Справа № 520/9075/25
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

17 вересня 2025 р. Справа № 520/9075/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Котеньова О.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головнjuj управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 0-2031- UA0028556 від 26.02.2024 року на суму 14 583,33 грн.; № 0-2031 (форма 'Ф') від 01.03.2021 на суму 275,84 гривень; № 0-2031 (форма 'Ф') від 01.03.2021 на суму 282,04 гривень; ППР № 0-2031 (форма 'Ф') від 01.03.2021 на суму 278,94 гривень; № 0276980- 2414-2031 (форма 'Ф') від 01.03.2021 на суму 274,29 гривень; № 0-2031 (форма 'Ф') від 01.03.2021 на суму 272,74 гривень.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що належний їй легковий автомобіль AUDI Q8, 2021 року випуску, з об`ємом двигуна 2967 куб. см, не відповідає критеріям визначення легкового автомобіля як об`єкта оподаткування (пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України).

Щодо податкових повідомлень-рішень з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, позивач вказує, що його об`єкти житлової нерухомості підпадають під пільгу зі сплати цього податку, встановлену Рішенням 11-ї сесії 7-го скликання Харківської міської ради Харківської області від 22.02.2017 № 542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові». У зв`язку з цим позивач вважає, що відповідач прийняв оскаржувані податкові повідомлення-рішення незаконно.

Відповідачем у відзиві на адміністративний позов вказано, що ГУ ДПС при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень - рішень діяло у порядку, на підставі та в межах повноважень, визначених чинним законодавством України, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Так, порядок обчислення податку, за наявності у особи декількох об`єктів житлової нерухомості визначений пп. «б» пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України, відповідно до якого обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку.

Згідно з пп. «а» пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності Позивача, підлягає зменшенню на 60 м2, а не на 85 м2.

При формуванні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки контролюючим органом застосовано ставку податку відповідно до рішення № 542, що становить для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб 1 %.

Щодо податкового повідомлення - рішення від 26.02.2024 № 0-2031-UA0028556 з транспортного податку в загальному розмірі 14 583,33 грн, відповідач зазначив, що у ОСОБА_1 на праві власності з 10.06.2023 перебуває легковий автомобіль «AUDI Q8», 2021 року випуску, об`ємом двигуна 2967 куб.см., тип палива H.

З дослідження Переліку легкових автомобілів, що підлягають оподаткуванню транспортним податком на 2023 рік, який розміщено на офіційному веб сайті Мінекономрозвитку, вбачається, що автомобіль - «AUDI Q8», 2021 року випуску, об`ємом двигуна 2967 куб.см., тип палива H (гібрид), є об`єктом оподаткування до 4 років.

Згідно даних інформаційних ресурсів, які є в розпорядженні ГУ ДПС Денисенко Н.В. сформоване податкове повідомлення рішення від 26.02.2024 № 0-2031- UA0028556 по транспортному податку з фізичних осіб за 2023 рік на суму 14583,33 грн за автомобіль AUDI Q8, 2021 року випуску, об`ємом двигуна 2967 куб.см., тип палива H (гібрид), дата набуття права власності 10.06.2023. Крім того, в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , наданому до позовної заяви, зазначено тип палива H. Відтак, твердження позивача щодо відсутності об`єкта оподаткування транспортним податком є помилковим.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 задоволено заяву представника відповідача. Закрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог щодо скасування податкових повідомлень рішень № 2- 2031- UA0028556, № 2-2031-UA0028556 від 28.06.2024, № 2052781- 2405-2031-UA0028556, № 2-2031- UA0028556, № 2-2031-UA0028556, № 2052776- 2405-2031-UA0028556 від 28.06.2024.

Суддя перебував у щорічній основній відпустці з 07.07.2025 по 25.07.2025 та з 11.08.2025 по 24.08.2025 року.

Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд вирішує питання про відкладення розгляду справи у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п.10 ч.1 ст.4, ч.4 ст.229 КАС України.

