Справа № 600/4282/22-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/4282/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій протиправними ,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові, з урахуванням уточнених позовних вимог, та закриття провадження в частині позовних вимог, позивач просить суд винести рішення, яким:

- визнати протиправними дії ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які є працівниками Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України стосовно незаконного заволодіння та пошкодження телефону Samsung НОМЕР_1 , застосування фізичної сили, а також фактичного затримання, що відбулось у період з 13:34 до 13:51 год 10.06.2022;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України відшкодувати матеріальну шкоду шляхом стягнення з відповідача 4500 грн та відшкодувати моральну шкоду шляхом стягнення з відповідача 12000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що працівниками Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Плантоном Віктором Миколайовичем та ОСОБА_3 10.06.2022 р. незаконно здійснено заволодіння та пошкодження телефону Samsung SM-A715F, застосовано фізичну силу до позивача, а також фактично було незаконно затримано у період з 13:34 до 13:51 год. Позивач вказує, що спірний інцидент відбувся внаслідок зупинення працівниками поліції транспортний засіб Chery Amulet ДНЗ НОМЕР_2 , у якому позивач був пасажиром. Після зупинки даного транспортного засобу, працівниками поліції було затримано захисника позивача Шеромова В.Д., після чого позивач вийшов з автомобіля та почав знімати незаконні дії працівників поліції на телефон. Однак, працівник поліції Бобик Д.А. незаконно заволодів телефоном позивача, вирвавши з рук, після чого жбурнув його у салон авто, у зв`язку із чим телефон отримав механічні пошкодження у вигляді пошкодження екрану. Крім того, позивач вказує, що був позбавлений права на отримання професійної правничої допомоги, оскільки його захисник перебував у патрульному автомобілі протягом усього часу затримання позивача. Також позивач стверджує, що відносно нього було незаконно застосовано фізичну силу без попередження, його було заштовхано в автомобіль і заборонено його покидати, що вказує на фактичне затримання. На підставі вказаного позивач вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати матеріальну шкоду в сумі 4500 грн за пошкоджений телефон та відшкодувати моральну шкоду в сумі 12000 гривень.

Відповідач заперечував проти задоволення позову та вказав, що позивачем грубо та свідомо було порушено законодавчі вимоги, внаслідок чого під час зупинки транспортного засобу Chery Amulet ДНЗ НОМЕР_2 , в якому позивач був пасажиром, він самовільно залишив транспортний засіб та почав перешкоджати роботі поліцейських та здійснювати відеозйомку, у зв`язку із чим до нього були застосовані відповідні легкі та пропорційні заходи впливу, які були спрямовані на повернення позивача до автомобіля. Також відповідач повністю відкинув доводи позивача щодо його затримання та вказує на відсутність обмеження його свободи дій і пересування. Крім того, відповідач повністю заперечував проти завданої матеріальної шкоди, вказував, що на момент спірних подій телефон позивача був у користуванні протягом майже двох років та міг зазнати природного зносу та пошкоджень не пов`язаних із діями поліцейського. Також відповідач вказує на відсутність належних доказів причинно-наслідкового зв`язку між діями поліції та заявленими пошкодженнями телефону. Крім того, відповідач вважає недоведеними вимоги щодо завданої моральної шкоди, як і відсутність підстав для задоволення вказаних вимог.

Рух справи у суді

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 04.12.2024 року позовну заяву повернуто позивачу.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2025 року скасовано ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 04.12.2024 року, а справу направлено на продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття позовного провадження.

Ухвалою суду від 08.05.2025 р. прийнято адміністративну справу до свого провадження та продовжено розгляд зі стадії вирішення питання про відкриття позовного провадження.

Ухвалою суду від 24.06.2025 р. закрито провадження в адміністративний справі за позовом, в частині позовних вимог про зобов`язання Департамент патрульної поліції Національної поліції України принести публічні вибачення шляхом розміщення на офіційному сайті відповідача відповідне повідомлення.

Ухвалою суду від 01.07.2025 р. відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про застосування заходів процесуального примусу та направлення копії справи до правоохоронних органів.

Також, ухвалою суду від 01.07.2025 р. відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про призначення комплексної судової експертизи.

Крім того, ухвалою суду від 01.07.2025 р. клопотання про збільшення позовних вимог (зміну предмету позову) та уточнення позовних вимог повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалою суду від 13.08.2025 р. відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи у загальному позовному провадженні. Відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про призначення судово-психологічної експертизи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Матеріали справи містять копію договору про надання правової допомоги ОСОБА_1 від 29.04.2022 р. (том 1 а.с. 182-183).

