо виконання судового рішення, а фактична невиплата заборгованості зумовлена тим, що виділені бюджетні кошти на виконання судових рішень, боржником в яких є державні фіскальну служби спрямовуються на безумовне виконання таких рішень у порядку черговості прийняття.

Аналогічну позицію Верховний Суд України висловлював, зокрема, в ухвалі від 19.05.2015 року у справі № 21-1044а15 та в постанові від 22.11.2016 року у справі № 804/5081/13-а та підтримав Верховний Суд, зокрема, у постановах від 24.01.2018 року у справі № 405/3663/13-а, від 16.07.2018 року у справі № 811/1469/18, від 23.04.2020 року у справі № 560/523/19 та ухвалі від 23.01.2021 року у справі №611/26/17.

Враховуючи викладене, суд зазначає про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по даній справі, оскільки резолютивна частина судового рішення є рішенням майнового характеру, судом стягнуто конкретну суму з відповідача. Судове рішення не має зобов`язального характеру для відповідача, не підлягає виконанню виконавчою службою. При цьому виконання судового рішення, а саме перерахування коштів позивачу з бюджету здійснюється не відповідачем, а казначейською службою, яка не є стороною по даній справі та відносно якої, з урахуванням приписів КАС України, у суду відсутні підстави для зобов`язання подавати звіт про виконання судового рішення по даній справі.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що заява позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по даній справі не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 248, 256, 295, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 480/6769/21- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.А. Прилипчук