Справа № 580/8391/25
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року справа № 580/8391/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження в залі суду адміністративну справу за позовом адвокатки Отрох Алли Володимирівни від імені ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

24.07.2025 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов адвокатки Отрох А.В., від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) (далі - відповідач-1), Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) (далі відповідач-2) про:

визнання протиправною бездіяльності відповідача-1 щодо не включення до складу грошового забезпечення сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168), при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток;

зобов`язання відповідача-1 здійснити перерахунок грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток в загальній кількості 148 днів, обчисливши її суму з розміру місячного грошового забезпечення з урахуванням сум додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, та провести її виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Додатково просить здійснити розгляд адміністративної справи правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Обґрунтовуючи зазначено, що відповідач безпідставно не врахував при здійсненні нарахування компенсації за основну щорічну відпустку та за невикористанні дні додаткової відпустки додаткову грошову винагороду та не виплатив її.

Ухвалою від 29.07.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, а її розгляд вирішив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

11.08.2025 відповідач-2 подав відзив з проханням у задоволенні позову відмовити, оскільки нормативно заявлене право не передбачене, а рішення Верховного Суду, на яке посилається позивач, стосується обчислення іншої виплати.

12.08.2025 відповідач-1 подав відзив з проханням у задоволенні позову відмовити, оскільки позивач у зазначеному періоді не брав безпосередню участь у бойових діях та не виконував бойові завдання.

Правом подати відповідь позивач не скористався.

Зважаючи, що обґрунтовані клопотання від учасників спору про розгляд справи у судовому засіданні з їх викликом суду не надходили, з огляду на відсутність необхідності призначити у справі експертизу або викликати та допитати свідків, суд дійшов висновку розглянути справу без виклику сторін у судове засідання за наявними письмовими доказами (у письмовому провадженні).

Оцінивши доводи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Позивач має посвідчення учасника УБД від 01.07.2024.

Відповідно до наказу відповідачач-1 від 15.03.2025 №63 переміщений до нього на службу.

У відповідача-1 проходив військову службу до 11.04.2025, що підтверджується витягом з наказу від 08.05.2025 №116, в якому зазначено також про необхідність виплатити йому компенсацію невикористані відпустки:

основної: за 30 днів невикористаної відпустки за 2022 рік, 15- за 2023 рік, 30- за 2024 рік, 45- за 2025 рік;

додаткову: 28 за 2024 і 2025 роки, як учаснику бойових дій.

Листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 13.05.2025 №220/10/1642 повідомлено, що відповідач-1 знімається з фінансового забезпечення відповідача-2 з 01.06.2025 та включається до мережі розпорядників коштів Міністерства оборони України з присвоєнням коду 50609/08725.

Супровідним листом від 30.05.2025 відповідач-2 на запит адвокатки позивача повідомив, що згідно з відомостями витягів з наказів відповідача-1, у довідці про доходи позивача не вказана додаткова винагорода у зв`язку з тим, що він під час проходження служби у відповідача-1 не брав безпосередню участь у бойових діях та не виконував бойові завдання. Також надав відповідну довідку про доходи №17 позивача за період 15.03.2025-08.05.2025.

Тому позивач звернувся до суду з позовною заявою.

З приводу доводів відповідача про порушення строку звернення до суду суд акцентує, що це питання вирішене під час відкриття провадження з урахуванням відомостей про дати звернення адвокатки позивача щодо предмета спору та відповідей на них. Тому встановлено відсутність порушення такого строку.

Для вирішення спору суд врахував, що згідно з абзацом 2-м статті дев`ятнадцятої Конституції України всі органи державної влади їх посадові та службові особи зобов`язані діяти виключно в порядку межах і спосіб, що визначені законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

У частині другій статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ) наведений перелік складових грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Приписи частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII вказують, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до статті 10-1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704), окрім тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців та розмірів надбавки за вислугу років також затверджено додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 2 Постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 3 Постанови № 704 виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу визначено здійснювати в порядку, що затверджується, зокрема, Міністерством оборони України.

Відповідно до статті 9 Закону № 2011-XII, Постанови № 704 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам від 07.06.2018 № 260 (далі Порядок №260).

Виплата грошового забезпечення у разі звільнення з військової служби урегульована нормами розділу ХХХІ вказаного порядку.

Зокрема, відповідно до п.3 зазначеного розділу у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

При цьому грошове забезпечення за період наданої відпустки або розмір грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки у рік звільнення обчислюється з такого розрахунку:

тим, які мають вислугу до 10 календарних років, - 2,5 календарних дня;

тим, які мають вислугу від 10 до 15 календарних років, - 2,9 календарних дня;

тим, які мають вислугу від 15 до 20 календарних років, - 3,3 календарних дня;

тим, які мають вислугу 20 і більше календарних років, - 3,8 календарних дня.

Одержана в результаті обчислення тривалість відпустки округлюється в бік збільшення до повного дня.

Грошове забезпечення за період відпустки виплачується до дня закінчення відпустки включно на підставі наказу командира військової частини.

Суд урахував відсутність рішень про неправильність обчислень відповідачем днів використаних та невикористаних основних та додаткових видів оплачуваних відпусток. При цьому заявлена позивачем кількість невикористаних днів оплачуваних відпусток підтверджена відомостями наказу про звільнення позивача.