До матеріалів позову було додано акт технічного огляду №5245-22 від 08.12.2022 р. СПД-ФО Форемний С.Б. «Вірта Сервіс», в якому міститься інформація щодо пошкодження телефону Samsung SM-A715F та визначення вартості ремонту станом на 08.12.2022 р. в сумі 4500 року. (том 1 а.с. 184).

Також матеріали справи містять квитанцію від 20.07.2020 р. про сплату позивачем за придбаний телефон Samsung SM-A715F в сумі 20498 гривень. (том 1 а.с. 185).

На запит позивача від 13.06.2022 р. відповідачем надано інформацію, згідно листа від 22.06.2022 р., до якого позивачу було надано відеозаписи створені 10.06.2022 р. за його участі з нагрудних бодікамер поліцейських. (том 1 а.с. 187).

Також, на запити позивача від 08.07.2022 р. позивачу було надано інформацію щодо його звернень 10.06.2022 р. на спецлінію « 102» ГУНП в Чернівецькій області та звукові файли запису розмов з оператором спецлінії. (том 1 а.с. 188-191).

Матеріали справи містять копії аудіо та відеодоказів подій, що мали місце 10.06.2022 р. (том 1 а.с. 206).

До матеріалів справи додано копії довідки огляду позивача у медичному закладі 23.04.2024 р., довідки Громадської організації «Психологічної допомоги і просвіти «Знайди себе» від 19.04.2024 р. та від 05.06.2024 р. про пройдений курс психотерапії з 17.05.2022 р. протягом 8 місяців. (том 1 а.с. 246).

Мотивувальна частина

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію» поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу: 1) фізичний вплив (сила); 2) застосування спеціальних засобів; 3) застосування вогнепальної зброї.

Фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 43 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим.

Попередження може бути зроблено голосом, а за значної відстані або звернення до великої групи людей - через гучномовні установки, підсилювачі звуку.

Вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, медіа (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно з ст. 365 КК України перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб, - карається обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вони супроводжувалися насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, - караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, якщо вони спричинили тяжкі наслідки, - караються позбавленням волі на строк від семи до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Згідно з положеннями ст. 3 та ч. 1 ст. 16 Закону України «Про звернення громадян» скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, медіа, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

У Рішенні від 01.12.2004 № 18-рп/2004 Конституційний Суд України розтлумачив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам.

Отже, охоронюваний законом інтерес полягає у прагненні особи набути певних матеріальних або нематеріальних благ з метою задоволення певних потреб, якщо такі прагнення є абстрактними, тобто випливають із певного суб`єктивного права у конкретних правовідносинах. Тому порушення охоронюваного законом інтересу, яке дає підстави для звернення особи за судовим захистом, є створення об`єктивних перешкод на шляху до здобуття відповідного матеріального та/або нематеріального блага.

При цьому, позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до висновку, що сформований у постанові Верховного Суду України від 15.11.2016 у справі № 800/301/16, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Аналогічний висновок, сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 802/2474/17-а.

Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Відсутність у заявника прав чи обов`язків у зв`язку із вчиненням оскаржуваних дій не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Суд зазначає, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи - позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 826/4406/16, від 15.08.2019 у справі № 1340/4630/18, від 23.12.2019 у справі № 712/3842/17, від 27.02.2020 у справі № 500/477/15-а.

Слід відмітити, що події мали місце в перші місяці війни, коли в Україні діяв воєнний стан згідно із Указом Президента України № 64/2022 року від 24 лютого 2022 року. Спірні правовідносини пов`язані із діями працівників патрульної поліції, які відбулись 10.06.2022 р., внаслідок зупинення працівниками поліції транспортного засобу Chery Amulet ДНЗ НОМЕР_2 , у якому позивач був пасажиром. Під час вказаних подій, за доводами позивача, працівниками поліції було перевищено службові повноваження, внаслідок чого до позивача незаконно застосовано фізичну силу, затримано та пошкоджено телефон Samsung SM-A715F.

Суд звертає увагу, що у спорах з приводу перевищення поліцейським повноважень передбачена спеціальна процедура оскарження таких дій та притягнення відповідальних осіб до відповідальності, визначена Законом України «Про звернення громадян», проведення службового розслідування згідно з Дисциплінарним статутом Національної поліції України, притягнення до кримінальної відповідальності згідно з КК України. Саме вказаний порядок, передбачає можливість своєчасного, повного та всебічного дослідження обставин перевищення службовими особами поліції своїх повноважень шляхом проведення відповідного службового розслідування, допиту свідків, отримання пояснень від осіб, тощо. При цьому, законодавством визначено право оскаржити до суду результати розгляду скарги на дії чи рішення посадової особи Національної поліції. Однак, у спірних правовідносинах позивачем не надано доказів оскарження (звернення зі скаргою) дій працівників поліції до вищого органу чи прокуратури з метою притягнення винних осіб до відповідальності.

