Справа № 183/2684/25
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2025-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2025 року Справа № 183/2684/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1
про визнання протиправними, скасування акт, наказ та зобов`язання вчинити певні дії,
20.03.2025 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , у якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати акт службового розслідування проведеного на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №355 від 14.02.2025 року;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №65 від 14.02.2025 року;
- зняти з помічника госпіталю з матеріально-технічного забезпечення майора ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення визначене в наказі командира військової частини НОМЕР_1 №65 від 14.02.2025 року, з внесенням зазначеного виправлення у всі документи, що не передбачають облік дисциплінарних стягнень, як занесене не законно, шляхом видання відповідного наказу командира військової частини НОМЕР_1 ;
- вважати не дійсними та скасувати всі рішення, подання, характеристики, атестації військової частини НОМЕР_1 стосовно помічника начальника госпіталю з матеріально-технічного забезпечення майора ОСОБА_1 , в яких зазначалося накладене дисциплінарне стягнення у вигляді догани (наказ командира №65 від 14.02.2025 року);
- повернути кошти утримані з помічника начальника госпіталю з матеріально-технічного забезпечення майора ОСОБА_1 за накладене дисциплінарне стягнення у вигляді догани (наказ командира №89 від 04.03.2025 року).
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що наказом командира частини НОМЕР_1 було накладено на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Позивач вважає накладене дисциплінарне стягнення протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки у позивача відсутні обов`язки, щодо яких вказано у службовому розслідуванні, у зв`язку з чим просив задовольнити позовні вимоги.
24.03.2025 року ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області справу передано на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
17.04.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято справу до провадження та відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
29.04.2025 року від військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. Відповідачем було встановлено порушення норм видачі продуктів в їдальні частини, відповідно чого було призначено службове розслідування та притягнуті до дисциплінарної відповідальності певні посадові особи, які безпосередньо були відповідальні за організацію якісного та своєчасного харчування особового складу військової частини НОМЕР_1 , а саме військовослужбовців (перемінного особового складу), які захищають суверенітет, територіальну цілісність і недоторканість України, стримування збройної агресії проти неї. Отже, військова частина НОМЕР_1 жодним чином не порушила правомірність своїх повноважень відносно помічника командира військової частини НОМЕР_1 з матеріально-технічного забезпечення, майора ОСОБА_2 . З огляду на вказане відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
31.07.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду продовжено строк розгляду справи.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.01.2025 року №26 відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 (зі змінами), на підставі рапорту тимчасово виконуючого обов`язки заступника командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 (вх.№130 від 15.01.2025) з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню та встановленню вини посадових (службових) осіб призначено службове розслідування за фактом порушень норм видачі продуктів в їдальні військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.01.2025 року №39 продовжено терміни проведення службового розслідування за фактом порушень норм видачі продуктів в їдальні військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до висновків акту службового розслідування від 14.02.2025 року №355 зазначено наступне:
«Уважно вивчивши матеріали службового розслідування за фактом порушень норм видачі продуктів в їдальні військової частини НОМЕР_1 , а саме видачу деяких видів продуктів з порушенням встановлених норм та видача продуктів з закінченим терміном зберігання можна зробити висновок, що дане правопорушення стало можливим внаслідок безвідповідального ставлення до виконання своїх посадових обов`язків певними посадовими особами військової частини НОМЕР_1 , а саме:
1.Помічником командира військової частини НОМЕР_1 з матеріально-технічного забезпечення, майором ОСОБА_4 , який внаслідок особистої бездіяльності порушив вимоги ст.76, ст.77 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (зі змінами та доповненнями), (в контексті організації продовольчого забезпечення військової частини НОМЕР_1 ), вимог ст.3.1.1, ст.3.1.9, ст.3.2.1, ст.3.2,2 Наказу Міністерства оборони України від 16 липня 1997 року №300 (зі змінами та доповненнями) «Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», посадової інструкції №220-17 помічника начальника госпіталю з матеріально-технічного забезпечення, затвердженої командиром військової частини НОМЕР_1 (в контексті організації продовольчого забезпечення військової частини НОМЕР_1 ).
Згідно ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, яка ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів та зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливим і додержуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
45. У разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Враховуючи матеріали службового розслідування, слід дійти висновку, що порушення норм видачі продуктів в їдальні військової частини НОМЕР_1 стало можливим в зв`язку з особистої бездіяльності посадових осіб, а саме помічником командира військової частини НОМЕР_1 з матеріально-технічного забезпечення, майором ОСОБА_5 .
