Справа № 400/8869/25
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2025 р. № 400/8869/25
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку письмового провадження без виклику сторін та проведення судового засідання адміністративну справу,

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,
провизнання протиправним та скасування рішення від 30.07.2025 року № 6955; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 з вимогами: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №6955 від 30.07.2025 за результатами розгляду рапорту ОСОБА_1 від 29.07.2025 про звільнення з військової служби відповідно до п.п. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), а саме: у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за матір`ю з числа осіб з інвалідністю ІІ групи; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 29.07.2025 про звільнення з військової служби з підстав передбачених п.п. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та прийняти за результатами розгляду рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що він проходить військову службу за мобілізацію у військовій частині НОМЕР_1 . Матір позивача - ОСОБА_2 є інвалідом дитинства. З травня 2024 року ОСОБА_2 визнана інвалідом ІІ групи. Висновком лікарсько-консультативної комісії від 03.03.2025 визначено потребу у догляді за ОСОБА_2 . За таких обставин, у позивача виникли підстави для звільнення з військової служби, передбачені п.п. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». В липні 2025 року позивач звернувся до командування військової частини з відповідним рапортом про звільнення з військової служби. Але, 06.08.2025 командування повідомлено позивача про відмову у задоволенні рапорту, з мотивів наявності інших членів сім`ї, які можуть здійснювати догляд за матір`ю позивача, а саме чоловіка - ОСОБА_3 та дочки - ОСОБА_4 . Позивач вважає зазначене рішення командування протиправним з тих підстав, що зі змісту наведеної «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону випливає, що для звільнення з військової служби у випадку необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків, який є особою з інвалідністю, достатньо наявності також однієї з таких умов: відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи; інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи, самі потребують стороннього догляду. Тобто, на думку позивача «відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення» означає як їх фактичну відсутність, так і юридичну відсутність. Це коли у особи є члени сім`ї, але за іншими обставинами не можуть здійснювати догляд за особою: перебування в полоні, відбування покарання, проходження військової служби тощо. Зазначене підтверджується правовою позицію викладеною у постанові Верховного Суду від 27.02.2025 по справі №380/16966/24, які мають бути враховані відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України. Позивач зазначив, що у інших членів сім`ї його матері є обставини, які унеможливлюють ним догляд за ОСОБА_2 , а саме батько ОСОБА_3 за рішенням Казанківської селищної ради призначений опікуном ОСОБА_5 та не може здійснювати догляд за двома особами, а сестра ОСОБА_4 постійно проживає в м. Миколаєві і не має можливості здійснювати догляд за матір`ю.

Відповідач позов не визнав, надав відзив, в якому просив в задоволенні позову відмовити. Свою позицію аргументував тим, що у випадку позивача не вбачається підстав передбачених «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону, оскільки у його матері ОСОБА_2 є інші члени сім`ї, які можуть здійснювати за нею догляд, а надані позивачем аргументи не доводять наявність у них особливих обставин, що унеможливлюють таких догляд.

В судове засіданні 15.09.2025 представники сторін не з`явилися та надали заяви про розгляд справи без їх участі, за таких обставин суд ухвалив рішення про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з квітня 2023 року проходить військову службу у Збройних Силах України за мобілізацією на посаді інженера роти зв`язку тилового командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 та має військове звання - старший лейтенант.

Матір ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , 1966 р.н., відповідно до акту медико-соціальної експертної комісії від 24.05.2024 визнана особою з інвалідністю ІІ групи безстроково.

03.03.2025 відповідно до висновку про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, ОСОБА_2 рекомендовано соціальні послуги: отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

02.04.2025 ОСОБА_1 подав рапорт командуванню військової частини НОМЕР_1 про направлення запиту до ІНФОРМАЦІЯ_1 для перевірки сімейного стану та оформлення акту обстеження сімейного стану, для вирішення в подальшому про звільнення з військової служби за сімейними обставинами.