Дослідивши доводи позову, відзиву проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, у власності ОСОБА_1 перебуває:

- квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 18,2 м2;

- квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 17, м2;

- квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 18,0 м2,;

- квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 18,2 м2;

- квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 17,6 м2;

Судом встановлено, що у власності позивача прибуває автомобіль перебував автомобіль марки Audi, модель Q8, 2021 року випуску, об`єм двигуна 2967 куб. см., тип пального - Н (гібрид), що підвереджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 .

Головним управлінням ДПС у Харківській області прийняті податкові повідомлення - рішення: № 0-2031- UA0028556 від 26.02.2024 року на суму 14 583,33 грн.; № 0-2031 (форма 'Ф') від 01.03.2021 на суму 275,84 гривень; № 0-2031 (форма 'Ф') від 01.03.2021 на суму 282,04 гривень; ППР № 0-2031 (форма 'Ф') від 01.03.2021 на суму 278,94 гривень; № 0276980- 2414-2031 (форма 'Ф') від 01.03.2021 на суму 274,29 гривень; № 0-2031 (форма 'Ф') від 01.03.2021 на суму 272,74 гривень

Не погоджуючись з такими рішеннями контролюючого органу, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі джерела права.

Щодо податкового повідомлення- рішення № 0-2031- UA0028556 від 26.02.2024 року на суму 14 583,33 грн, суд зазначає таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02 грудня 2010 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до ПК України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким введено транспортний податок, що відповідно до статті 265, пункту 10.2 статті 10 ПК України є місцевим податком.

Законом України від 24 грудня 2015 року № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» внесені зміни до ПК України, зокрема, в частині справляння транспортного податку, які набрали чинності з 01 січня 2016 року.

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального.

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального (підпункт 267.2.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України).

Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (підпункт 267.3.1 пункту 267.3 статті 267 ПК України).

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (пункт 267.4 статті 267 ПК України).

Відповідно до підпункту 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом податковою адресою (місцем реєстрації) платника податку, зазначеною в реєстраційних документах на об`єкт оподаткування. (підпункт 267.6.1 пункту 267.6 статті 267 ПК України).

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку разом з детальним розрахунком суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Щодо об`єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності (підпункт 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПК України).

Підпунктом 267.6.3 пункту 267.6 статті 267 ПК України встановлено, що органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов`язані до 1 квітня 2015 року подати контролюючим органам за місцем реєстрації об`єкта оподаткування відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами.

Відповідно до підпункту 267.7.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України податок сплачується за місцем реєстрації об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

Механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком визначений Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, що затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 66 (далі - Методика № 66), відповідно до положень пункту 2 якої середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року № 403 (далі - Порядок № 403).

Пунктом 3 Порядку № 403 встановлено, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: С ср = Ц н х (Г / 100) х (1 ± (Г к / 100), де: Ц н - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Г к - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства (пункт 4 Порядку № 403).

Згідно з пунктом 5 Методики ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об`єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація.

Відповідно до пункту 13 Методики № 66 Мінекономіки відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

У разі відсутності на офіційному веб-сайті Мінекономіки інформації про марку, модель легкового автомобіля, що має ознаки об`єкта оподаткування транспортним податком, Мінекономіки за зверненням ДПС та/або власника зазначеного легкового автомобіля визначає його середньоринкову вартість, доповнює перелік, зазначений в абзаці першому цього пункту, такою інформацією та розміщує її на своєму офіційному веб-сайті.

Згідно з пунктом 14 Методики № 66 Мінекономіки забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна та тип пального.

Аналіз наведених положень Методики № 66 та Порядку № 403 свідчить про врахування при розрахунку цієї вартості певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу.

Водночас підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономіки інформація про автомобіль.

Подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26 грудня 2023 року у справі № 822/2349/17.

В ході судового розгляду встановлено, що відповідно до офіційного вебсайту Міністерства економіки України до переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2023 році, віднесено автомобіль марки Audi, модель Q8, рік випуску - до 4 років (тобто 2020 2023), об`єм циліндрів двигуна - 2967 куб. см, тип палива - гібрид.

