Справа № 500/3925/25
Суддя: Грицюк Роман Петрович
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3925/25

17 вересня 2025 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Грицюка Р.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Теребовлянської окружної прокуратури Тернопільської області в інтересах держави в особі Департаменту архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства та енергозбереження Тернопільської обласної державної адміністрації до Микулинецької селищної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Теребовлянської окружної прокуратури Тернопільської області в інтересах держави в особі Департаменту архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства та енергозбереження Тернопільської обласної державної адміністрації до Микулинецької селищної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Микулинецької селищної ради, яка полягає у не укладенні охоронного договору з Департаментом архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства та енергозбереження Тернопільської обласної державної адміністрації щодо об`єкта культурної спадщини пам`ятки архітектури місцевого значення житловий будинок, колишнє приватне володіння адвоката 1912 р., з адресою: вул. Степана Бандери, 11, смт. Микулинці, Микулинецької територіальної громади, Тернопільського району, взятий на державний облік рішенням Тернопільського облвиконкому від 09.08.1982 № 401 «Про взяття під державну охорону пам`яток архітектури місцевого значення», охоронний № 64 М;

- зобов`язати Микулинецьку селищну раду (смт. Микулинці, вул. С. Бандери, 11, ) укласти охоронний договір з Департаментом архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства та енергозбереження Тернопільської обласної державної адміністрації щодо об`єкта культурної спадщини пам`ятку архітектури місцевого значення житловий будинок, колишнє приватне володіння адвоката 1912 р., з адресою: вул. Степана Бандери, 11, смт. Микулинці, Микулинецької територіальної громади, Тернопільського району, взятий на державний облік рішенням Тернопільського облвиконкому від 09.08.1982 № 401 «Про взяття під державну охорону пам`яток архітектури місцевого значення», охоронний № 64 М.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що необхідно зупинити порушення пам`яткоохоронного законодавства, забезпечити укладення відповідачем охоронного договору на пам`ятку архітектури місцевого значення житловий будинок, колишнє приватне володіння адвоката 1912 р., з адресою: вул. Степана Бандери, 11, смт. Микулинці, з метою встановлення режиму використання пам`ятки та відповідальності відповідача за порушення такого режиму. Разом з тим, Микулинецькою селищною радою до теперішнього часу не укладено охоронний договір щодо вказаного об`єкту.

Позивач зазначає, що неукладення охоронного договору може призвести до зміни зовнішнього вигляду пам`ятки містобудування, архітектури, її просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби та втрати її матеріальної автентичності, загрози руйнування.

У зв`язку з бездіяльність відповідача, що полягає у неукладенні охоронного договору з Департаментом архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства та енергозбереження Тернопільської обласної державної адміністрації з метою збереження об`єкту археології, прокурор в інтересах держави звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 02.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі від 02.07.2025 Микулинецька селищна рада отримала 02.07.2025, що підтверджується повідомленням про доставку електронного листа.

Відповідач у строк встановлений судом (п`ятнадцять днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі) та станом на 16.09.2025 відзив на позов не подав, як і будь-які докази у спростування позовних вимог. Клопотань про продовження процесуального строку також до суду не надходило.

Згідно з ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено наступне.

Встановлено, що у селищі Микулинці Тернопільського району по вул. С. Бандери, 11 (раніше Червоноармійська, 11) знаходиться житловий будинок, колишнє приватне володіння адвоката 1912 року, який є пам`яткою архітектури місцевого значення (охоронний № 64 М) та взятий на державний облік рішенням Тернопільського облвиконкому від 09.08.1982 № 401 «Про взяття під державну охорону пам`яток архітектури місцевого значення».

Відповідно до інформації Теребовлянського бюро технічної інвентаризації № 132 від 21.05.2025 право власності на зазначений будинок зареєстровано за Микулинецькою місцевою радою на підставі рішення виконкому Микулинецької районної ради депутатів трудящих від 26.10.1954 року за № 392 та записано в реєстраційну книгу за № 156.

Також, земельна ділянка із кадастровим номером 0:04:001:0315, площею 0,2150 га, яка знаходиться під цією будівлею, належить на праві власності Микулинецькій селищній раді. Згідно технічного паспорту на вказаний будинок, виготовленого 05.11.2018 на замовлення Микулинецької селищної ради, його площа складає 326,7 кв.м.

Як вбачається із інформації Департаменту культури та туризму Тернопільської обласної військової адміністрації (лист №02.1-46/84 від 14.01.2025) у 2023 році проведений моніторинг пам`яток Микулинецької селищної територіальної громади, під час якого 20.07.2023 здійснено обстеження зазначеної пам`ятки архітектури та складено акт її візуального обстеження.

