Справа № 620/3854/25
Суддя: Дар'я ВИНОГРАДОВА
Дата ухвалення: 2025-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2025 року м. Чернігів Справа № 620/3854/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Виноградової Д.О.,

за участі секретаря Годун Т.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Лотоцького А.Р.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі також відповідач), у якому просить:

визнати неправомірною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не внесення у наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 07.10.2022 № 271 (по стройовій частині) відомостей про те, що загибель ОСОБА_2 пов`язана з виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 доповнити наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 07.10.2022 № 271 (по стройовій частині) реченням наступного змісту: Загибель ОСОБА_2 пов`язана з виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що самовільне залишення чоловіком позивача військової частини НОМЕР_1 та не пов`язаність його смерті з виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини є недоведеними, не підтверджуються належними та допустимими доказами. Крім того, рішенням суду, яке набрало законної сили скасовано в частині наказ відповідача про непов`язаність смерті ОСОБА_2 з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову та зазначив, що за результатами службового розслідування згідно наказу № 397 від 12.08.2022 встановлено, що смерть старшого солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_2 трапилась за невстановлених обставин. Встановлення причинного зв`язку між смертю старшого солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_2 та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби можливо з урахуванням висновків експертиз та завершення досудового розслідування у відповідному кримінальному провадженні.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 призначено справу до розгляду в порядку в спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 09.06.2025 ухвалено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та продовжено процесуальний строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою суду від 30.06.2025 у задоволенні клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.07.2025 відкладено підготовче засідання у справі на 08 липня 2025 року.

Ухвалами Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.07.2025, від 23.07.2025 задоволено клопотання представника військової частини НОМЕР_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.08.2025 витребувано у СВ ЧРУП ГУНП в Чернігівській області актуальну на день надання відповіді інформацію щодо результатів розслідування та стадії, на якій перебуває кримінальне провадження № 0000611 від 28.02.2022 відносно ОСОБА_2 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України.

Витребувано у П`ятого слідчого відділу Територіального управління ДБР, розташованого у м. Києві актуальну на день надання відповіді інформацію щодо результатів розслідування та стадії, на якій перебуває кримінальне провадження № 0000155 від 02.06.2022 відносно ОСОБА_2 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України.

У судовому засідання представник позивача підтвердив позовні вимоги та клопотав перед судом вийти за межі позовних вимог та скасувати, окрім позовних вимог, наказ командира НОМЕР_2 окремої танкової Сіверської бригади (по особовому складу) від 07.10.2022 № 82-РС у частині встановлення, що смерть ОСОБА_2 , не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог з огляду на те, що спірний наказ від 07.10.2022 № 271 (по стройовій частині) згідно правил видання та формування наказу не може містити речень щодо причин загибелі. Натомість, про причини загибелі зазначається в наказах по особовому складу, який позивачем не оскаржується.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим 02.08.2016 (а.с. 9).

ОСОБА_2 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 45 від 24.02.2022 був зарахований до списків особового складу військової частини на всі види забезпечення з 24.02.2022 та зарахований в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 . Вважати таким, що вибув для безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічи і стримуванні збройної агресії, захисту населення та інтересів держави і заходів із правового режиму воєнного стану на території Чернігівської області з 24.02.2022 (а.с. 11).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 47 від 26.02.2022 старшого солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_2 було призначено на посаду водія-електрика-оператора польової лазні групи матеріального забезпечення (а.с. 12).

Згідно пункту 7.4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 65 від 21.03.2022 наказано вважати такими, що вибули після безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійсненні заходів з національної безпеки і оборони відсічі і стримуванні збройної агресії, захисту населення та інтересів держави і заходів із правового режиму воєнного стану на території Чернігівської області військовослужбовців, вважати такими, які самовільно залишили частину з 20.03.2022, зокрема, старшого солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_2 , водія-електрика-оператора польової лазні групи матеріального забезпечення (а.с. 13).

12.05.2022 відповідачем складено сповіщення про смерть (загибель) № НОМЕР_4 , згідно якого старший солдат ОСОБА_2 під час виконання бойового завдання загинув березня 2022 року (а.с. 14).

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 810 від 11.05.2022 смерть ОСОБА_2 настала лютий-березень 2022 року біля повороту на аеропорт с. Шестовиця, причина смерті: масивна кровотеча, множинні вогнепальні та осколкові поранення тіла, ушкодження внаслідок військових дій від вогнепальної та іншої звичайної зброї (а.с. 15).