05.05.2025 на запит командування військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 складено Акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати відповідний догляд.

Зазначеним Актом встановлено, що ОСОБА_2 дійсно проживає в с. Казанка Баштанського району Миколаївської області, визнана особою з інвалідністю ІІ групи, та відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії потребує соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі. Серед осіб першого ступеня споріднення у ОСОБА_2 є: син ОСОБА_1 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ; дочка - ОСОБА_4 проживає в м. Миколаєві; чоловік - ОСОБА_3 проживає разом з ОСОБА_2 , надана відстрочка від призову для нагляду за тіткою ОСОБА_5 .

29.07.2025 ОСОБА_1 подав рапорт командуванню військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами у зв`язку необхідністю здійснювати постійний догляд за своєю матір`ю ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує постійного догляду, відповідно до п.п. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

30.07.2025 командування військової частини НОМЕР_1 розглянуло рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами, та листом за №6955 повідомило про позивачу про відмову в його задоволенні. Зазначена відмова вмотивована тим, що, по-перше, надані до рапорту копії документів належним чином не завірені, а по-друге, у ОСОБА_2 є інші двоє членів сім`ї першого ступеню споріднення: чоловік ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4 , які можуть здійснювати за нею догляд.

Відповідно п.п. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах під час дії воєнного стану: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Відповідно до абзацу 13 п.3 ч.12 ст.26 Закону, військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах під час дії воєнного стану: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Відповідно до п.26 Переліку документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, яке є Додаток 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (пункт 12.11 розділу XII), -

у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи:

документи, які підтверджують відповідні родинні зв`язки з цією особою (особами);

один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт перевірки сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою згідно з наказом Мінсоцполітики від 21 вересня 2015 року № 946;

висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067, про потребу в постійному догляді.

Відповідно до абзацу 13 п.3 ч.12 ст.26 Закону, умовами звільнення військовослужбовця з військової служби за сімейними обставинами під час воєнного стану є: 1) встановлення одному із батьків чи батьків дружини військовослужбовця, статусу особи з інвалідністю І чи ІІ групи; 2) встановлення необхідності постійного нагляду, за цією особою з інвалідністю; 3) відсутність у особи з інвалідністю, інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Крім того, Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, висуває також 4) процедурну умову, це подання військовослужбовцем всіх визначених у Переліку документів, на підтвердження перших трьох умов, визначених Законом.

У цьому випадку, відповідачем не заперечується наявність у позивача перших двох умов, необхідних для звільнення з військової служби, а заперечується наявність третьої, та вказується на недоліки під час дотримання четвертої процедурної умови, в частині належного засвідчення копій документів.

За таких обставин, ключові питання, яке постало перед судом у цій справі, та яке необхідно вирішити для розв`язання цього спору є:

- чи відсутні у матері позивача інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, які можуть здійснювати за нею догляд;

- чи може вважатися проживання члена сім`ї, особи з інвалідністю, яка потребує постійного догляду, в іншому населеному пункті, його відсутністю в розумінні абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону;

- чи може вважатися здійснення членом сім`ї, особи з інвалідністю, постійного догляду за іншою особою, його відсутністю в розумінні абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону.

Буквальний зміст абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону, вказує, що під відсутністю інших членів сім`ї, законодавець розуміє саме їх фактичну відсутність, тобто коли у особи з інвалідністю, яка потребує постійного догляду, взагалі немає таких членів сім`ї (ніколи і не було чи не має в живих в теперішній час). Разом з тим, судова практика вказує, що окрім фактичної відсутності членів сім`ї, можлива юридична наявність, коли у особи є такі члени сім`ї, але здійснення якими догляду унеможливлено у зв`язку з якимось надзвичайними обставинами: проходження військової служби, перебування в полоні, відбування покарання в умовах ізоляції та ін. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 27.02.2025 у справі №380/16966/24, на яку зокрема посилається позивач, поняття «відсутність» охоплює не лише фізичну відсутність особи, а й її нездатність виконувати обов`язки з догляду через об`єктивні обставини (перебування в полоні, відбування покарання, здійснення військової служби тощо).

