Справа № 120/12480/25
Суддя: Свентух Віталій Михайлович
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про забезпечення позову

м. Вінниця

18 вересня 2025 р. Справа № 120/12480/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Свентуха Віталія Михайловича, розглянувши в письмовому провадженні заяву про забезпечення позову у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

до Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю вимоги Головного управління ДПС у Вінницькій області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3517-0232У від 05.08.2025 року в розмірі 1269888,57 грн.

16.09.2025 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся представник позивача із заявою про забезпечення позову, шляхом:

- зупинення стягнення на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3517-0232У від 05.08.2025 року в розмірі 1269888,57 грн. (у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 1397188,43 грн.) в рамках виконавчого провадження № 78987863;

- заборони Вінницькому відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) накладати арешт на кошти та/або майно боржника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та вчиняти будь-які інші виконавчі дії до моменту набрання рішенням суду в справі №120/12480/25 законної сили.

Заява мотивована тим, що стягнення на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3517-0232У від 05.08.2025 року на суму 1269888,57 грн., яка є безпосереднім предметом оскарження у даній справі, наразі здійснюється державним виконавцем.

На переконання представника позивача, продовження виконавчих дій під час судового розгляду може призвести до примусового списання коштів з рахунків ФОП ОСОБА_1 . У разі задоволення позову це суттєво ускладнить або навіть унеможливить виконання судового рішення, що, відповідно, позбавить позивача ефективного судового захисту.

Розглядаючи заяву та вирішуючи питання про необхідність забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Положеннями частини 1 статті 150 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 статті 150 КАС України передбачено що, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При вирішенні питання щодо доцільності вжиття заходів забезпечення позову слід врахувати, що умовою їх застосування є достатньо обґрунтоване припущення, що майнові інтереси та/або права позивача будуть погіршені, порушені і на момент виконання рішення суду, у разі задоволення позову, їх слід буде відновити з докладанням значних зусиль.

Предметом оскарження у даній адміністративній справі є вимога Головного управління ДПС у Вінницькій області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3517-0232У від 05.08.2025 року в розмірі 1269888,57 грн.

Із змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що на виконанні у Вінницькому відділі державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3517-0232У від 05.08.2025 року в розмірі 1269888,57 грн., боржником за якою є позивач.

03.09.2025 року заступником начальника відділу Вінницького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийнято постанову про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №78987863.

Крім того, 04.09.2025 року заступником начальника відділу Вінницького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийнято постанову про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №78987863.

На переконання представника позивача, в разі незастосування заходів забезпечення позову буде унеможливлений ефективний захист прав та інтересів позивача.

При цьому, суд погоджується із твердженнями заявника та зазначає, що у разі задоволення позову та визнання протиправною оскаржуваної вимоги, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача, оскільки на момент ухвалення рішення майно (кошти) може бути вже стягнуте, а для його повернення позивачу доведеться докладати значних зусиль і витрат. У подальшому це може спричинити нові судові спори, ускладнити ефективний захист прав та інтересів, що, у свою чергу, свідчить про наявність реальної небезпеки заподіяння шкоди правам позивача до моменту вирішення справи по суті.

Таким чином, суд прийшов до переконання, що заява про забезпечення позову в частині зупинення стягнення на підставі вимоги Головного управління ДПС у Вінницькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3517-0232У від 05.08.2025 року є обґрунтованою.

Оскільки, правомірність оскаржуваної вимоги Головного управління ДПС у Вінницькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3517-0232У від 05.08.2025 року, підлягає дослідженню лише під час судового розгляду адміністративної справи, суд вважає, що заходи забезпечення адміністративного позову, в частині зупинення стягнення на підставі оскаржуваної вимоги, відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі.

При цьому, суд зауважує, що вжиття заходів забезпечення позову за заявою представника позивача не є вирішенням публічного-правового спору по суті без фактичного його розгляду судом. Зупинення стягнення на підставі оскаржуваної вимоги не скасовує її чинність, ніяк не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі, а лише тимчасово забороняє застосування передбачених нею заходів до вирішення спору в даній справі.

Під час розгляду заяви про забезпечення позову суд враховує баланс інтересів заявника, держави та суб`єкта владних повноважень, а також співмірність негативних наслідків для кожної із сторін спору.

Суд зазначає, що зупинення стягнення на підставі оскаржуваної вимоги, не призведе до негативних наслідків та не завдасть шкоди будь-яким іншим зацікавленим особам, що відповідає вимогам частини 2 статті 150 КАС України. Натомість, вжиття заходів забезпечення позову, захистить майнові права позивача до прийняття судом рішення по суті заявлених вимог.

Суд також враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом (п.77).

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Крім того, Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Щодо застосування заходу забезпечення позову шляхом заборони Вінницькому відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) накладати арешт на кошти та/або майно боржника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та вчиняти будь-які інші виконавчі дії, суд зазначає, що інститут забезпечення позову застосовується саме для збереження існуючого становища та якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В даному випадку, арешт на майно/кошти вже накладений, а заявлений спосіб забезпечення позову не відповідає частині 1 статті 151 КАС України.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно із пунктом 5 частини 3 статті 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Пунктом 2 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Отже, суд прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову в частині заборони Вінницькому відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) накладати арешт на кошти та/або майно боржника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та вчиняти будь-які інші виконавчі дії задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню шляхом зупинення стягнення на підставі вимоги Головного управління ДПС у Вінницькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3517-0232У від 05.08.2025 року, до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №120/12480/25.

Забезпечення позову у такий спосіб, на переконання суду, відповідає предмету адміністративного позову та водночас вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, що узгоджується з вимогами статті 150 КАС України.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 156, 248, 256, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про забезпечення позову задовольнити частково.

Зупинити стягнення на підставі вимоги Головного управління ДПС у Вінницькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3517-0232У від 05.08.2025 року, до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №120/12480/25.

В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовити.

Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надіслати учасникам справи та Вінницькому відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя Свентух Віталій Михайлович