Справа № 642/3077/25
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 р.Справа № 642/3077/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Калиновського В.А. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новобаварського районного суду міста Харкова від 11.07.2025 (головуючий суддя І інстанції: Борисенко О.О.) по справі № 642/3077/25

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати незаконною зупинку автотранспортного засобу Honda Accord AG754932 о 14:47 27.05.2025 за адресою: м. Харків, вул. Велика Панасівська, 57А поліцейським 1 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області сержантом поліції Албінцем Ю.О.;

- визнати відсутність повноважень щодо розгляду адміністративної справи щодо військовослужбовця ОСОБА_1 поліцейським 1 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області сержантом поліції Албінцем Ю.О.;

- визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 4829756 від 27.05.2025 про притягнення та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у вигляді штрафу у розмірі 20400,00 грн;

- закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову зазначав, що проходить військову службу у лавах Збройних Силах України, про що неодноразово повідомляв працівнику поліції. Вважає, що в даному випадку справу про адміністративне правопорушення мав розглядати командир військової частини або суд згідно приписів ст. 15 КУпАП, а не поліцейський Департаменту патрульної поліції.

Зауважував, що спірна постанова не містить законних підстав для зупинки транспортного засобу та в подальшому перевірки документів ОСОБА_1 .

Також звертав увагу на відсутність належних і допустимих доказів факту порушення ним ПДР України, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 30.06.2025 відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог про визнання незаконною зупинку автотранспортного засобу; визнання відсутності повноважень щодо розгляду адміністративної справи щодо військовослужбовця ОСОБА_1 поліцейським 1 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області сержантом поліції Албінцем Ю.О..

Відкрито провадження у справі за позовними вимогами про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішенням Новобаварського районного суду міста Харкова від 11.07.2025 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати, як постановлене при не повному з`ясуванні обставин справи та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що є військовослужбовцем Збройних Сил України, про що повідомив поліцейського. У зв`язку з цим, відповідач мав встановити належність автомобілю з іноземною реєстрацією НОМЕР_1 та у разі встановлення його належності Силам Оборони України, мав керуватися ст. 15 КУпАП.

Водночас, поліцейським не встановлювались зазначені обставини, доказів не належності спірного транспортного засобу Збройним Силам України відповідач не надав, тоді як тягар доказування покладено саме на суб`єкта владних повноважень. Суд першої інстанції також не встановив належність автомобіля, а безпідставно послався на відсутність у матеріалах справи доказів того, що автомобіль належить Збройним Силам України або іншим утвореним відповідно до законів України військовим формувань та Державній спеціальній службі транспорту.

Також, вважає, що судом першої інстанції помилково враховано в якості належних доказів вчинення позивачем правопорушення відеозаписи, надані відповідачем, оскільки останні перериваються, не дають можливість встановити марку та номерний знак транспортного засобу, який рухався, не фіксують моменту його зупинки, відеофайл, на якому зафіксовано рух невідомого автомобіля не містить дати та часу проведення відеозйомки. Крім того, спірна постанова не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено такий відеозапис.

Звертає увагу, що встановлені судом обставини щодо відсутності інших осіб у автомобілі після його зупинки є недоведеними, оскільки жодний з відеозаписів не містить як фіксування зупинки, так і наявність або відсутність пасажирів у транспортному засобі.

Вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо фактичної згоди позивача із постановою з огляду на його розуміння причини зупинки, суті вимоги яку йому висували та підписання постанови без зауважень, оскільки жодних доказів, які б підтверджували таку згоду ОСОБА_1 матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Натомість, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.07.2019 у справі № 757/2757/16-а підпис на постанові у справі про адміністративне правопорушення та сплата штрафу не означає згоду позивача з тим, що він вчинив адміністративне правопорушення.

З урахуванням наведеного, вважає, що відповідачем не доведено вчинення ним правопорушення та як наслідок правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Департамент патрульної поліції (далі - відповідач) подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, з 01.02.2023 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 .