Згідно вказаного акту, житловий будинок, колишнє приватне володіння адвоката 1912 року є одноповерховим житловим будинком кортежного типу із цікавим просторовим вирішенням головного (східного) та бічного (південного фасадів). Будівля добре зберегла декоративні елементи притаманні стилю пізньої сецесії і є цінним зразком історичної забудови Микулинців початку ХХ століття.

Про необхідність укладення такого договору Департамент культури та туризму обласної адміністрації повідомляв Микулинецьку селищну раду листом № 02.01- 44/539 від 15.09.2021, а також Тернопільський обласний центр охорони та наукових досліджень пам`яток культурної спадщини листами № 208/01-5 від 30.06.2021, № 134/01-5 від 22.04.2024.

Прокурор вважає протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у не укладенні охоронного договору з Департаментом архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства та енергозбереження Тернопільської обласної державної адміністрації з метою збереження об`єкту археології, а відтак з метою захисту інтересів держави звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінки встановленим обставинам та спірним правовідносинам сторін суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулює Закон України від 08.06.2000 № 1805-III "Про охорону культурної спадщини ".

Згідно з преамбули до вищезгаданого Закону об`єкти культурної спадщини, які знаходяться на території України, у межах її територіального моря та прилеглої зони, охороняються державою.

Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

У ст.1 Закону України "Про охорону культурної спадщини" надано визначення таким термінам:

об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність;

пам`ятка культурної спадщини (далі - пам`ятка) - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України;

охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини.

Згідно з приписами ч.1 ст.3 Закону України "Про охорону культурної спадщини" державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини. До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини) належать: центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим; обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до п.17 ч.1 ст.6 цього ж Закону до повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції належить укладення охоронних договорів на пам`ятки.

Згідно з п. 1 Положення про Департамент культури та туризму Тернопільської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 01.04.2021 №235/01.02-01 (далі Положення), Департамент є структурним підрозділом обласної державної адміністрації, що входить до її складу і в межах Тернопільської області забезпечує виконання покладених на нього завдань.

Департамент підпорядкований голові обласної державної адміністрації, а також підзвітний та підконтрольний Міністерству культури та інформаційної політики України. Департамент є правонаступником зобов`язань, прав та обов`язків управління культури Тернопільської обласної державної адміністрації, управління туризму Тернопільської обласної державної адміністрації та управління з питань внутрішньої політики, релігій та національностей Тернопільської обласної державної адміністрації (п.2 Положення).

Відповідно до пп.50 п.4 Положення Департамент укладає охоронні договори на пам`ятки культурної спадщини.

Часиною 1 ст.17 Закону України "Про охорону культурної спадщини" встановлено, що пам`ятка, крім пам`ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності. Суб`єкти права власності на пам`ятку визначаються згідно із законом.

За приписами ст.23 Закону України "Про охорону культурної спадщини" усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір.

При передачі пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини у володіння, користування чи управління іншій особі істотною умовою договору про таку передачу є забезпечення особою, якій передається пам`ятка, щойно виявлений об`єкт культурної спадщини чи її (його) частина, збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини відповідно до вимог цього Закону та умов охоронного договору, укладеного власником або уповноваженим ним органом (особою) з відповідним органом охорони культурної спадщини.

Порядок укладання охоронних договорів та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відсутність охоронного договору не звільняє особу від обов`язків, що випливають із цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України "Про охорону культурної спадщини" власник або уповноважений ним орган, користувач зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору.

На виконання норм ст.23 Закону України "Про охорону культурної спадщини" постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768 затверджений Порядок укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини.

Нормами п.1, 2 Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини передбачено, що охоронний договір встановлює режим використання пам`ятки культурної спадщини (далі - пам`ятка) чи її частини, у тому числі території, на якій вона розташована.

Власник пам`ятки чи її частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки чи її частини у власність або у користування укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.

Пунктом 5 вищевказаного Порядку передбачено, що в охоронному договорі, складеному за зразком згідно з додатком, зазначаються особливості режиму використання пам`ятки, види і терміни виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, робіт з упорядження її території, інших пам`яткоохоронних заходів, необхідність яких визначається відповідним органом охорони культурної спадщини.

З аналізу положень Закону України "Про охорону культурної спадщини" та Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини слідує, що власник (користувач) об`єкта культурної спадщини зобов`язаний виконувати усі покладені на нього обов`язки, які випливають з такого правового статусу майна, у тому числі укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.

