Справа № 420/14792/25
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

Розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надіслана засобами поштового зв`язку 09.05.2025 року) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 28.02.2025 № 46 щодо відмови у переведенні на пенсію по віку ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити переведення, нарахування й виплату ОСОБА_1 пенсії по віку відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII, з дати звернення (20.02.2025) з урахуванням наданої із заявою довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 48/15-32-10-02-12 від 10.02.2025р. та довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 10.02.2025 № 49/15-32-10-02-12 виданих ГУ ДПС в Одеській області;

стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою суду від 19.05.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно ст. 262 КАС України; витребувано у відповідачів належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи позивача, що стосуються предмету та підстав позову.

В обґрунтування вимог позову зазначено, що 20.02.2025 ОСОБА_1 звернулася до відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за місцем проживання із заявою про переведення на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-УІІІ, який набув чинності 01.05.2016. Позивач подала заяву про перехід на пенсію по віку як державному службовцю по нормах Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-УІІІ, який набув чинності 1 травня 2016 року з урахуванням наданих нових довідок про заробітну плату від 10.02.2025 № 48/15-32-10-02-12 та № 49/15-32-10-02-12 виданих ГУ ДПС в Одеській області. За принципом екстериторіальності документи для призначення пенсії були направлені на розгляд до Головного управління ПФУ в Закарпатській області, яким і прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 28.02.2025 № 46 у зв`язку з тим, що Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-УІІІ перерахунок пенсій державним службовцям не передбачено. З такими діями відповідача позивач не погоджується, вважає їх неправомірними та такими, що не відповідають діючому законодавству, порушують його конституційне право на пенсійне забезпечення.

29.05.2025 року ГУПФ України в Одеській області подало суду відзив на позовну заяву, у якому просило відмовити у задоволенні позову. У відзиві відповідач зазначив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 07.09.2012 перебуває на обліку в Головному управлінні та отримувала пенсію за віком відповідно до Закону №889. З 01.10.2017 позивачка переведена на пенсію згідно Закону №1058. 20.02.2025 звернулася з заявою про перерахунок пенсії шляхом переходу на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу». У спірному рішенні предметом спору є застосування порядку здійснення перерахунку пенсії з більшої заробітної плати. Разом з тим, як Закон № 889-VІІІ, так і Закон № 1058-IV не передбачають підстав (умов) для перерахунку пенсії державного службовця у зв`язку зі збільшенням розміру заробітної плати працюючих службовців. Не передбачає таких підстав і стаття 37 Закону № 3723-ХІІ. Територіальним органом Пенсійного фонду України за принципом «екстериторіальності» рішенням від 28.02.2025 № 46 відмовлено позивачу у перерахунку пенсії шляхом переведення з пенсії призначеної відповідно до Закону №1058, на пенсію відповідно до Закону №889, у зв`язку з відсутністю правових підстав. З 1 червня 2015 пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про державну службу», раніше призначені не перераховуються. Законодавцем передбачено збереження права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723 виключно для осіб, які не змогли реалізувати таке своє право через внесені зміни до законодавства. Заробітна плата вже враховувалась з відповідним окладом згідно довідок від 10.02.2025 при обчисленні пенсії державного службовця. Довідки видані за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 за № 180/30048 не створюють правових підстав для перерахунку пенсії позивача із одночасним переведення на пенсію за Законом №889-VIII. Аналіз змісту довідок Головного управління ДПС в Одеській області дає підстави для висновку, що вони не відповідають вимогам Порядку №622 та постанови правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року №1-3, а відтак не підлягають врахуванню відповідачем для визначення розміру пенсії позивача. Відтак, станом на дату звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії та станом на сьогоднішню дату норми законодавства, які виключили право на перерахунок розміру пенсії державним службовцям є чинними та підлягають застосування як органами державної влади так і судами під час розгляду справ. Повноваження щодо призначення та виплати пенсії відноситься до компетенції Пенсійного фонду, суд не може підміняти цей орган або перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. Головне управління не є суб`єктом прийняття рішення від 28.02.2025 №46 у даній справі, оскільки проживання позивача на території, яку обслуговує Головне управління, не може бути підставою для зобов`язання цього органу вчиняти певні дії, оскільки визначальним фактор є визначення органу яким саме було прийнято спірне рішення, що є предметом розгляду у цій справі та стало підставою для звернення з позовом до суду. Факт протиправних дій щодо відмови позивачу з боку Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у відмові у переведенні на пенсію у відповідності до Закону України «Про державну службу» відсутній. За таких обставин, Головне управління діє на підставі та у межах, передбачених діючим законодавством.