27.05.2025 поліцейським 1 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області сержантом поліції Албінцем Ю.О. прийнято постанову серії ЕНА №4829756, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 20 400,00 грн.

Згідно постанови, 27.05.2025 о 15:00 у м. Харкові по вул. Велика Панасівська, 67-А, водія транспортного засобу Honda Accord AG754932 зупинили згідно п. 3 та п. 5 Закону України «Про національну поліцію» під час перевірки документів у водія ОСОБА_1 було встановлено, що водій позбавлений права керування відповідним ТЗ, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Позивач, не погоджуючись з постановою по справі про адміністративне правопорушення, оскаржив її в судовому порядку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 1.10. ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до п. 2.1. «а» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з ч. 4 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підтвердження правомірності дій поліцейського та вчинення позивачем порушення ч. 4 ст. 126 КУпАП відповідачами надано DVD-RW диск з відеозаписом, про які також міститься посилання в оскаржуваній постанові від 27.05.2025.

Так, відеозаписом зафіксовано, що поліцейським зупинено транспортний засіб Honda Accord AG754932 та повідомлено водію, що причиною зупинки є отримання повідомлення від громадянина щодо керування особою на прізвище Гріго автомобілем HONDA коричневою з іноземною реєстрацією НОМЕР_1 , який не має права керування за ст. 130 КУпАП та опитування водія стосовно вчинення адміністративного правопорушення, що відповідає пунктам 3 та 5 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Зазначені підстави зупинки транспортного засобу зазначені і у спірній постанові.

Щодо доводів апеляційної скарги про розгляд справи про адміністративне правопорушення неуповноваженим органом.

Відповідно до ч. 4 ст. 15 КУпАП при порушенні правил дорожнього руху водіями транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту - військовослужбовцями строкової служби, а також вчиненні ними військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б цього Кодексу, штраф як адміністративне стягнення до них не застосовується. У випадках, зазначених у цій статті, органи (посадові особи), яким надано право накладати адміністративні стягнення, передають матеріали про правопорушення відповідним органам для вирішення питання про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і четверта статті 126).

У відповідності до ст. 235-1 КУпАП військова інспекція безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України розглядає справи про вчинені водіями військових транспортних засобів - військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків правопорушення, передбачені частинами першою, четвертою і п`ятою статті 121, статтею 121-1, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1 - 126, статтею 132-1 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм КУпАП вказує те, що військовій інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України підвідомчі справи про адміністративні правопорушення, вчинені водіями - військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів під час керування ними транспортними засобами Збройних Сил України.

При цьому, положення ст. 235-1 КУпАП вказують на те, що військовій інспекції підвідомчі усі справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 126 КУпАП щодо водіїв військових транспортних засобів - військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, під час керування ними транспортними засобами Збройних Сил України, а щодо інших працівників Збройних Сил України - тільки під час виконання ними службових обов`язків.

У інших випадках, повноваження щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачених ст. 126 КУпАП, належить органам Національної поліції.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що водієм транспортного засобу Honda Accord з номерним знаком НОМЕР_1 є військовослужбовець ОСОБА_1 .

Разом з тим, підставою для передачі органами Національної поліції України справ про адміністративне правопорушення за порушення військовослужбовцями ПДР є приналежність транспортного засобу Збройним Силам України.

Як зазначає відповідач, транспортний засіб Honda Accord, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , має іноземну реєстрацію, а тому в інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» інформація щодо власника даного транспортного засобу не відображається.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, позивач не повідомляв поліцейського про те, що спірний транспортний засіб належить ЗСУ.

Жодних доказів приналежності транспортного засобу Honda Accord, номерний знак НОМЕР_1 Збройним силам України матеріали справи не містять та судом таких не встановлено.