В цьому випадку, суд не вбачає у ОСОБА_3 та ОСОБА_6 таких надзвичайних життєвих обставин, які унеможливлюють ними догляд за своєю дружиною та матір`ю.

Батько позивача ОСОБА_3 проживає за однією адресою зі своєю дружиною ОСОБА_2 (яка потребує постійного догляду). Та обставина, що він здійснює догляд за своєю тіткою ОСОБА_5 жодним чином, не може свідчити про його нездатність здійснювати догляд за дружиною. Суд звертає увагу, що ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 всі проживають за однією адресою: АДРЕСА_3 , що свідчить не на користь аргументу позивача про нездатність його батька здійснювати догляд за матір`ю.

Аналогічним чином суд оцінює можливість здійснення догляду за ОСОБА_2 і сестрою позивача ОСОБА_6 . Проживання в іншому населеному пункті, це лише побутова незручність, а не непереборна сила, яку неможливо подолати, щоб забезпечити догляд за матір`ю позивача. У будь-якому випадку, як на ОСОБА_3 , так і на ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст.51 Конституції України, ст.ст.75, 202 Сімейного кодексу України, покладений обов`язок здійснення утримання ОСОБА_2 , а тому вони не можуть ухилитися від цього обов`язку, посиланням на догляд за іншою особою чи проживанням в іншому населеному пункті.

За таких обставин, суд робить висновок, що проживання члена сім`ї в іншому населеному пункті, а також здійснення ним постійного догляду за третьою особою, не унеможливлює ним здійснення постійного догляду за членом своєї сім`ї, якій має статус особи з інвалідністю та потребує постійного стороннього догляду, а тому не може вважатися його відсутністю в розумінні абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону.

Крім того, про неможливість здійснення догляду за ОСОБА_2 з боку ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , вказує лише саме позивач, натомість доказів того, що вони відмовилися від цього догляду, не надано жодного. Тобто, у суду немає ніяких підстав вважати, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не будуть здійснювати догляд за ОСОБА_2 .

Суд приходить до висновку, що у матері ОСОБА_2 є інші члени сім`ї першого ступеня споріднення - її чоловік ОСОБА_3 та донька ОСОБА_6 , які можуть та зобов`язані здійснювати за нею постійний догляд.

Враховуючи викладене, у позивача відсутні підстави для звільнення з військової служби за сімейними обставинами, з підстав, передбачених абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тому рішення командування військової частини про відмову було правомірним, та не призвело до порушення його прав.

Досліджуючи спірне рішення про відмову у звільнення з військової служби, суд констатує, що рапорт позивача було розглянуто компетентною службовою особою, у повноваженнях якої знаходилося вирішення по суті рапорту, відповідь надана у визначений законодавством строк по суті рапорту.

Підстави для задоволення позову відсутні. В задоволенні позову відмовити повністю.

Позивачем судовий збір не сплачувався, оскільки позивач звільнений від сплати судового на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" як військовослужбовець у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку.

Доказів понесення інших судових витрат позивачем та відповідачем не надано, та про надання їх в порядку ч. 7 ст. 139 КАС України, не зазначено.

За відсутності доказів понесення судових витрат, їх розподіл не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 257-262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування рішення відповідача №6955 від 30.07.2025 за результатами розгляду рапорту ОСОБА_1 від 29.07.2025 про звільнення з військової служби відповідно до п.п. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), а саме: у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за матір`ю з числа осіб з інвалідністю ІІ групи; зобов`язання військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 29.07.2025 про звільнення з військової служби з підстав передбачених п.п. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та прийняти за результатами розгляду рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби, відмовити повністю.

2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення..

Суддя В. В. Біоносенко

Рішення складено в повному обсязі 17.09.2025