Статті 140 в якій зазначено, що «Трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю.
У необхідних випадках заходи дисциплінарного впливу застосовуються стосовно окремих несумлінних працівників».
За результатами службового розслідування, з метою недопущення подібних випадків в подальшому та притягнення винних осіб до дисциплінарної відповідальності враховуючи характер та обставини вчинення правопорушення
Службове розслідування за фактом за фактом порушень норм видачі продуктів в їдальні військової частини НОМЕР_1 вважати таким, що закінчене.
1. Помічника командира військової частини НОМЕР_1 з матеріально-технічного забезпечення, майора ОСОБА_2 за особисту безвідповідальність, притягнути до дисциплінарної відповідальності.».
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.02.2025 року №65 «Про результати службового розслідування за фактом порушень норм видачі продуктів та продуктів з простроченим терміном використання і їдальні військової частини» помічнику командира частини з матеріально-технічного забезпечення майору ОСОБА_6 за особисту безвідповідальність оголошено догану.
Позивач не погоджується з актом службового розслідування проведеного на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №355 від 14.02.2025 року, наказом командира військової частини НОМЕР_1 №65 від 14.02.2025 року, всіма рішеннями, поданнями, характеристиками, атестації військової частини НОМЕР_1 стосовно помічника начальника госпіталю з матеріально-технічного забезпечення майора ОСОБА_1 , в яких зазначалося накладене дисциплінарне стягнення у вигляді догани (наказ командира №65 від 14.02.2025 року) та вважає їх протиправними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (Дисциплінарний статут), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. Відповідно статтям 1-2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Згідно статті 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.
Розділ ІІІ Дисциплінарного статуту визначає стягнення за порушення військової дисципліни.
Згідно з статтею 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.
Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом.
За приписами статті 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Згідно із статтею 83 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Статтями 84, 85 цього ж Статуту установлено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Відповідно статті 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Порядок виконання дисциплінарних стягнень установлений, зокрема, статтями 96-98 Дисциплінарного статуту, відповідно до яких дисциплінарне стягнення виконується, як правило, негайно, а у виняткових випадках - не пізніше ніж за три місяці від дня його накладення. Після закінчення зазначеного строку стягнення не виконується, а лише заноситься до службової картки військовослужбовця. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні та у відпустці.
Особи, з вини яких не було виконане стягнення, несуть дисциплінарну відповідальність. Про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення. Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.
При цьому, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення може передувати проведення службового розслідування.
Згідно абзацу 4 пункту 2 розділу I Порядку №608 службове розслідування це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
За приписами пункту 3 Розділу II Порядку №608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).
Пунктами 1, 3 розділу ІІІ Порядку №608 установлено, що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).
Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.
Згідно з пунктами 8, 9 розділу ІІІ Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування. Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.
Відповідно до пункту 1 розділу ІV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.
У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.
Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України ( пункт 3 розділу ІV Порядку № 608).
Оформлення результатів службового розслідування викладено у розділі V Порядку № 608.
Відповідно пунктів 1-6 Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частину.
У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.
В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.
У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.
Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.
Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.
Пунктом 1 розділу VІ Порядку № 608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.
Відповідно до вимог пункту 2 розділу VІ Порядку № 608 дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.
Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення.
У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.
Згідно з вимогами пункту 3 розділу VІ Порядку № 608 якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.
Пунктами 1, 3 розділу ІІІ Порядку №608 установлено, що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).
Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.
Згідно з пунктами 8, 9 розділу ІІІ Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування. Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.
Статтею 87 Дисциплінарного Статуту визначено, що дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.
Відповідно до п. 1.6. Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України№385/8984 службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено посадовою особою, якою він призначений, або старшим начальником, але не більше як на один місяць.
