Справа № 240/6384/25
Суддя: Шувалова Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Житомир справа № 240/6384/25

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шувалової Т.О., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу в електронній формі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 01.10.2024 року №81 про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити переведення ОСОБА_1 з 24.09.2024 року з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-ІV на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII та здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки №4433 від 20 вересня 2024 року про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця виданої Управлінням соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області.

На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Житомирській області. З 01 листопада 2016 року отримувала пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII. З 01.03.2022 року її було переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року

№ 1058-IV.

24 вересня 2024 року вона звернулася до ГУ ПФУ у Житомирській області із заявою про перерахунок та переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII, який набрав чинності 01 травня 2016 року. Проте у задоволенні заяви рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 01 жовтня 2024 року №81 відмовлено.

Позивачка не погоджується із цим рішенням та вказала, що спірні правовідносини не стосуються перерахунку одного і того ж виду пенсії, адже у своїй заяві вона просила перевести її на інший вид пенсій за віком у межах іншого закону. Вважає, що має право на переведення на інший вид пенсії за віком та проведення перерахунку на підставі довідки від 20 вересня 2024 року № 4433.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 01 травня 2025 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області, запропоновано подати до суду письмові пояснення щодо заявлених позовних вимог.

Відповідач, заперечуючи проти позову, надав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що рішення про відмову у перерахунку пенсії від 01.1.2024 №81 є обґрунтованим, оскільки позивач скористалася правом на призначення пенсії державного службовця, тому їй не може бути проведено перерахунок пенсії на підставі поданих довідок та призначення пенсії згідно з пунктами 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII, так як ці положення стосуються осіб, які реалізують право на призначення пенсії державного службовця з 01 травня 2016 року вперше.

Оскільки позивачу вже була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» та було зроблено перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як більш доцільний, оскільки розмір пенсії, обчисленої відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є більшим, ніж розмір пенсії за Законом України «Про державну службу». Таким чином, переведення є недоцільним, оскільки розмір пенсії зменшиться. Право на розрахунок пенсії за наданими до заяви оновленими довідками відсутнє.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, подала до суду письмові пояснення, у яких зазначила, що позивачці вже призначалась пенсія за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» та не передбачає проведення перерахунку раніше призначених пенсій державних службовців. Проти позовних вимог заперечували та просили в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, у зв`язку із безпідставністю та необґрунтованістю.

На підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивачка ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області.

05 липня 2016 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком, за результатом розгляду якої їй було призначено пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу» №889-VІІ.

З 01 березня 2022 позивачка переведена на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058.

Вказані обставини не є спірними.

24.09.2024 року позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про перерахунок пенсії за новими окладами відповідно до Закону України «Про державну службу». Надала довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця Управління соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області від 20 вересня 2024 року № 4433.

За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів, за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Львівській області прийнято рішення від 01.10.2024 №81, яким відмовлено в проведенні перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 рок №3723-ХІІ. Роз`яснено, що оскільки заявниці раніше була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу», проведення перерахунків пенсій із застосуванням нових довідок про заробітну плату не проводиться.

Листом ГУ ПФУ в Житомирській області позивача повідомлено про зміст рішення ГУ ПФУ в Львівській області. Також роз`яснено, що переведення з одного виду пенсії на інший є недоцільним, оскільки розмір пенсії після перерахунку зменшується.

Уважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернулася із цим позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

На підставі частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України гарантовано, що право на пенсійне забезпечення гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім`ї цих виплат у визначених законом випадках. Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об`єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо). Законодавець повинен робити це з дотриманням вимог Конституції України, в тому числі принципів рівності та справедливості.

Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України регламентовано, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01 травня 2016 року визначалися Законом України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XI (надалі - Закон України № №3723-XI).

01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» 10 грудня 2015 року № 889-VIII (надалі - Закон №889-VIII), пунктом 2 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення якого визнано такими, що втратили чинність: Закон України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Так згідно з пунктами 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За приписами частини першої статті 37 Закону №3723-XI на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стаж державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №822/524/18).

Отже, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII, та мають передбачені вік та страховий стаж.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 липня 2018 року у справі №591/6970/16-а.

Пунктом 2 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622 (зі змінами згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2024 року №823 Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, що є чинною з 20 липня 2024 року (далі - Порядок №622), також установлено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10 грудня 2015 р. №889-VIII Про державну службу на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. №3723-XII Про державну службу (далі - Закон) мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. №889-VIII Про державну службу: мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Згідно з пунктом 3-1 Порядку №622 державні службовці, які на день набрання чинності Законом №889-VIII займали посади державної служби та які пенсію, призначену відповідно до Закону, не отримували з дати призначення до дня набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. №889-VIII «Про державну службу», мають право на обчислення пенсії на умовах цього Порядку після звільнення з посади державної служби.

За приписами пункту 5 Порядку №622 довідки про заробітну плату державних службовців, визначені за формами згідно з додатками 1-6, видаються виключно для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10 грудня 2015 р. №889-VIII Про державну службу пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. №3723-XII Про державну службу та не є підставою для перегляду раніше призначеної пенсії державного службовця.

Не є спірною та обставина, що позивач має понад 20 років стажу державної служби. Більше того, у період з 03 липня 2016 року по 30 квітня 2022 року вона отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Тобто, така пенсія була призначена позивачу після набрання чинності Законом №889-VIII.