30.05.2025р. від відповідача ГУ ПФУ в Одеській області до суду надійшли копії документів із електронної пенсійної справи позивача.

03.06.2025 року ГУПФ України в Закарпатській області подало суду відзив на позовну заяву у якому зазначило, що ОСОБА_1 звернулася із заявою № 974 від 20,02.2025р., щодо переходу з пенсії за віком згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком згідно Закону України Про державну службу. На підставі повного, всебічного та об`єктивного розгляду заяви № 974 від 20.02.2025 року та доданих до неї документів відділом перерахунків пенсій №1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління ПФУ в Закарпатській області ОСОБА_1 відмовлено перерахунку перехід на інший вид пенсії згідно ЗУ «Про державну службу», про що винесено рішення № 46 від 28.02,2025 року, оскільки ОСОБА_1 , вже призначалась пенсія згідно ЗУ «Про державну службу» з відповідним окладом держслужбовця. Отже, позивач реалізувала своє право на призначення пенсії державного службовця, а тому, такий не відноситься до осіб, визначених пунктами 10,12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-УІІІ, яким надано право реалізувати своє право на призначення пенсії відповідно до норм Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ за певних умов після 01.05.2016. З 18.12.2014 позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ, остання має право на переведення її на пенсію за віком відповідно до норм Закону України «Про державну службу» №3723- XII, проте, на умовах, передбачених п.13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Тобто, за бажанням позивача їй може бути поновлена виплата пенсії державного службовця, проте, в розмірі, який їй був встановлений до переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №1058. Законодавством, чинним на час звернення позивача (25.11.2024 р.) за перерахунком розміру пенсії, не було передбачено можливість її перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові №234/6967/17 від 29.09.2022 року. Отже підстави для повторно призначення позивачу пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону України від 10,12.2015 № 889 «Про державну службу» на підставі довідок зі складовими заробітної плати працюючих державних службовців відсутні.

04.06.2025 та 13.06.2025 року до суду надійшли відповіді на відзив ГУ ПФУ в Одеській області та ГУ ПФУ в Закарпатській області від позивача, у яких позивач зазначив, що у неї наявні 2 умови: 11 призначена пенсія до 1 травня 2016 року та 21 наявність станом на 01 травня 2016 РОКУ певного стажу державної служби 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 РОКУ на державній службі, для перерахунку пенсії у разі підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям на відповідних посадах. Щодо твердження відповідачів про невідповідність наданих позивачем довідок про заробітну плату не відповідають вимогам Постанови КМ України №622 - це не відповідає дійсності, оскільки позивач зверталась до Головного управління ДПС в Одеській області із запитом про видачу довідок на підставі Постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" від 14 вересня 2016 р. №622.

Розглянувши наявні матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 07.09.2012 перебуває на обліку в Головному управлінні та отримувала пенсію за віком відповідно до Закону №889. З 01.10.2017 позивачка переведена на пенсію згідно Закону №1058.

20.02.2025 звернулася з заявою про перерахунок пенсії шляхом переходу на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу». До заяви було додано довідки про заробітну плату, довідка про присвоєння ідентифікаційного коду, трудова книжка.

Заява позивачки відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута Головним управлінням ПФУ в Закарпатській області.

За результатами розгляду заяви позивачки, Головним управлінням ПФУ в Закарпатській області прийнято Рішення № 46 від 28.02.2025 року про відмову в у призначенні пенсії, у зв`язку з тим, що Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-УІІІ перерахунок пенсій державним службовцям не передбачено (а.с.7).