Судом досліджено надані відповідачем матеріали службового розслідування та встановлено, що відповідно до письмового рапорту тимчасово виконуючого обов`язки заступника командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_7 за вх. №130 від 15.01.2025 року стало відомо, що під час позапланового контролю закладки продуктів в їдальні військової частини НОМЕР_1 14.01.2025 року було виявлено ряд недоліків, а саме видача деяких видів продуктів з порушенням норм та видача продуктів з порушеним терміном зберігання.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №26 від 15.01.2025 року тимчасово виконуючою обов`язки заступника командира частини з медичної частини - начальника частини майором медичної служби ОСОБА_8 , було проведено службове розслідування на підставі вимог статей 84-86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, наказу Міністерство оборони України від 21 листопада 2017 року №608 (зі мінами) за фактом порушень норм видачі продуктів в їдальні військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до висновків акту службового розслідування від 14.02.2025 року №355 встановлено, що помічником командира військової частини НОМЕР_1 з матеріально-технічного забезпечення, майором ОСОБА_4 , який внаслідок особистої бездіяльності порушив вимоги ст.76, ст.77 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (зі змінами та доповненнями), (в контексті організації продовольчого забезпечення військової частини НОМЕР_1 ), вимог ст.3.1.1, ст.3.1.9, ст.3.2.1, ст.3.2,2 Наказу Міністерства оборони України від 16 липня 1997 року №300 (зі змінами та доповненнями) «Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», посадової інструкції №220-17 помічника начальника госпіталю з матеріально-технічного забезпечення, затвердженої командиром військової частини НОМЕР_1 (в контексті організації продовольчого забезпечення військової частини НОМЕР_1 ).
Таким чином, з наявних в матеріалах справи службового розслідування, судом не встановлено порушення порядку та строків проведення службового розслідування та не встановлено порушень процедури чи прийняття відповідних рішень чи відбирання пояснень при призначенні та проведенні службового розслідування.
При цьому, позивач єдиною підставою на обґрунтування позовних вимог зазначив, що у нього відсутні повноваження та фах щодо перевірки харчових продуктів.
Відповідно вимог Наказу Міністерства оборони України від 16 липня 1997 року №300 (зі змінами та доповненнями) «Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», (в контексті організації продовольчого забезпечення військової частини НОМЕР_1 ) а саме:
- пунктом 3.1.1., у якому зазначено, що: «Посадові особи військової частини і з`єднання, що здійснюють організацію та ведення військового (корабельного) господарства, відповідають за це господарство та виконують свої обов`язки згідно з вимогами Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та цього Положення».
- пунктом 3.1.9. у якому зазначено, що «Усі посадові особи військової частини (з`єднання), які відають військовим (корабельним) господарством, повинні: знати вимоги чинного законодавства України, наказів, положень, настанов, інструкцій та інших керівних документів щодо організації та ведення військового (корабельного) господарства та неухильно керуватись ними у своїй діяльності; правильно визначати потреби та знати рівень забезпеченості підрозділів, частин (з`єднань) матеріальними засобами і коштами у підпорядкованих службах для забезпечення бойової та мобілізаційної готовності, своєчасно робити розрахунки, витребовувати та одержувати необхідні військовій частині (з`єднанню) за табелями і нормами матеріальні засоби та кошти і організувати безперервне забезпечення ними підрозділів (частин) по підпорядкованих службах (службі); організовувати та контролювати ведення обліку, правильне зберігання і своєчасне оновлення запасів матеріальних засобів усіх видів; здійснювати постійний контроль за правильним, ощадливим та доцільним витрачанням (використанням) матеріальних засобів і коштів, вживати необхідних заходів для боротьби з нераціональними їх витратами (використанням), втратами, нестачами, псуванням і розкрадання вживати заходів щодо забезпечення надійного збереження матеріальних засобів; організовувати облік договорів та угод щодо наданих стороннім підприємствам (організаціям), фізичним та юридичним особам послуг, а також контроль за їх виконанням і вчасним переглядом; здійснювати підбір та розміщення кадрів у підпорядкованих службах (службі), постійно вивчати їх ділові та моральні якості, організовувати та періодично проводити спеціальну підготовку з усіма категоріями підпорядкованих посадових осіб:
- пунктом 3.2.1. у якому зазначено, шо: «Заступник командира частини з тилу відповідає за господарство частини в підпорядкованих службах та виконує свої обов`язки згідно з вимогами Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України і пункту 3.1.9 цього Положення, а зі спеціальних питань виконує накази заступника командира з тилу вищого органу військового управління. Крім того, він повинен: контролювати якість харчування особового складу, керувати складанням розкладки продуктів для приготування їжі особовому складу та подавати її на затвердження командиру військової частини; організовувати через органи та підприємства військової торгівлі торговельно побутове забезпечення частини: 1.