Здійснення права власності (користування) на нерухоме майно, яке має правовий статус об`єкта культурної спадщини, без укладення охоронного договору щодо нього у встановленому законом порядку, не забезпечує належної охорони такого об`єкта та створює загрозу його збереженню, порушує громадський інтерес до культурної спадщини, який визнається Україною відповідно до взятих на себе міжнародних зобов`язань.

Судом встановлено, що у селищі Микулинці Тернопільського району по вул. С. Бандери, 11 (раніше Червоноармійська, 11) знаходиться житловий будинок, колишнє приватне володіння адвоката 1912 року, який є пам`яткою архітектури місцевого значення (охоронний № 64 М) та взятий на державний облік рішенням Тернопільського облвиконкому від 09.08.1982 № 401 «Про взяття під державну охорону пам`яток архітектури місцевого значення».

Відповідно до інформації Теребовлянського бюро технічної інвентаризації № 132 від 21.05.2025 право власності на зазначений будинок зареєстровано за Микулинецькою місцевою радою на підставі рішення виконкому Микулинецької районної ради депутатів трудящих від 26.10.1954 року за № 392 та записано в реєстраційну книгу за № 156.

Також, земельна ділянка із кадастровим номером 0:04:001:0315, площею 0,2150 га, яка знаходиться під цією будівлею, належить на праві власності Микулинецькій селищній раді.

Також, суд зазначає, що відповідно до розпорядження Тернопільської обласної військової адміністрації № 199/01.02-01 від 19.03.2025 затверджено Положення про департамент культури та туризму Тернопільської обласної державної адміністрації та розпорядженням № 104/01.02-01 від 17.02.2025 внесено зміни до Положення про департамент архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства та енергозбереження Тернопільської обласної державної адміністрації, відповідно до яких з 01.04.2025 галузеві повноваження у сфері охорони культурної спадщини щодо об`єктів архітектури та містобудування покладено на Департамент архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства та енергозбереження Тернопільської обласної державної адміністрації.

Водночас, Микулинецька селищна рада не зверталася до Департаменту культури та туризму Тернопільської обласної державної адміністрації (до 01.04.2025) та Департаменту архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства та енергозбереження Тернопільської обласної державної адміністрації (з 01.04.2025 і дотепер) з метою укладення охоронного договору на пам`ятку архітектури місцевого значення житловий будинок, колишнє приватне володіння адвоката 1912 р., з адресою: вул. Степана Бандери, 11, смт. Микулинці, а, отже, нехтує обов`язком, покладеним на неї Законом №1805-ІІІ. Разом з тим, обов`язок укладення охоронного договору покладається саме на власника пам`ятки чи її частини або уповноваженого ним органу (особа), а не на орган охорони культурної спадщини, і саме власник повинен бути його ініціатором.

Разом з тим, Микулинецькою селищною радою до тепер не укладено охоронний договір щодо вказаного об`єкту.

Відтак, у спірних правовідносинах відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у не укладенні охоронного договору з Департаментом архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства та енергозбереження Тернопільської обласної державної адміністрації щодо об`єкта культурної спадщини пам`ятку архітектури місцевого значення житловий будинок, колишнє приватне володіння адвоката 1912 р., з адресою: вул. Степана Бандери, 11, смт. Микулинці на території Микулинецької селищної ради (охоронний № 64 М), на умовах і в порядку, визначеними постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768.

Оскільки всі власники пам`яток культурної спадщини незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти охоронний договір, то у разі невиконання ними вимог ч.1 ст.23 Закону України "Про охорону культурної спадщини" орган охорони культурної спадщини або прокурор, якщо відповідний орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист законних інтересів держави, має право звернутися до суду з позовом про зобов`язання власника пам`ятки культурної спадщини укласти такий договір.

Відповідно до ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч.3 ст.53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

У ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

"Інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (п.4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99).

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 826/2793/18 та від 06.02.2019 у справі № 810/3046/17 сформульовано визнання "інтересу держави" ("публічного інтересу") як важливої для значної кількості фізичних і юридичних осіб потреби, які відповідно до законодавчо встановленої компетенції забезпечуються суб`єктами публічної адміністрації. Тобто публічний інтерес є не чим іншим, як певною сукупністю приватних інтересів.

Відтак, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

У справі, що розглядається, прокурор в позовній заяві зазначав, що Департамент культури та туризму Тернопільської обласної державної адміністрації повідомляв Микулинецьку селищну раду листом № 02.01- 44/539 від 15.09.2021, а також Тернопільський обласний центр охорони та наукових досліджень пам`яток культурної спадщини листами №208/01-5 від 30.06.2021, № 134/01-5 від 22.04.2024. Однак, вказані листи залишилися без реагування органом місцевого самоврядування.

