Справа № 120/948/25
Суддя: Свентух Віталій Михайлович
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 вересня 2025 р. Справа № 120/948/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Свентуха Віталія Михайловича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Рябокінь Руслана Павловича до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

до Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Рябокінь Руслана Павловича до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю наказу ректора ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.12.2024 року №1485-ОС "Про скасування наказу", яким скасовано наказ ректора від 19.12.2024 року №1464 "Про особовий склад".

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою також надано відповідачу строк на подання відзиву.

На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки наказ від 19.12.2024 року №1464-ОС був виданий без правових підстав, тому що на дату його видання правова кваліфікація кримінального провадження №0000179 вже була змінена з частини 4 статті 408 КК України на частину 4 статті 402 КК України, тобто не стосувалася самовільного залишення військової частини чи дезертирства, а відтак не підпадала під дію пункту 7-2 Глави XII "Прикінцеві положення" Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", що унеможливлювало продовження військової служби позивача та поновлення пільг.

В свою чергу, представником позивача подано відповідь на відзив, у якому останній вважає доводи відповідача необґрунтованими, а адміністративний позов таким, що підлягає задоволенню.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив службу у Національній академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького.

Наказом ректора Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б.Хмельницького від 11.04.2022 року №292-ОС позивачу призупинена військова служба, дія контракту про проходження військової служби та виплата грошового і здійснення продовольчого, речового та інших видів забезпечення. Підставою призупинення слугував витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0000179 від 10.04.2022.

21 листопада 2024 року Верховною Радою України було прийнято Закон України "Про внесення зміни до глави XII "Прикінцеві положення" Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" щодо умов продовження військової служби під час дії воєнного стану окремим категоріям військовослужбовців", яким доповнено Главу XII "Прикінцеві положення" Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Цим Законом запроваджено правовий механізм продовження військової служби окремим категоріям військовослужбовців, які самовільно залишили військову частину або дезертирували, однак добровільно повернулись для подальшого проходження служби, без необхідності наявності вироку суду чи закриття кримінального провадження.

Відповідно до зазначених норм, 17.12.2024 позивач особисто звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про продовження військової служби.

На підставі поданої заяви та рапорту про прибуття, наказом ректора Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького від 19.12.2024 року №1464-ОС позивачу було продовжено військову службу та дію контракту, а також поновлено пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України для військовослужбовців.

Надалі, листом Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону №52/1-7994ВИХ-24 від 23.12.2024 року повідомлено, що у кримінальному провадженні №0000179 від 10.04.2022 щодо ОСОБА_1 правову кваліфікацію змінено з частини 4 статті 408 КК України на частину 4 статті 402 КК України. Обвинувальний акт 07.06.2024 направлено до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська, де триває судовий розгляд.

На підставі вказаного листа, ректором Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького прийнято наказ №1485-ОС від 23 грудня 2024 року яким скасовано наказ ректора від 19 грудня 2024 року №1464-ОС "Про особовий склад".

Вважаючи вказаний наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню позивач звернувся з даним позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного наказу) військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини, поданих відповідно до частини п`ятої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, та/або заяви, повідомлення начальника відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про вчинене кримінальне правопорушення. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Порядок та умови призупинення та продовження військової служби визначаються положеннями про проходження військової служби.

Позивач проходив службу в Національній академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького, тому порядок призупинення військової служби визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі, затвердженим Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115/2009 (далі - Положення № 1115/2009 (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного наказу).

На підставі пункту 48-1 Положення № 1115/2009 для військовослужбовців, які самовільно залишили органи Держприкордонслужби або місця служби, дезертирували із Держприкордонслужби або добровільно здалися в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Пунктом 48-2 Положення №1115/2009 визначено, що військова служба для військовослужбовців призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяв, повідомлень начальників органів Держприкордонслужби про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Згідно з пунктом 48-3 Положення №1115/2009 військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються, про що видається наказ начальника органу Держприкордонслужби, в якому військовослужбовець проходив службу.

Тобто, частина 2 статті 24 Закону № 2232 та пункт 48-1 Положення № 1115/2009 носять імперативний характер, чітко визначають дії і не допускають відхилень від цих дій та будь-яких умов, а саме: призупинення, звільнення з військової служби для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби.

Судом встановлено, що підставою для винесення наказу від 11.04.2022 №292-ОС слугував витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0000179 від 10.04.2022 за змістом якого командир НОМЕР_2 загону морської охорони Державної прикордонної служби України капітан першого рангу ОСОБА_1 , в умовах воєнного стану самовільно залишив місце служби місце дислокації НОМЕР_2 загону морської охорони Державної прикордонної служби України у АДРЕСА_1 .

Наведені обставини та правомірність прийнятого наказу від 11.04.2022 №292-ОС встановлені рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 30.12.2024 у справі №560/9158/24, яке набрало законної сили 20.05.2025.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Поряд з цим, 21 листопада 2024 року за № 4087-IX прийнято Закон України "Про внесення зміни до глави XII "Прикінцеві положення" Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" щодо умов продовження військової служби під час дії воєнного стану окремим категоріям військовослужбовців", який набрав законної сили 29.11.2024.