На підставі сповіщення про смерть командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 119 від 12.05.2022, згідно якого старшого солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_2 , який утримується у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , який самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 з 20.03.2022, вважати таким, що загинув (а.с. 17).

Командиром військової частини НОМЕР_1 було винесено наказ від 07.10.2022 № 271, яким старшого солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_2 , який утримувався у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , який загинув лютий-березень 2022 року в результаті ушкодження внаслідок дій, передбачених законом, та воєнних операцій, було виключено зі списків особового складу військової частини. Смерть не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (а.с. 18).

Рішенням суду від 13.10.2023 у справі №620/7289/23, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2025, у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 позовні вимоги про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 07.10.2022 № 271 (по стройовій частині) в частині встановлення, що смерть ОСОБА_2 не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини.

Визнано протиправним та скасовано пункт 7.4. наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.03.2022 № 65 (по стройовій частині) в частині, що стосується старшого солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_2 , водія-електрика-оператора польової лазні групи матеріального забезпечення.

Зобов`язано командира військової частини НОМЕР_1 внести зміни у наказ від 12.05.2022 № 119 (по стройовій частині), виключивши з пункту 14 даного наказу слова: який утримується у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , який самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 з 20.03.2022. В решті позову відмовити (а.с. 19 -33).

На виконання вищевказаного рішення суду та заяви, скарги і звернення позивача відповідачем було внесено відповідні зміни до наказів командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині, про що повідомлено ОСОБА_1 (а.с.49-53).

Натомість, відомостей у наказ №271 від 07.10.2022 (по стройовій частині) про те, що «загибель ОСОБА_2 пов`язана з виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини» відповідачем не внесено.

Позивач, не погоджуючись з формулюванням військової частини щодо причин загибелі ОСОБА_2 , визначеним в оскаржуваних наказах, яке впливає на реалізацію її права на отримання визначених законодавством та гарантованих державою пільг та допомог, звернулась за захистом свої прав до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Перевіривши на відповідність вимогам частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України спірні накази, судом враховано наступне.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частина 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України Про правовий режим воєнного стану заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023 строк дії режиму воєнного стану продовжувався.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає відповідно до Конституції України та регулює відносини у цій галузі Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі також Закон № 2011-XII).

Згідно пункту 2 частини першої статті 3 Закону № 2011-XII дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Відповідно до частини шостої статті 18 Закону № 2011-XII вдова (вдівець) загиблого або померлого військовослужбовця, а також дружина (чоловік) військовослужбовця, який пропав безвісти під час проходження військової служби, у разі якщо вона (він) не взяла (не взяв) інший шлюб, та її (його) неповнолітні діти або повнолітні діти - особи з інвалідністю з дитинства, батьки військовослужбовця, які перебували на його утриманні, мають право на пільги, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону № 2232-XII закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Пунктом 3 статті 24 Закон № 2232-XII унормовано, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Загиблий (померлий) військовослужбовець виключається із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) з наступного після загибелі (смерті) дня, військовослужбовець, визнаний у встановленому законом порядку безвісно відсутнім або оголошений померлим, - з дня набрання законної сили рішенням суду.

Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України (далі також Положення).

Право видавати накази по особовому складу надається, зокрема, командирам військових частин.

Згідно із п.210 Положення звільнення військовослужбовців строкової військової служби проводиться на підставах, визначених частиною другою статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, командиром військової частини, який має право видавати накази по стройовій частині.

Військовослужбовці, які померли, загинули виключаються зі списків особового складу Збройних Сил України наказами по особовому складу командирів (начальників), яким надано право видавати накази по особовому складу, незалежно від номенклатури призначення (п.230 Положення).

Пунктом 4 Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 15 вересня 2022 року № 280 (чинної, станом на час прийняття оскаржуваних наказів) передбачено, що облік особового складу організовується і ведеться на підставі штатів (штатних розписів), наказів відповідних командувачів, командирів та керівників (далі - командир (керівник)) органів військового управління та органу управління Держспецтрансслужби, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій, у тому числі наказів по особовому складу, наказів по стройовій частині та інших документів, передбачених цією Інструкцією. Відповідно до цілей і завдань, облік особового складу поділяється на персональний, штатно-посадовий та статистичний.

Відповідно до п.6 Інструкції № 280 організація обліку особового складу покладається у тому числі: в органах військового управління та органі управління Держспецтрансслужби, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях - на начальників штабів, а там, де вони штатом не передбачені,- на командирів (керівників) органів військового управління та органу управління Держспецтрансслужби, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій; у підрозділах військових частин - на командирів цих підрозділів.