Разом з тим, у відповіді на лист Теребовлянської окружної прокуратури в порядку ст.23 Закону України "Про прокуратуру", Департаментом культури та туризму повідомлено, що з питання укладення охоронного договору чи виготовлення облікової документації власник або уповноважений ним орган не звертався.

Також, у відповіді на лист Теребовлянської окружної прокуратури в порядку ст.23 Закону України "Про прокуратуру" Департаментом архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства та енергозбереження Тернопільської обласної державної адміністрації повідомлено, що Департамент не звертався до суду з позовом про зобов`язання Микулинецької селищної ради укласти охоронний договір щодо пам`ятки архітектури місцевого значення по вул. Степана Бандери, 11 у селищі Микулинці у зв`язку із тим, що повноваження щодо укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини (об`єкти архітектури та містобудування) надані департаменту тільки з 01 квітня 2025 року, а також через відсутність коштів для сплати судового збору.

Враховуючи наведене, департамент не заперечує з приводу звернення Теребовлянською окружною прокуратурою з позовною заявою до суду про зобов`язання Микулинецької селищної ради укласти охоронний договір щодо пам`ятки архітектури місцевого значення по вул. Степана Бандери, 11 у селищі Микулинці Тернопільського району.

Про причини невжиття належних заходів Департаментами не зазначено. Наведене свідчить про те, що фактично Департаменти самоусунулися від виконання покладних на них обов`язків.

Верховний Суд в постанові від 09.02.2023 у справі № 160/7640/20 дійшов висновку, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст.23 Закону України "Про прокуратуру" і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх на обґрунтування підстав для представництва, яке міститься в позові, однак якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

З огляду на зазначене, суд вважає, що прокурор в повній мірі довів неналежне здійснення Департаментом архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства та енергозбереження Тернопільської обласної державної адміністрації захисту інтересів держави у сфері охорони культурної спадщини, що надало йому у спірних правовідносинах право на звернення до суду в інтересах держави з позовом.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 17.11.2022 у справі №640/16767/21, від 09.10.2023 у справі № 640/4637/21, від 30.01.2024 у справі № 420/10218/22.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, а отже підлягають до задоволення в повному обсязі у спосіб, обраний прокурором, зобов`язання Микулинецької селищної ради (смт. Микулинці, вул. С. Бандери, 11, ) укласти охоронний договір з Департаментом архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства та енергозбереження Тернопільської обласної державної адміністрації щодо об`єкта культурної спадщини пам`ятку архітектури місцевого значення житловий будинок, колишнє приватне володіння адвоката 1912 р., з адресою: вул. Степана Бандери, 11, смт. Микулинці, Микулинецької територіальної громади, Тернопільського району, взятий на державний облік рішенням Тернопільського облвиконкому від 09.08.1982 № 401 «Про взяття під державну охорону пам`яток архітектури місцевого значення», охоронний № 64 М.

В силу приписів ч.2 ст. 139 КАС України у разі задоволення позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст.139, 142, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Микулинецької селищної ради, яка полягає у не укладенні охоронного договору з Департаментом архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства та енергозбереження Тернопільської обласної державної адміністрації щодо об`єкта культурної спадщини пам`ятки архітектури місцевого значення житловий будинок, колишнє приватне володіння адвоката 1912 р., з адресою: вул. Степана Бандери, 11, смт. Микулинці, Микулинецької територіальної громади, Тернопільського району, взятої на облік рішенням Тернопільського облвиконкому від 09.08.1982 № 401 «Про взяття під державну охорону пам`яток архітектури місцевого значення», охоронний № 64 М.

Зобов`язати Микулинецьку селищну раду укласти охоронний договір з Департаментом архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства та енергозбереження Тернопільської обласної державної адміністрації щодо об`єкта культурної спадщини пам`ятку архітектури місцевого значення житловий будинок, колишнє приватне володіння адвоката 1912 р., з адресою: вул. Степана Бандери, 11, смт. Микулинці, Микулинецької територіальної громади, Тернопільського району, взятої на облік рішенням Тернопільського облвиконкому від 09.08.1982 № 401 «Про взяття під державну охорону пам`яток архітектури місцевого значення», охоронний № 64 М.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 17 вересня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Департамент архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства та енергозбереження Тернопільської обласної державної адміністрації (місцезнаходження: вул. Грушевського, 8, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46021 );

- Теребовлянська окружна прокуратура Тернопільської області (місцезнаходження: вул. 22 Січня, 14, м. Теребовля, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 48101 код ЄДРПОУ );

відповідач:

- Микулинецька селищна рада (місцезнаходження: вул. Поштова, 1Б, с-ще Микулинці, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 48120 ).

Головуючий суддя Грицюк Р.П.