З 01 березня 2022 року позивачка отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV та цей спір виник через бажання позивача перейти на пенсію державного службовця та здійснити перерахунок пенсії на підставі довідки, виданої Управлінням соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області від 20 вересня 2024 року № 4433 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

Відповідач оскаржуваним рішенням у такому перерахунку відмовив з тих підстав, що пенсія, призначена на підставі Закону №3723-ХІІ, перерахунку на підставі оновлених довідок не підлягає. У відзиві на позов відповідач також зазначив, що у разі переведення на інший вид пенсії розмір пенсії внаслідок переведення буде меншим, ніж отримувана на теперішній час пенсійна виплата до переведення.

Отже, ключовим у цій справі є питання права особи, яка бажає перейти з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону №1058-IV, на отримання пенсії державного службовця за віком, якщо їй вже призначалась така пенсія раніше, з проведенням перерахунку відповідно до статті 37 Закону №3723-XII на підставі нової довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за посадою, з якої така особа вийшла на пенсію.

Суд зазначає, що Закон №889-VІІІ, так і Закон №1058-IV дійсно не передбачають підстав (умов) для перерахунку пенсії державного службовця у зв`язку зі збільшенням розміру заробітної плати працюючих службовців. Не передбачає таких підстав і стаття 37 Закону №3723-ХІІ.

Зважаючи на те, що позивачці вже було призначено пенсію за віком за нормами Закону України «Про державну службу», то відсутні підстави вважати, що в цьому випадку йдеться про призначення такого виду пенсії за вказаним Законом вперше.

Верховний Суд у постанові від 19 березня 2025 року у справі №300/936/23 за подібних обставин вказав, що враховуючи пряму дію закону в часі, до правовідносин щодо перерахунку пенсій застосовується законодавство, чинне на час, коли здійснюється перерахунок, а не те, яке діяло на час призначення пенсії. Оскільки законодавством не передбачено підстав та умов перерахунку пенсій, призначених відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, тому у відповідача не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивачки, на яку вона просила її перевести у зв`язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючих державних службовців, а відтак не було підстав і для переведення на пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ через зменшення розміру отримуваної пенсії.

Таким чином, за наявності права на отримання пенсії згідно зі статтею 37 Закону №3723-XII, проте за відсутності підстав для перерахунку такої пенсії у зв`язку із підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям, вирішальним є саме розмір пенсії, на який матиме право позивач в разі її переведення на таку пенсію у порівнянні із отримуваним нею розміром пенсії за Законом №1058-IV.

При цьому Верховний Суд у постанові від 19 березня 2025 року у справі №300/936/23 вказав, що Рішенням Конституційного Суду України від 23 грудня 2022 року №3-р/2022 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), підпункт 1 пункту 2 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII у тім, що він унеможливив перерахунок розмірів пенсій, призначених на підставі статті 37 Закону №3723-ХІІ зі змінами.

Конституційний Суд Україні звернув увагу на обов`язок Верховної Ради України внормувати перерахунок розмірів пенсій осіб, яким надано право на призначення пенсії на підставі статті 37 Закону №3723-ХІІ зі змінами, з урахуванням приписів Конституції України та цього Рішення.

Таким чином, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23 грудня 2022 року №3-р/2022, правове регулювання перерахунку пенсії у майбутньому зазнає змін. Однак до врегулювання Верховною Радою України питання перерахунку пенсій, призначених на підставі статті 37 Закону №3723-ХІІ, підстав для такого перерахунку немає.

Аналогічні правові висновки щодо застосування зазначених норм права були викладені у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2023 року у справі №520/6418/21.

Суд також зазначає, що відповідно до пункту 13 розділу ХV Прикінцеві та перехідні положення Закону №1058-ІV у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України Про державну службу, Про службу в органах місцевого самоврядування, Про статус народного депутата України, Про наукову і науково-технічну діяльність, її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення. До такого переведення розмір пенсій, призначених відповідно до зазначених законів, не переглядається. Пенсії, призначені відповідно до зазначених законів, індексуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, з урахуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до законів України Про державну службу, Про службу в органах місцевого самоврядування, Про статус народного депутата України", Про наукову і науково-технічну діяльність, та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону, а також видатки на індексацію зазначених пенсій фінансуються за рахунок коштів державного бюджету.

Позивач, якій раніше була призначена пенсія за віком державного службовця, має право на переведення на таку пенсію.

З матеріалів справи вбачається, що у разі проведення умовного переведення на пенсію за віком державного службовця за матеріалами пенсійної справи, розрахунок пенсійної виплати, яку може отримувати позивач у розмірі та із заробітку, з якого пенсія державного службовця була призначена у 2016 році становитиме - 1935,96 грн, що не є доцільним з огляду на розмір отримуваної пенсії позивачкою 2837,70 грн. На цьому наполягає і відповідач.

Таким чином, оскільки за результатами розгляду цієї справи суд дійшов висновку, що пенсія позивача не може бути перерахована згідно із Законом №3723-XII на підставі довідки Управління соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області від 20 вересня 2024 року № 4433 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, а у разі переведення на пенсію державного службовця за віком розмір пенсійної виплати буде меншим, ніж позивач отримує на цей час відповідно до Закону №1058-ІV, тому суд доходить висновку, що відсутні правові та фактичні підстави визнавати рішення ГУ ПФУ у Львівські області від 01 жовтня 2024 року №81 протиправним, оскільки воно не порушує права позивача на вибір пенсії на вигідніших умовах, що є метою будь-якого перерахунку пенсії.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналіз наведених вище норм чинного законодавства та встановлених обставин справи зумовлює висновок про відмову у задоволенні позову.

Підстави для вирішення питання розподілу судових витрат згідно зі статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, з огляду на те, що позивачу відмовлено у задоволенні позову.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, Львівська обл., Львівський р-н, 79016, , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О. Ольжича, 7, м. Житомир, Житомирська область, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 17 вересня 2025 р.

Суддя Т.О. Шувалова