Згідно із п.4 Інструкції № 280 військовослужбовці, які загинули (померли) від захворювання, внаслідок нещасного випадку, від отриманих ними поранення, контузії, травми, каліцтва, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, завданих іншою особою, гострого професійного захворювання (отруєння), одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни, після встановлення причин і обставин загибелі (смерті) та отримання підтвердних документів виключаються наказом по стройовій частині із списків особового складу військової частини.

Положеннями пункту 6 Інструкції №280 (чинної, на дату прийняття спірних наказів) закріплено, що зміни до змісту вступних частин і пунктів підписаних наказів по особовому складу, виправлення помилок у примітках до пунктів наказів щодо відомостей про загибель (смерть), засудження судом, позбавлення військового звання, зменшення вислуги років або трудового стажу для призначення пенсій, а також відміни пунктів раніше виданих наказів здійснюються новими наказами, про що робиться відповідна відмітка в усіх примірниках відміненого або зміненого наказу з посиланням на наказ, яким внесено зміни. Записи засвідчуються підписом керівника служби персоналу і гербовою печаткою. Інші помилки, допущені в примітках, виправляються без видання наказів і засвідчуються в перших примірниках тільки підписом керівника служби персоналу, який оформляв наказ, про що він повинен сповістити всі інстанції, до яких надіслано наказ по особовому складу або витяг із нього.

Аналізуючи доводи позивача щодо необхідності внесення змін в оспорюваний наказ суд зважає на таке.

Так, матеріалами справи підтверджується, що підставою для прийняття спірного наказу слугувало свідоцтво про смерть, видане виконавчим комітетом Киселіської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, Україна 18.05.2022 року, серія НОМЕР_5 , витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 07 жовтня 2022 №82-рс.

Як вже було встановлено судом у рішення суду від 13.10.2023 у справі № 620/7289/23, за фактом смерті старшого солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_2 , водія-електрика-оператора польової лазні групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 було проведено службове розслідування, згідно якого комісія прийшла до висновку, що смерть старшого солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_2 трапилась за невстановлених обставин.

За результатами вказаного службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 було прийнято наказ № 397 від 12.08.2022, згідно якого питання про віднесення обставин загибелі старшого солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_2 , водія-електрика-оператора польової лазні взводу забезпечення групи матеріального забезпечення, до таких, що пов`язані/не пов`язані з виконанням обов`язків служби ставити після завершення досудового розслідування у відповідному кримінальному провадженні.

У ході розгляду даної справи судом у відповідь на запити отримано інформацію від СВ ЧРУП ГУНП в Чернігівській області про те, що за фактом загибелі військовослужбовців ЗС України триває досудове розслідування. Встановлено, що 10.05.2022 до моргу м. Чернігова за адресою: АДРЕСА_1 доставлено труп військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Від ТУ ДБР у м. Києві отримано відповідь, що у провадженні слідчих П`ятого слідчого відділу Територіального управління ДБР, розташованого у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0000155 від 02.06.2022 за фактом самовільного залишення міська служби. Досудове розслідування триває.

Щодо строків завершення чи попередніх результатів досудового розслідування суду не надано. Так як і не надано доказів, що смерть ОСОБА_2 не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини.

Більш того, як зазначено вище, у сповіщенні про смерть (загибель) № НОМЕР_4 ОСОБА_2 відповідачем вказано, що старший солдат ОСОБА_2 під час виконання бойового завдання загинув березня 2022 року (а.с. 14).

Вказане також підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 810 від 11.05.2022, згідно якого смерть ОСОБА_2 настала лютий-березень 2022 року біля повороту на аеропорт с. Шестовиця, причина смерті: масивна кровотеча, множинні вогнепальні та осколкові поранення тіла, ушкодження внаслідок військових дій від вогнепальної та іншої звичайної зброї (а.с. 15).

Так, п.17 Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 15 вересня 2022 року № 280 (далі - Інструкція №280) (чинної на момент прийняття оскаржуваних наказів) передбачено, що у разі надходження до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки будь-яких змін до раніше отриманого сповіщення командира військової частини керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки зобов`язаний внести відповідні зміни до облікових документів, повідомити про них сім`ю (близьких родичів) загиблого (померлого), захопленого в полон або заручником, а також інтернованого або зниклого безвісти військовослужбовця, а якщо ці зміни впливають на виплату пенсії або отримання встановлених пільг та матеріальних допомог, одночасно повідомити про це відповідні державні органи, які їх надають.