В оскаржуваному рішенні зазначено наступне: Відділом перерахунків пенсій №1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління ПФУ в Закарпатській області розглянуто заяву № 974 від 20.02.2025р. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , - перехід на інший вид пенсії згідно ЗУ «Про державну службу». Гр. ОСОБА_1 , отримує пенсію за віком згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до пунктів 10,12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 року № 889-УІІІ «Про державну службу» право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723 - ХП «Про державну службу» мають особи, які на день набрання чинності Законом № 889 ( 1 травня 2016 року) займають посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах , віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України, або які на 1 травня 2016 року мають не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України, також Закон №889 не передбачає проведення перерахунків раніше призначених пенсій. Відповідно до п. 4-7 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2073 № 1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи, пенсію яким переведено на пенсію на умовах цього Закону, у будь-який час можуть звернутися до органів Пенсійного фонду для переведення із встановленням розміру пенсії, отримуваного до такого переведення, з 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла така заява, після переводу розрахунок пенсії є недоцільним, розмір пенсії становить менше від розміру пенсії за віком. Заявнику ОСОБА_1 , вже призначалась пенсія згідно ЗУ «Про державну службу» з відповідним окладом держслужбовця. Отже враховувати довідки № 48/15-32-10-02-12 та № 49/15-32-10-02-12 від 10.02.2025р., неможливо. Враховуючи вищенаведене, гр. ОСОБА_1 , відмовлено в перерахунку перехід на інший вид пенсії згідно ЗУ «Про державну службу».

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови у переведенні з пенсії за віком на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» позивач вважає протиправним та за захистом своїх прав звернулась до суду.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Основного Закону України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 р. визначалися Законом №3723-ХІІ.

01.05.2016 р. набрав чинності Закон № 889-VIII, який визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до ст.90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону №1058-IV.

Згідно з п.2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII з 01.05.2016 р. втратив чинність Закон № 3723-ХІІ, крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Так, згідно з пунктом 10 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За приписами пункту 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону № 3723-XI на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону № 1058-IV за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 ч.1 ст.28 Закону № 1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 р. певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 р. на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі № 822/524/18).

Отже, після 01.05.2016 р. зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII, та мають передбачені вік та страховий стаж.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.07.2018 р. у справі № 591/6970/16-а.

За своєю суттю спірні правовідносини у цій справі стосуються переведення позивача на пенсію державного службовця за віком за умов, визначених у Законі № 889-VIII. На момент звернення із відповідною заявою (01.10.2024 р.) позивач отримувала пенсію за віком за нормами Закону № 1058-IV.

Суд, відповідно до приписів ч.5 ст.242 КАС України, враховує також висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 25.05.2023 р. у справі № 580/3805/22 (де спір стосується переведення позивачки з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-ХІІ), які полягають у наступному.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Кожна наступна зміна виду пенсії є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший, а не новим її призначенням чи перерахунком, оскільки в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття другого, третього, подальшого або іншого призначення пенсії. Перерахунок пенсії за своїм змістом є зміною розміру одного і того ж виду пенсії у зв`язку із зміною показника, що був базою для визначення розміру пенсії (заробітної плати, грошового забезпечення тощо), чи з інших підстав, передбачених чинним законодавством. Вказані види пенсії відрізняються підставами їх призначення та механізмами визначення їх розміру, а наявність правових підстав для переведення позивачки на пенсію відповідно до Закону №3723-ХІІ пов`язана виключно з дотриманням вимог, визначених пунктами 10 та 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII.

Як вказав Верховний Суд (п.29, 30), ані розділ ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VІІІ, ані ст.37 Закону № 3723-XII не містять обмеження щодо неможливості призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-XII особам, яким на 01.05.2016 р. (дата набрання чинності Законом № 889-VІІІ) призначалась пенсія відповідно до Закону № 3723-XII. Верховний Суд вважає безпідставним висновок судів попередніх інстанцій про відсутність у позивачки права на пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-XII з підстави, що за вказаним законом їй вже призначалась пенсія.

Верховний Суд у наведеній справі виснував, що для правильного вирішення спору необхідно встановити, чи займала позивач станом на 01.05.2016 р. (дата набрання чинності Законом № 889-VІІІ) посаду державної служби та який стаж державної служби вона мала станом на зазначену дату, оскільки норми розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VІІІ пов`язують збереження в особи права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 3723-XII з наявністю в особи станом на 01.05.2016 р. певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 р. на державній службі), але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, те, що позивач раніше отримувала пенсію відповідно до Закону № 3723-XII, не позбавляє її права перейти з пенсії за віком, яку вона отримує наразі за Законом № 1058-IV, на пенсію в межах дії Закону № 889-VIII, адже за наявності в особи права на пенсію за різними законами або на різні види пенсії в межах одного закону, законодавець не забороняє після призначення пенсії перейти з одного виду пенсії на інший або звернутись із заявою про переведення пенсії за іншим законом. Одержавши заяву позивача про переведення на пенсію за іншим законом, відповідач міг виходити лише з оцінки об`єктивних обставин, тобто відповідного права особи, яке вона має, або ж відсутності такого права (наприклад за відсутності необхідного стажу роботи на посадах державної служби станом на відповідний момент часу).