Отже, суд встановив, що позивачем оскаржено до суду дії працівників поліції під час подій, які відбулись 10.06.2022 р. без (попереднього) звернення зі скаргою до вищого органу чи прокуратури.

Щодо змісту заявленого позову, суд зазначає, що спірні події відбулись 10.06.2022 р. під час дії воєнного стану введеного на території України з 24.02.2022 року.

Згідно положень статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до п.6, 7 ч.1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: 6) встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів; 7) перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

При цьому, положення ст. 18 Закону України «Про дорожній рух» під час зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейського знаходитися на своєму місці до відповідного розпорядження або вимоги поліцейського.

Судом досліджено відеодокази подій, що мали місце 10.06.2022 р., відповідно до яких видно, що працівник поліції ОСОБА_2 під час зупинки транспортного засобу Chery Amulet ДНЗ НОМЕР_2 підходить до автомобіля з боку водія, і спілкується з водієм. Надалі із пасажирського місця виходить громадянин ОСОБА_4 рухається до поліцейського ОСОБА_2 та показує йому документ. На відео видно, що після цього до вказаного автомобіля прямують ще двоє поліцейських, а із зупиненого автомобіля виходить пасажир позивач по справі - Мінічев О.В. та починає здійснювати відеозйомку поліцейських. На іншому відеодоказі міститься запис, на якому працівник поліції Бобик Д.А. вказує позивачу - ОСОБА_1 на необхідності повернутися в транспортний засіб Chery Amulet ДНЗ НОМЕР_2 і притримує його за лікоть, вони розмовляють і позивач без спротиву сідає в автомобіль Chery Amulet ДНЗ НОМЕР_2 , поліцейський Бобик Д.А. забирає з рук ОСОБА_1 телефон і кидає його в салон автомобіля.

Позивач в позові зазначає, що під час зупинки транспортного засобу водієві не пояснили причини зупинки автомобіля і він як пасажир автомобіля не чув вимоги поліцейського про необхідність залишатись в автомобілі. Однак, пізніше позивач, як видно із відеозапису, повідомляє іншим поліцейським, які приїхали за викликом як група реагування, що чув вказану вимогу, але вийшов із автомобіля тому, що громадянина ОСОБА_5 поліцейські відводили до поліцейського автомобіля.

У відповідності до вимог статті 62 Закону України "Про Національну поліцію" законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Поряд із цим, суд критично ставиться до доводів позивача щодо перевищення поліцейським повноважень застосованого до нього фізичного впливу, затримання та пошкодження телефону, оскільки зі змісту вказаних відеодоказів вказаного не вбачається, йому було вказано не покидати автомобіль з якого він вийшов і позивач сам в нього й повернувся, виконавши вимоги поліцейського. З матеріалів відеодоказу не підтверджено того, що позивача було затримано.

Протокол про адміністративні правопорушення щодо позивача поліцейськими не складався.

Суд також критично ставиться до доводів позивача щодо завданої матеріальної шкоди, оскільки акт технічного огляду щодо пошкодження телефону Samsung SM-A715F складено 08.12.2022 р., майже через шість місяців після спірного інциденту. Також, на момент спірних правовідносин, вказаний телефон перебував у користуванні позивача майже два роки, що у своїй сукупності вказує на відсутність об`єктивної можливості наразі встановити реальність завданої шкоди саме під час інциденту 10.06.2022 р., а з наданих відеодоказів неможливо чітко констатувати наявність пошкодження працівником поліції телефону Samsung SM-A715F.

З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що підстав для задоволення позову немає. Суд також відхиляє доводи позивача щодо завданої моральної шкоди діями працівників поліції, оскільки протиправність таких дій під час судового розгляду не була встановлена судом та не доведена позивачем.

Решта доводів сторін не впливають на висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем доведено правомірність дій під час виконання службових повноважень, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати

Відповідно до ч.2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки відповідач не поніс відповідні витрати з розглядом справи, суд не вирішує питання про їх стягнення.

Керуючись статтями 9, 14, 77, 78, 90, 139, 143, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України ,-

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, ).

Суддя Т.М. Брезіна