Згідно з п.5 розділу ХХІ Порядку №260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які мають право на щорічні додаткові відпустки відповідно до чинного законодавства України, виплачується компенсація за всі календарні дні невикористаної додаткової відпустки, яка надається в повному обсязі або пропорційно часу, прослуженому в році звільнення.

Постанова № 704 передбачає, що грошове забезпечення військовослужбовців, крім посадового окладу, окладу за військовим званням включає і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії).

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168), у пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил України, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000,00 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Отже, додаткова винагорода на період дії воєнного стану, яка встановлена Постановою № 168, є новим та особливим видом у системі грошового забезпечення військовослужбовців, виплата якої має регулярний щомісячний характер у разі виконання визначених бойових завдань та водночас обмежена строком дії воєнного стану в Україні.

То ж правова природа додаткової винагороди, запровадженої постановою Кабінету Міністрів України № 168, це додатковий вид грошового забезпечення, яку законодавець відніс до категорії винагород, виплату якої запроваджено під час воєнного стану.

Водночас у пункті 16 розділу І Порядку № 260 визначено, що виплата додаткових видів грошового забезпечення, не передбачених цим Порядком, здійснюється відповідно до чинного законодавства України.

Виплата грошового забезпечення у разі звільнення з військової служби урегульована приписами пункту 6 розділу ХХХІ Порядку №260, що для спірних правовідносин застосовується в редакції Наказу Міністерства оборони України № 566 від 26.09.2023 до внесення змін Наказом Міністерства оборони № 23 від 15.01.2025, що розпочав дію з 25.02.2025 (на дату звільнення позивача зі служби у відповідача 21.02.2025).

Зокрема, пунктом 6 розділу XXIII Порядку № 260 у вказаній редакції встановлено,

що розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

Верховний суд у складі колегії суддів касаційного адміністративного суду у постанові від 29 січня 2025-го року в справі №240/34080/23, у постановах від 08 серпня 2024 року у справі №240/26703/23, від 23 вересня 2024 року у справі № 240/32125/23, від 23 вересня 2024 року у справі № 240/33138/23, від 26 листопада 2024 року № 240/1800/24 констатував, що за своєю правовою природою додаткова винагорода, запроваджена Постановою № 168, є додатковим видом грошового забезпечення, яку законодавець відніс до категорії винагород, виплату якої запроваджено під час дії воєнного стану. Також Верховний Суд констатував, що, делегуючи Кабінету Міністрів України право визначати розміри грошового забезпечення, а Міністру оборони України установлювати порядок його виплати, законодавець установив певну ієрархію щодо визначення переліку складових грошового забезпечення, що ураховуються при обчисленні окремих видів одноразових виплат для військовослужбовців.

Оскільки для обчислення компенсації за невикористані дні основної щорічної та додаткової відпусток виключень, як наприклад, для обчислення допомоги на оздоровлення згідно з п.6 розділу ХХІІІ, п.6 розділу ХХХІ не містить, доводи позивача щодо обов`язку відповідача включити отримані ним суми коштів, передбачені Постановою КМУ №168, як додаткові складові його грошового забезпечення, обґрунтовані, а твердження відповідача-2, що вони не входять у такій види грошового забезпечення безпідставні.

Суд, виконуючи ч.5 ст.242 КАС України, урахував висновок щодо застосування зазначених норм права, вказаний у постанові Верховного Суду від 20.08.2024 у справі №420/693/23 (адміністративне провадження № К/990/36339/23) про те, що ураховуючи те, що додаткова винагорода, запроваджена постановою КМУ № 168 є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, що виплачувався позивачу, починаючи з травня 2022 року і до дня його звільнення, указана винагорода входить до складу грошового забезпечення позивача (як розрахункової величини), з якого обчислюється розмір компенсацій як за основну так і невикористану додаткову відпустки.

Правова позиція в справі № 420/6607/22 від 18.09.2023, висловлена Касаційним адміністративним судом у складі Верховного суду, на яку посилається відповідач, не застосовна для цієї справи, оскільки в ній інший предмет спору: у цій справі КАС ВС досліджував питання правомірності відмови поліцейській у нарахуванні та виплаті додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ від 28.02.2023 №168.

Водночас пунктом 6 розділу ХХХІ Порядку №260 встановлено, що розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

Згідно з довідкою про доходи №17 позивача, передбачена постановою КМУ №168 винагорода позивачу у вказані періоди не нарахована. Відсутні докази виконання позивачем бойових дій у періоді служби, що враховується на дату звільнення для обчислення компенсацій відпусток. При цьому загальна компенсація обчислена відповідно до фактично отриманого грошового забезпечення. Урахування розміру грошового забезпечення за останні повні відпрацьовані місяці до звільнення, та відповідне неврахування вказаної доплати для обчислення компенсації за невикористані відпустки обґрунтоване відсутністю її нарахування за період для її обчислення. Тому суд дійшов висновку, що відповідачі не порушили заявленого права позивача.

Заявлені позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню, а судові витрати згідно зі ст.ст.132-139 КАС України розподілу.

Керуючись ст.ст. 2-20, 72-78, 138-139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні позову адвокатки Отрох А.В., від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про: визнання протиправною бездіяльності щодо не включення до складу грошового забезпечення сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток, зобов`язання здійснити перерахунок грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток в загальній кількості 148 днів, обчисливши її суму з розміру місячного грошового забезпечення з урахуванням сум додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, та провести її виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