Справа № 560/11344/25
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

18 вересня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Хмельницькій області до ОСОБА_1 про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за відповідачем рахується податковий борг в сумі 10713,28 грн, який утворився внаслідок несплати в установлені законодавством строки узгоджених сум податкових зобов`язань по податку на доходи фізичних осіб у вигляді мінімального податкового зобов`язання. Наявний борг підтверджується розрахунком суми заборгованості, податковою вимогою, податковими повідомленнями - рішеннями, та іншими документами доданими до позовної заяви.

Позивач виставив відповідачу податкову вимогу форми "Ф" від 12.03.2024 №0-2201, проте вжиті ним заходи не призвели до добровільного погашення відповідачем заборгованості, що зумовило звернення до суду з позовом.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує, що у власності ОСОБА_1 згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 13.11.2020 №1024 та №1025 перебувають земельні ділянки, з кадастровими номерами: :02:005:0073 та :02:005:0074, які знаходяться в оренді ТОВ «Україна 2001». При цьому, за вказані земельні ділянки ТОВ «Україна 2001» сплатило мінімальні податкові зобов`язання за 2022-2024 роки, що підтверджується відповідною податковою звітністю, зокрема розрахунками мінімального податкового зобов`язання за податкові (звітні) 2022-2024 роки. Таким чином, всі земельні ділянки відповідача перебували протягом 2022-2024 років у оренді ТОВ «Україна 2001».

Згідно частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною другою статті 263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши письмові докази, які знаходяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що за відповідачем рахується заборгованість в сумі 10713,28 грн, який утворився внаслідок несплати в установлені законодавством строки узгоджених сум податкових зобов`язань по податку на доходи фізичних осіб у вигляді мінімального податкового зобов`язання. Наявний борг підтверджується розрахунком суми заборгованості, податковою вимогою, податковими повідомленнями - рішеннями, та іншими документами доданими до позовної заяви.

Відповідно до ст.67 Конституції України, на платників податків покладено обов`язок сплачувати податки і збори в порядку і в розмірах, встановлених законом.

Згідно з п.16.1.4. ст.16 Податкового кодексу України (далі - ПК України, Кодекс), відповідач зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.57.1. ст.57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п.59.1 ст.59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.95.1. ст.95 ПК України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

За п. 95.2 ст.95.2 ст.95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Позивач виставив відповідачу податкову вимогу форми "Ф" від 12.03.2024 №0-2201, проте вжиті ним заходи не призвели до добровільного погашення відповідачем заборгованості, що зумовило звернення до суду з позовом.

Згідно п.42.2 ст. 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Підпунктами 87.1, 87.2 ст. 87 ПК України, джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Суд встановив, що у власності ОСОБА_1 згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 13.11.2020 №1024 та №1025 перебувають земельні ділянки, з кадастровими номерами: :02:005:0073 та :02:005:0074, які знаходяться в оренді ТОВ «Україна 2001», що підтверджуються копіями свідоцтв.

За вказані земельні ділянки ТОВ «Україна 2001» сплатило мінімальні податкові зобов`язання за 2022-2024 роки, що підтверджується відповідною податковою звітністю, зокрема розрахунками мінімального податкового зобов`язання за податкові (звітні) 2022-2024 роки, що підтверджується копіями розрахунків.

Крім того встановлено, що на адвокатський запит №17 від 23.07.2025 щодо сплати мінімальних податкових зобов`язань ТОВ «Україна 2001» за 2022-2024 роки за оренду земельних ділянок з кадастровими номерами: :02:005:0073 та :02:005:0074, які перебувають у приватній власності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 і надані в оренду ТОВ «Україна 2001», надійшла відповідь за №11116/6/22-01-04-04-14 від 29.07.2025, згідно якої ТОВ «Україна 2001» за 2022-2024 роки сплачено єдиний податок з сільськогосподарських виробників і до Хмельницької ДПІ подано податкові декларації до складу яких входять Додатки 3 «Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податкові (звітні) 2022-2024 роки, відповідно до яких включено до оподаткування земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:005:0073 та :02:005:0074.

З огляду на наведене вище, суд вважає, що позивачем не враховані вимоги Податкового кодексу України, зокрема відповідно до пп 162.1.1.1 ПКУ платником податку є фізична особа - резидент, яка володіє та/або користується (орендує (суборендує), на умовах емфітевзису, постійно користується) земельними ділянками, віднесеними до сільськогосподарських угідь, у частині мінімального податкового зобов`язання.

Відповідно до п. 38-1.3. ПКУ у разі передачі земельних ділянок в оренду (суборенду), емфітевзис або інше користування мінімальне податкове зобов`язання визначається для орендарів, користувачів на інших умовах таких земельних ділянок у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 170.1.1 п. 170.1 ст. 170 Податкового кодексу України податковим агентом платника податку орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар.

Відповідно до п.14.1.1-1. ст.14 ПК України адміністрування податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) та інших платежів відповідно до законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (далі - податків, зборів, платежів) - це сукупність рішень та процедур контролюючих органів і дій їх посадових осіб, що визначають інституційну структуру податкових та митних відносин, організовують ідентифікацію, облік платників податків і платників єдиного внеску та об`єктів оподаткування, забезпечують сервісне обслуговування платників податків, організацію та контроль за сплатою податків, зборів, платежів відповідно до порядку, встановленого законом.

Відповідно до ст.19-3 ПК України до функцій державних податкових інспекцій віднесено здійснення сервісного обслуговування платників податків, здійснення реєстрації та ведення обліку платників податків, об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням; формування та ведення Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, Єдиного банку даних про платників податків - юридичних осіб, реєстри, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи.

Згідно пункту 21.1.1. ст.21 ПК України, посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Суд зазначає, що суб`єкту владних повноважень було відомо, що ТОВ «Україна 2001» орендує вказані земельні ділянки та є платником єдиного податку. Відповідно до норм п. 297-1.1. ПКУ такі власники, орендарі, користувачі на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь, а також голови сімейних фермерських господарств, у тому числі щодо земельних ділянок, що належать членам такого сімейного фермерського господарства та використовуються таким сімейним фермерським господарством, зобов`язані подавати додаток з розрахунком загального мінімального податкового зобов`язання у складі податкової декларації за податковий (звітний) рік.

Вказана податкова звітність дозволяє ідентифікувати земельні ділянки, що знаходяться у власності Відповідача та передані в оренду ТОВ «Україна 2001» та підтверджує факт сплати мінімального податкового зобов`язання в межах сплати єдиного податку, як це визначено Податковим кодексом України.

Суд зазначає, що позиція позивача є необґрунтованою та суперечить принципу недопустимості подвійного оподаткування, оскільки вказані земельні ділянки орендуються та використовуються третьою особою ТОВ «Україна 2001», котре, в свою чергу повністю сплатило мінімальні податкові зобов`язання за вказаними земельними ділянками.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення вказаного вище податкового боргу заявлені необґрунтовано, а також непідтверджені належними та допустимими доказами, що в свою чергу не відповідає вимогам чинного законодавства України, а тому в їх необхідно відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч.5 ст.139 КАС України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи те, що в даному випадку суд відмовляє у задоволенні позовних вимог суб`єкта владних повноважень, а відповідач не заявив вимог щодо наявних у нього судових витрат пов`язаних із розглядом справи, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у Хмельницькій області до ОСОБА_1 про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу в розмірі 10713,28 грн - відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29001 , код ЄДРПОУ - 44070171)
Відповідач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )

Головуючий суддя О.П. Шевчук