Судом також встановлено, що позивач протягом 2023 року був власником автомобіля марки Audi, моделі Q8, 2021 року випуску, з об`ємом двигуна 2967 куб. см, тип пального - «Н» (гібрид).

У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що контролюючий орган правомірно визначив належний позивачу автомобіль як об`єкт оподаткування транспортним податком у 2023 році.

Щодо посилань позивача на те, що його автомобіль не має типу пального «гібрид», суд ставиться критично. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 вказано тип пального «Н», а також згідно з листом ТОВ «Альфа Харків Восток» транспортний засіб Audi Q8 2021 року випуску відноситься до категорії дизель/гібрид.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що доводи позивача не знайшли підтвердження під час розгляду справи, а спірний автомобіль Audi Q8 2021 року випуску з об`ємом двигуна 2967 куб. см та типом пального «Н» підлягає оподаткуванню транспортним податком у 2023 році. Відповідно, податкові повідомлення-рішення контролюючого органу є законними та обґрунтованими.

Щодо податкових повідомлень - рішень № 0-2031 (форма 'Ф') від 01.03.2021 на суму 275,84 гривень; № 0-2031 (форма 'Ф') від 01.03.2021 на суму 282,04 гривень; ППР № 0-2031 (форма 'Ф') від 01.03.2021 на суму 278,94 гривень; № 0276980- 2414-2031 (форма 'Ф') від 01.03.2021 на суму 274,29 гривень; № 0-2031 (форма 'Ф') від 01.03.2021 на суму 272,74 гривень, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 265 ПК України, податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Згідно з пп.266.1.1. п.266.1 ст. 266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб: а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку; б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп. 266.2.1. п.266.2 ст. 266 ПК України).

Підпунктами 266.3.1. та 266.3.2. пункту 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з пп. 266.4.1. п.266.4 ст. 266 ПК України, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується, зокрема, для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (пп. 266.6.1 п. 266.6. ст. 266 ПК України).

Відповідно до пп.266.5.1. п.266.5 ст. 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно з пп.12.3.4 п.12.3 ст. 12 Податкового кодексу України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відповідно до положень Податкового кодексу України, на підставі ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, керуючись ст.59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, на 11 сесії Харківської міської ради було прийнято рішення від 22.02.2017 року №542/17 "Про місцеві податки і збори у місті Харкові", яким встановлено на території міста Харкова на 2017 рік та наступні роки місцеві податки і збори.

Пунктом 3 рішення встановлено, що місцеві податки та збори на території міста Харкова справляються відповідно до норм Податкового кодексу України, з урахуванням ставок та пільг, встановлених п. 2 цього рішення. Об`єкт оподаткування, платники податку, податковий період та інші обов`язкові елементи податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, транспортного податку, плати за землю, єдиного податку, збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору визначаються відповідно до норм Податкового кодексу України.

В пунктах 1, 2 Додатку 1 до рішення ХМР від 22.02.2017 № 542/17 зазначено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м бази оподаткування.

Ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних (крім об`єктів, визначених п. 3) та юридичних осіб, встановлюється у розмірі 1 відсоток.

Положеннями пп.266.4.2 п.266.4. ст. 266 ПК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

В свою чергу, пунктом 3 Додатку 1 до рішення ХМР від 22.02.2017 № 542/17 визначено, що ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, зокрема, квартири/квартир незалежно від їх кількості загальною площею до 85 кв.м, що перебувають у власності фізичних осіб, встановлюється у розмірі 0 відсотків.

Оскільки площа квартир, що перебувають у власності позивача, мають площу більше, ніж 85 кв.м., застосування контролюючим органом ставки 1% при визначенні податкового зобов`язання позивача у межах цього спору є правомірним.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін, вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують та на зміст рішення не впливають.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про не обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.4-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 236 293, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головнjuj управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 17 вересня 2025 року.

Суддя Олексій КОТЕНЬОВ