Як вже зазначалося вище, згідно із п.6 Інструкції №280 зміни до змісту вступних частин і пунктів підписаних наказів по особовому складу, виправлення помилок у примітках до пунктів наказів щодо відомостей про загибель (смерть), засудження судом, позбавлення військового звання, зменшення вислуги років або трудового стажу для призначення пенсій, а також відміни пунктів раніше виданих наказів здійснюються новими наказами, про що робиться відповідна відмітка в усіх примірниках відміненого або зміненого наказу з посиланням на наказ, яким внесено зміни. Записи засвідчуються підписом керівника служби персоналу і гербовою печаткою. Інші помилки, допущені в примітках, виправляються без видання наказів і засвідчуються в перших примірниках тільки підписом керівника служби персоналу, який оформляв наказ, про що він повинен сповістити всі інстанції, до яких надіслано наказ по особовому складу або витяг із нього.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що вимогами Інструкції № 280 передбачено внесення зміни до змісту вступних частин і пунктів підписаних наказів по особовому складу новими наказами.

Крім того, нормами чинного законодавства встановлено, що у разі надходження до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки будь-яких змін до раніше отриманого сповіщення командира військової частини керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки зобов`язаний внести відповідні зміни до облікових документів, повідомити про них.

Таким чином, внесення змін до наказів в частині причинного зв`язку настання смерті військовослужбовця у разі визначення такого уповноваженим на те органом є обґрунтованою підставою для внесення таких змін, що не спростовується доводами відповідача.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому вимоги позивача визнати неправомірною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не внесення у наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 07.10.2022 № 271 (по стройовій частині) відомостей про те, що загибель ОСОБА_2 пов`язана з виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 доповнити наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 07.10.2022 № 271 (по стройовій частині) реченням наступного змісту: Загибель ОСОБА_2 пов`язана з виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, у судовому засіданні представник відповідача не заперечив щодо формулювання причин смерті ОСОБА_2 , однак повідомив суд, що окрім наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.10.2022 № 271 (по стройовій частині), який оскаржує позивач, є ще наказ по особовому складу, де вказано, що «смерть настала внаслідок: ушкодження внаслідок дій, передбачених законом, та воєнних операцій» «смерть не пов`язана з виконання обов`язків військової служби». Наказ по особовому складу є основним наказом, у який можуть вноситись зміни, на основі якого позивач може звернутись для призначення допомоги у зв`язку з загибеллю чоловіка військовослужбовця.

З огляду на вказану інформацію, яку позивач дізналась в ході розгляду справи по суті під час судового засідання, останньою було подано суду клопотання про вихід за межі позовних вимог та про необхідність визнання протиправним та скасування наказу командира НОМЕР_2 окремої танкової Сіверської бригади (по особовому складу) від 07.10.2022 № 82-РС у частині встановлення, що смерть ОСОБА_2 , не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби; зобов`язання військову частину НОМЕР_1 доповнити наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.10.2022 № 271 та наказ командира НОМЕР_2 окремої танкової Сіверської бригади (по особовому складу) від 07.10.2022 № 82-РС реченням наступного змісту: Загибель ОСОБА_2 , пов`язана з виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини.

Аналізуючи дане клопотання суд зазначає, що розгляд адміністративної справи здійснюється судом не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 2 статті 9 КАС України)

Здійснення такого повноваження є імперативним обов`язком суду, виконуючи який, насамперед, адміністративний суд: - має обґрунтувати наявність підстав для цього, у тому числі недостатність обраного позивачем способу захисту та можливість більш ефективного захисту за допомогою іншого способу, який при цьому не може призводити до погіршення становища позивача; - є зв`язаним правами, свободами та законними інтересами, за судовим захистом яких звернувся позивач та які є предметом спору; - не має допускати покладення в основу судового рішення обставин, щодо яких відповідач не мав можливості висловити заперечення

Вихід суду за межі позовних вимог можливий у тому разі, якщо позивач, вказавши у заяві одну конкретну вимогу, не зазначив іншу, яка має послідовний зв`язок із попередньою та випливає із фактичної спірної ситуації, викладеної у позовній заяві. Наприклад, позивач просить визнати протиправними дії, бездіяльність суб`єкта владних повноважень, однак не просить суд зобов`язати його вчинити певні дії чи прийняти рішення; просить визнати протиправним акт індивідуальної дії, однак не просить суд про його скасування тощо.

Отже, суд вправі за своєю ініціативою з метою необхідності захисту прав і охоронюваних законом інтересів фізичних і юридичних осіб вийти за межі заявлених позивачем вимог, однак відповідно до імперативних вимог процесуального законодавства.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 804/1457/17, від 11 грудня 2018 року у справі № 802/295/17-а, від 19 лютого 2019 року у справі № 824/399/17-а тощо.