У спірному рішенні не зазначається про те, що позивач не має достатнього страхового або спеціального стажу роботи/служби, що б унеможливлювало вирішення цього питання.

Таким чином, ГУ ПФУ в Закарпатській області не мало фактичних та правових підстав для відмови у переведенні на інший вид пенсії позивачки, у якої наявні умови для реалізації права на одержання пенсії державних службовців (згідно із пунктами 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII та відповідно до ст.37 Закону № 3723-ХІІ).

Таким чином, відповідачем під час прийняття рішення від № 46 від 28.02.2025 року, яким відмовлено в переведенні на пенсію по віку відповідно до Закону № 889-VIII, не враховано усі обставини, що мають значення для переведення на даний вид пенсії позивачу, як наслідок, відповідач допустив неналежний розгляд поданої позивачем заяви і документів та, відповідно, прийняв необґрунтоване рішення про відмову позивачу в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VIII.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача прийняти рішення про переведення позивача з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону № 1058-IV на пенсію за віком згідно із Законом № 889-VIII, починаючи з 20.02.2025 р. на підставі довідок виданих Головним управлінням ДПС в Одеській області №48/15-32-10-02-12 від 10.02.2025 року, №49/15-32-10-02-12 від 10.02.2025 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до Рекомендації № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з п.1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п.4 ч.2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень, прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки відповідачем протиправно відмовлено позивачеві в переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України № 1058-IV, на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VIII через помилкове трактування відповідачем відповідних законодавчих приписів, суд дійшов висновку, що у даному випадку у органів Пенсійного фонду України відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень і єдиним варіантом поведінки пенсійного органу у даному випадку є саме переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України № 1058-IV, на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VIII, починаючи з 20.02.2025р. (дати звернення позивача із заявою до територіального органу Пенсійного фонду України).

Разом з тим, слід наголосити, що у справі, яка розглядається, спір виник щодо права позивачки на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ у сукупності із пунктами 10, 12 розділу Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII, оскільки орган Пенсійного фонду України не визнав за нею цього права.

Суд звертає увагу, що оскаржуване рішення не висвітлює законних підстав для відмови позивачу у переведенні на пенсію згідно ЗУ «Про державну службу», окрім покликань на неможливість врахування виданих їй довідок від 10.02.2025 року та недоцільність переводу на іншу пенсію внаслідок того, що розмір пенсії становить менше від розміру пенсії за віком.

Будь-яких підтверджуючих доказів та відповідних розрахунків ГУПФ України в Закарпатській області не надає.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Позивачем сплачено судовий збір за подання даного позову у сумі 2422,40грн., витрати у сумі 1211,20грн. суд покладає на ГУПФ України в Закарпатській області згідно ч.1 ст.139 КАС України (спір в суді виник внаслідок неправомірного рішення саме цього відповідача).

Решта судового збору сплачена позивачем надмірно.

Підстави для встановлення судового контролю, передбачені ч.ч.5,6 ст.382 КАС України, згідно п.6-1 ч.1 ст.244 КАС України наразі відсутні.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 260-262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області «Рішення про відмову у перерахунку пенсії №46 від 28.02.2025 року», яким відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку та переходу на інший вид пенсії згідно із Законом України «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити переведення, нарахування й виплату ОСОБА_1 пенсії по віку відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII, з дати звернення (20.02.2025) з урахуванням наданої із заявою довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 48/15-32-10-02-12 від 10.02.2025р. та довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 10.02.2025 № 49/15-32-10-02-12 виданих ГУ ДПС в Одеській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1211(одна тисяча двісті одинадцять)грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст.293, 295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (; адреса: площа Народна, буд. 4, м. Ужгород, 88000).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (; адреса: вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65012).

Суддя М.М. Аракелян