Справа № 128/3675/25
Суддя: Шевчук Л. П.
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/3675/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Шевчук Л.П., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Палій Т.Г. 12.09.2025 звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №3046 від 05.11.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про поновлення строку на оскарження постанови №3046 від 05.11.2024 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Дана заява обгрунтована наступним.

31.10.2024 відповідальним працівником ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено відносно позивача протокол №882 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП з двох підстав: у 2015 році не прибув для постановки на військовий облік, після визнання непридатним; не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України «Про оголошення мобілізації» свої персональні дані. 05.11.2024 без його участі справу про адміністративне правопорушення було розглянуто начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 та винесено постанову №3046, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП в частині не уточнення своїх персональних даних та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу. 18.11.2024 він уклав контракт з командиром в/ч НОМЕР_1 про проходження військової служби. З 25.01.2025 він перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_2 . В кінці червня 2025 він дізнався, що на його банківський рахунок ДВС накладено арешт на підставі вимоги ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає, що постанову №3046 йому належним чином відповідач не вручив. Також при складанні протоколу, працівники ТЦК йому повідомили, що це формальна дія і накладати штраф на нього не будуть, так як він вживає заходи для укладення контракту на проходження військової служби. На початку липня 2025, за допомогою адвоката, він дізнався про існування постанови №3046 від 15.11.2024. Також, він отримав постанову від ДВС про відкриття виконавчого провадження №78366687 від 13.06.2025 про стягнення штрафу. 01.08.2025 ним на адресу Вінницького районного суду рекомендованим листом було направлено позовну заяву про скасування постанови №3046. У зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання, 17.08.2025 рекомендований лист було повернуто Укрпоштою та вручено за його зареєстрованим місцем проживання, його батькові. Оскільки він перебуває на військовій службі та не має можливості вільно пересуватися по території держави, повернений рекомендований лист він отримав від батька лише 08.09.2025.

З огляду на вищевикладене просив поновити йому строк на оскарження постанови №3046 від 05.11.2024.

Дослідивши заяву позивача про поновлення пропущеного строку на звернення до суду із даним позовом, суд доходить наступного висновку.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 171 КАС України, після одержання позовної заяви суддя з`ясовує, зокрема, чи подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Частиною 6 статті 161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Суд зазначає, що особливості строку звернення до адміністративного суду врегульовані статтею 122 КАС України, частиною першою якої передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 2 ст. 286 КАС України встановлено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому поважними визнаються лише обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Із доданих до позовної заяви позивачем матеріалів встановлено, що 31.10.2024 ІНФОРМАЦІЯ_3 складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .. Вказаний протокол позивач отримав, про що особисто підписався у відповідній графі. Одночасно його повідомлено про розгляд справи о 10 год. 00 хв. 05 листопада 2024 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, позивач був обізнаний про наявність протоколу про адміністративне правопорушення стосовно нього та про дату, час і місце його розгляду.

До того ж, контракт на проходження військової служби позивачем був підписаний 18.11.2025, тобто через 13 днів після винесення оскаржуваної постанови.

Окрім того, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивачем надавалися пояснення, де він вказав, що «не перебуває на військовому обліку тому, що коли він приходив за документом, йому сказали прийти пізніше і не видали військово-обліковий документ. Персональні дані не оновив, бо не знав про такий обов`язок. Провину свою визнав частково».

Проте до суду позивач звернувся 12.09.2025, тобто зі спливом надто значного проміжку часу, що перевищує десятиденний строк, визначений ч. 2 ст. 286 КАС України.

При цьому, будь-яких доказів того, що він звертався до суду із вказаним позовом, як про то зазначається у заяві про поновлення пропущеного строку на звернення із даним позовом до суду, позивачем не надано.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 15.07.2021 у справі №380/5208/20 вказав, що процесуальний строк звернення до суду покликаний забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення процесуального строку, суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Верховний Суд у постанові 29.09.2021 у справі №200/1709/20-а зазначив, що статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті). Наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта власних повноважень. Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні позовної заяви, повинна вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

Суд зауважує на відсутність обставин, які б давали підстави для висновку про наявність об`єктивних обставин, що зумовили поважність пропуску встановленого законом строку звернення до суду.

Аргументи позивача не є переконливими свідченнями того, що за наявності наміру поновити порушені права він був об`єктивно позбавлений можливості вчасно звернутися до адміністративного суду.

З огляду на викладене, суд не вбачає обґрунтованих підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, а отже, враховуючи пропуск позивачем строку звернення до суду без поважних причин, та беручи до уваги, що позивачем не наведено інших причин поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд доходить висновку про відмову позивачу у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду та повернення позовної заяви позивачу

Відповідно до частини 6, 8 статті 169 КАС України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ч. 4 ст. 169, ст. 248, 256 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності вважати неподаною та повернути позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду- якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.П. Шевчук