Так, у відповідності до Закону № 4087-IX Главу XII "Прикінцеві положення" Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" доповнено пунктом 7-2 такого змісту: "7-2. Установити, що: 1) військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини чи місця проходження служби або дезертирували до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до глави XII "Прикінцеві положення" Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" щодо умов продовження військової служби під час дії воєнного стану окремим категоріям військовослужбовців" від 21 листопада 2024 року № 4087-IX і військову службу яких призупинено та які добровільно прибули не пізніше 1 січня 2025 року до відповідних військових частин (місць проходження військової служби), визначених центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями, і висловили готовність продовжити військову службу, командир (начальник) військової частини не пізніше 72 годин з дня їх прибуття до військової частини чи місця проходження служби продовжує відповідно військову службу, дію контракту, а також поновлює виплату грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення. З моменту продовження військової служби таким військовослужбовцям поновлюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України; 2) у день продовження військової служби військовослужбовцям, зазначеним у підпункті 1 цього пункту, командир (начальник) військової частини інформує у письмовій формі про таке продовження орган досудового розслідування та відповідний орган управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України; 3) факт відкриття кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, передбаченого статтями 407 і 408 Кримінального кодексу України, стосовно військовослужбовця, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, не є підставою для відмови у продовженні йому військової служби та дії контракту; 4) військовослужбовцям, зазначеним у підпункті 1 цього пункту, з дня прийняття командиром (начальником) військової частини рішення про призупинення військової служби до дня її продовження виплата недоотриманого грошового, здійснення недоотриманого продовольчого, речового, інших видів забезпечення та поширення пільг і соціальних гарантій, встановлених законодавством України для військовослужбовців, не здійснюються".

Тобто, з аналізу вказаних норм вбачається, що військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини чи місця проходження служби до набрання чинності Законом № 4087-IX і військову службу яких призупинено та які добровільно прибули не пізніше 1 січня 2025 року до відповідних військових частин (місць проходження військової служби), та іншими військовими формуваннями, і висловили готовність продовжити військову службу, командир (начальник) військової частини продовжує відповідно військову службу, дію контракту.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття наказу ректора Національної академії Державної прикордонної служби України імені Б. Хмельницького від 19.12.2024 року №1464-ОС "Про особовий склад" слугувало прибуття ОСОБА_1 до академії 17.12.2024 року, подання ним заяви про продовження військової служби та наявність витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000179 від 10.04.2022 року, в якому правопорушення кваліфікувалося за частиною 4 статті 408 КК України.

Проте, як вбачається з листа Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону №52/1-7994ВИХ-24 від 23.12.2024 року, що надійшов до академії за вхідним №13922-24-Вх, 13.12.2023 року у зазначеному кримінальному провадженні слідчим Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську, було прийнято постанову про зміну правової кваліфікації з частини 4 статті 408 КК України на частину 4 статті 402 КК України. 07.06.2024 обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні було скеровано до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що пункт 7-2 Глави ХІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу», запроваджений Законом №4087-IX від 21.11.2024, має спеціальний характер та встановлює виключні умови для продовження військової служби лише тим військовослужбовцям, які до набрання чинності зазначеним законом самовільно залишили військову частину або місце проходження служби чи дезертирували, але добровільно прибули до відповідної військової частини не пізніше 01.01.2025 року та висловили готовність продовжити військову службу.

Ключовим юридичним критерієм застосування цієї норми є встановлення факту самовільного залишення військової частини або місця служби, дезертирства та наявність у кримінальному провадженні правової кваліфікації дій військовослужбовця за статтею 407 або статтею 408 КК України.

Натомість, на момент прийняття наказу №1464-ОС від 19.12.2024, у кримінальному провадженні №0000179, відповідно до постанови слідчого від 13.12.2023 року, дії ОСОБА_1 перекваліфіковані на частину 4 статті 402 КК України - тобто непокору.

Суд зауважує, що дії, які містять ознаки непокори та їх правова кваліфікація за статтею 402 Кримінального кодексу України не передбачає можливість продовження військової служби за умовами визначеними пунктом 7-2 Закону №4087-IX.

Таким чином, на момент видання наказу №1464-ОС стосовно позивача було наявне кримінальне провадження стосовно дій, які містять ознаки непокори та кваліфіковані за частиною 4 статті 402 КК України, що унеможливлює застосування положень пункту 7-2 Закону №4087-IX та були відсутні юридичні передумови для продовження ОСОБА_1 військової служби і дії контракту в порядку, визначеному цією нормою.

Отже, отримавши офіційне повідомлення від органу прокуратури, Національна академія Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького обґрунтовано та в межах своїх повноважень видала 23.12.2024 наказ №1485-ОС, яким скасувала попередній наказ №1464-ОС як такий, що був ухвалений без належної правової підстави.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що видання наказу №1464-ОС від 19.12.2024 року про продовження військової служби ОСОБА_1 було передчасним та не відповідало вимогам пункту 7-2 Глави XII "Прикінцеві положення" Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Встановлення дій, які містять ознаки непокори та зміна правової кваліфікації дій ОСОБА_1 з частини четвертої статті 408 КК України на частину четверту статті 402 КК України виключила можливість застосування до нього зазначеної норми як підстави для продовження військової служби.

У зв`язку з викладеним, підстав для скасування наказу ректора Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького від 23.12.2024 року №1485-ОС "Про скасування наказу", яким скасовано наказ ректора від 19.12.2024 року №1464 "Про особовий склад" суд не вбачає.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

У відповідності до положень частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що у разі відмови у задоволені позову судовий збір не відшкодовується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Суддя Свентух Віталій Михайлович