Доводи апелянта, що саме відповідач має довести обставини неналежності спірного ТЗ Збройним Силам України колегія суддів оцінює критично, оскільки гарантованому у ч.2 ст. 77 КАС України обов`язку доказування суб`єктом владних повноважень правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності кореспондують вимоги ч.1 ст. 77 КАС України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивач на підтвердження обставин розгляду справи про адміністративне правопорушення неуповноваженим органом не надав жодних доказів, з яких суд мав би пересвідчитись, що ТЗ належить Збройним Силам України, що мало наслідком передачу такої справи, зокрема, військовій інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Як наслідок, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення уповноваженим органом.

Щодо факту адміністративного порушення.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вважав, що відеозаписами підтверджено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Проте такі висновки суду зроблені через невірну оцінку доказів.

Так, відеозаписом з бодікамери зафіксовано спілкування позивача з працівником поліції біля транспортного засобу, отже фактично такий доказ фіксує лише процес розгляду справи про адміністративне правопорушення та складання оскаржуваної постанови та не містить інформації щодо керування позивачем транспортним засобом.

В свою чергу, відеозаписом з відеореєстратора зафіксовано рух транспортного засобу коричневого кольору, за яким рухається транспортний засіб патрульної поліції без моменту його зупинки. З цього відеозапису неможливо встановити марку та номерний знак транспортного засобу. Крім того, відеозапис не містить дати та часу, в який проводилась відеозйомка, а отже не є беззаперечним доказом, що саме 27.05.2025 о 15:00 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Honda Accord з номерним знаком НОМЕР_1 .

Разом з тим, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.126 КУпАП полягає саме в керуванні транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Колегія суддів зазначає, що наданий відповідачем відеозапис з нагрудної камери не фіксує факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Врахування судом першої інстанції відеозапису з відеореєстратора в якості доказу керування позивачем автомобілем колегія суддів вважає помилковим, оскільки, як зазначено вище, останній не дає можливості ідентифікувати транспортний засіб та не містить дати та часу запису.

Відповідно до статтей 251, 280 КУпАП відповідач повинен довести обставини, які визначаються ч.4 ст.126 КУпАП як підстави для притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, довести факт керування позивачем транспортним засобом у спірному випадку.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Водночас, належних та достатніх доказів на підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом, відповідач не надав.

Висновки суду першої інстанції про те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 фактично погодився з правомірністю складання постанови, колегія суддів оцінює критично, оскільки з відеозаписів зазначених обставин не вбачається. В свою чергу, підпис на постанові у справі про адміністративне правопорушення не означає згоду позивача з тим, що він вчинив адміністративне правопорушення.

Такий висновок суперечить положенням статті 77 КАС України щодо обов`язку саме відповідача доводити правомірність свого рішення.

Подібна правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 22.07.2019 у справі № 757/2757/16-а.

Крім того, навіть факт визнання особою вини у порушенні Правил дорожнього руху не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 08.07.2020 по справі № 177/525/17.

Інших доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідач ні суду першої, ні апеляційної інстанції не надав.

Колегія суддів зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, оцінюючи в сукупності наявні в справі докази, колегія суддів дійшла висновку щодо не доведення відповідачем факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, а тому постанова по справі про адміністративне правопорушення від 27.05.2025 підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Натомість суд першої інстанції не вірно надав оцінку доказам по справі, що призвело до помилкового висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Стосовно розподілу витрат зі сплати судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд ухвалить нове рішення, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Колегія суддів зазначає, що позивачем понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 484,48 грн та апеляційної скарги 726,72 грн., що підтверджується відповідними квитанціями.

Враховуючи, що апеляційна скарга судом задоволена, відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ДПП.

Керуючись ст.ст. 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Новобаварського районного суду міста Харкова від 11.07.2025 по справі № 642/3077/25 скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 4829756 від 27.05.2025 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (, вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , Військова частина НОМЕР_4 ) витрати зі сплати судового збору в загальній сумі 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок)..

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді В.А. Калиновський А.О. Бегунц