Таким чином, принцип диспозитивності передбачає розгляд судом справи в межах позовних вимог і підстав позову, визначених особою, яка звернулася за захистом до суду. Вихід суду за межі позовних вимог процесуальний закон допускає як виняток у разі, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, і таких відхід обґрунтований судом у судовому рішенні.

Стосовно питання ефективності судового захисту прав та інтересів особи, то колегія суддів вважає за необхідне вказати таке.

За правовою позицією ВС, що міститься у постанові від 23 грудня 2021 року у справі № 480/4737/19, ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.

Тобто, адміністративний суд, використовуючи всі надані йому процесуальним законом повноваження, з урахуванням фактичних обставин справи та положень законодавства, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав позивача, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень; ефективний спосіб захисту повинен забезпечити негайне поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам, призводити до потрібних (бажаних) позивачу результатів (наслідків); ухвалення судами рішень, які безпосередньо не призводять до необхідних змін в обсязі прав позивача або не гарантують забезпечення примусового виконання судового рішення, не відповідає змісту цього поняття.

Із питанням щодо забезпечення ефективності судового захисту прав та інтересів особи в адміністративному судочинстві безпосередньо пов`язане питання щодо меж розгляду судами позовних вимог, апеляційної чи касаційної скарг, зокрема, право суду самостійно, з виходом за межі позовних вимог або вимог апеляційної чи касаційної скарг, застосовувати найбільш ефективний за даних обставин спосіб захисту прав позивача.

З цього приводу слушним видається правовий висновок, сформульований Верховним Судом у постанові від 17 лютого 2020 року у справі № 820/1961/18, відповідно до якого вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов: 1) лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача; 2) повний захист прав позивач неможливий у спосіб, про який просить позивач; повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав; 3) вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

Оскільки у ході розгляду справи по суті суду стало відомо про наявність другого наказу командира НОМЕР_2 окремої танкової Сіверської бригади (по особовому складу) від 07.10.2022 № 82-РС, який містить формулювання причин загибелі ОСОБА_2 , то суд вважає, що скасування в частині та зобов`язання військової частину НОМЕР_1 доповнити лише один наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 07.10.2022 № 271 (по стройовій частині) реченням наступного змісту: Загибель ОСОБА_2 пов`язана з виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини не у повній мірі захистить права позивача, оскільки наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 07.10.2022 №82-РС (по особовому складу) має послідовний зв`язок з позовною заявою та випливає із фактичної спірної ситуації, тому суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та, крім іншого, визнати протиправним та скасувати наказ командира НОМЕР_2 окремої танкової Сіверської бригади (по особовому складу) від 07.10.2022 № 82-РС у частині встановлення, що смерть ОСОБА_2 , не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 доповнити наказ командира НОМЕР_2 окремої танкової Сіверської бригади (по особовому складу) від 07.10.2022 № 82-РС реченням наступного змісту: Загибель ОСОБА_2 , пов`язана з виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа..

Згідно частин четвертої та п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У силу вимог частин шостої, сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

За приписами частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності клопотання іншої сторони.

Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічні висновки викладені також у постанові Верховного Суду від 09.03.2021 у справі № 200/10535/19-а.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом даної справи, у розмірі 5000,00 грн суду було надано копію договору про надання правової допомоги від 04.02.2025, акт прийому-передачі виконаних робіт від 03.04.2025, прибутковий касовий ордер № 14 від 04.04.2025, ордер, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.55-61).

Так, відповідач передбаченим статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України правом не скористався, відповідне клопотання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу суду не надав.

Таким, чином враховуючи наявність документального підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, розрахунку таких витрат, зважаючи на повне задоволення позову, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Також, враховуючи задоволення позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений при поданні позовної заяви судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не внесення у наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.10.2022 № 271 відомостей про те, що загибель ОСОБА_2 , пов`язана з виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира НОМЕР_2 окремої танкової Сіверської бригади (по особовому складу) від 07.10.2022 № 82-РС у частині встановлення, що смерть ОСОБА_2 , не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 доповнити наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.10.2022 № 271 та наказ командира НОМЕР_2 окремої танкової Сіверської бригади (по особовому складу) від 07.10.2022 № 82-РС реченням наступного змісту: «Загибель ОСОБА_2 , пов`язана з виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 .

Повний текст рішення виготовлено 18 вересня 2025 року.

Суддя Дар`я ВИНОГРАДОВА