- пунктом 3.2.2. у якому зазначено, шо: «Заступник командира частини з тилу основний організатор військового (корабельного) господарства. Його вказівки з загальних питань планування господарської діяльності, перевезення матеріальних засобів, торговельно-побутового, квартирно-експлуатаційного забезпечення обов`язкові для всіх начальників родів військ, служб та командирів підрозділів.
Заступник (помічник) командира частини з забезпечення (з матеріально-технічного забезпечення) виконує свої обов`язки відповідно до обов`язків заступника командира частини з тилу».
Відповідно вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (зі змінами та доповненнями), (в контексті організації продовольчого забезпечення військової частини НОМЕР_1 ) а саме: ст. 76, у якій зазначено що заступник командира бригади (полку, окремого батальйону) з тилу в мирний і воєнний час відповідає за матеріальне й технічне забезпечення підрозділів бригади (полку, окремого батальйону) підпорядкованими службами; за підвезення всіх видів матеріальних засобів та за водопостачання; за торговельно-побутове забезпечення особового складу; за утримання казарм та іншого житлового фонду; за бойову та мобілізаційну готовність, бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, додержання правил охорони довкілля і стан пожежної безпеки безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів і служб, укомплектування їх озброєнням і технікою тилу; за стан обліку матеріально-технічних засобів підпорядкованих служб.
Статтею 77 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, встановлено що заступник командира бригади (полку, окремого батальйону) з тилу зобов`язаний: організовувати своєчасне забезпечення підпорядкованими службами підрозділів бригади (полку, окремого батальйону) матеріальними засобами, якісне харчування особового складу; контролювати доведення встановлених норм забезпечення до кожного військовослужбовця; контролювати якість надання послуг з організації харчування суб`єктами господарювання, брати участь у складанні розкладки продуктів та подавати її на затвердження командирові військової частини, здійснювати контроль за станом здійснення суб`єктами господарювання заходів щодо обладнання і удосконалення переданих їм об`єктів, правильністю експлуатації та своєчасним ремонтом таких об`єктів.
Відповідно вимог посадової інструкції №220-17 Помічника начальника госпіталю з матеріально-технічного забезпечення, затвердженої командиром військової частини НОМЕР_1 (в контексті організації продовольчого забезпечення військової частини НОМЕР_1 ) а саме, Розділу ІІ, у якому зазначено, що помічник начальника госпіталю з матеріально технічного забезпечення:
1. Організує забезпечення військової частини усіма необхідними для його виробничої діяльності матеріальними ресурсами (сировиною, матеріалами, напівфабрикатами, конструкціями, паливом, комплектуючими виробами, інструментом, запасними частинами, спецодягом, господарчим інвентарем тощо)
3. Бере участь в узгодженні умов і укладенні договорів поставок з матеріально технічного забезпечення, вживає заходів щодо розширення прямих постійних і довгострокових господарських зв`язків з постачальниками.
Розділом IV вказаної посадової інструкції, встановлено помічник начальника госпіталю з матеріально технічного забезпечення несе відповідальність:
1. За неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків, що передбачені цією посадовою інструкцією,- в межах, визначених чинним законодавством України.
2. За правопорушення, скоєні в процесі здійснення своєї діяльності, - в межах, визначених чинним адміністративним, кримінальним та цивільним законодавством України.
3. За завдання матеріальної шкоди - в межах, визначених чинним цивільним законодавством, законодавством про працю України та Статутів Збройних Сил України».
Розділом VII, зазначено, що помічник начальника госпіталю з матеріально технічного забезпечення - основний організатор військового господарства.
Згідно ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, яка ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів та зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливим і додержуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Відповідно до статті 45 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Враховуючи вищевикладене та те, що відповідачем було встановлено порушення норм видачі продуктів в їдальні частини, відповідно чого було призначено службове розслідування, яке проведено відповідачем у відповідності норм чинного законодавства та з огляду на вищевказані норми та положення щодо посадових обов`язків позивач, суд дійшов висновку, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було правомірним.
З урахуванням порушень, які були встановлені дисциплінарною комісією та відображені у акті службового розслідування, Військовою частиною НОМЕР_1 правомірно видано акт службового розслідування проведеного на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №355 від 14.02.2025 року, наказ командира військової частини НОМЕР_1 №65 від 14.02.2025 року та всі супутні документи, а тому відсутні підстави для задоволення позову.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.
У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, питання щодо розподілу судових витрат відповідно до вимог ст. 139 КАС України, не вирішується.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У задоволенні адміністративного позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними, скасування акт, наказ та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв