Справа № 500/2655/25
Суддя: Грицюк Роман Петрович
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2655/25

17 вересня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грицюка Р.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, у якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності за 2024 рік як особі з інвалідністю II групи внаслідок війни в розмірі 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком, передбаченому частиною 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-XII;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до Дня Незалежності за 2024 рік як особі з інвалідністю II групи внаслідок війни в розмірі 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком, передбаченому частиною 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-XII, з урахуванням виплаченої суми.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є особою, яка має право на пільги, встановлені Законом №3551-XII. Відповідач виплатив позивачу разову грошову допомогу до Дня Незалежності України, однак вказана допомога виплачена у зменшеному розмірі. На звернення позивача, щодо виплати належної допомоги, відповідач листом повідомив йому про те, що разова грошова допомога до Дня Незалежності України виплачена йому в розмірах, передбачених чинним законодавством.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що законодавцем делеговано Кабінету Міністрів України право визначати порядок та розміри разової грошової допомоги, передбаченої Законом №3551.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою від 12.05.2025 суд відкрив провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 12.05.2025 суд зупинив провадження у справі до набрання чинності судовим рішенням у зразковій справі №440/14216/23. Ухвалою суду від 13.08.2025 суд поновив провадження у справі.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Суд встановив, що позивач є особою з інвалідністю II групи внаслідок війни і має право на отримання щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України.

Позивачу виплачена разова грошова допомога до Дня Незалежності України за 2024 рік відповідно до Постанови №369.

Не погодившись із розміром виплаченої разової грошової допомоги, позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому щорічну разову грошову допомогу до Дня Незалежності України за 2024 рік у належній сумі та здійснити виплату суми недоплаченої частини разової грошової допомоги до Дня Незалежності України у 2024 році, з урахуванням раніше виплаченого.

Відповідач листом повідомив позивача про те, що виплата разової грошової допомоги до Дня Незалежності України здійснена в розмірах, передбачених чинним законодавством.

Не погодившись із цією відмовою, позивач звернувся до суду із позовом.

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає правовий статус ветеранів війни та створення належних умов для їх життєзабезпечення є Закон №3551.

Відповідно до частини 5 статті 12 Закону №3551 (у редакції, чинній з 15.04.2023 з урахуванням змін, внесених Законом України від 20.03.2023 №2983-IX) щороку до Дня Незалежності України учасникам бойових дій виплачується разова грошова виплата у порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України в межах відповідних бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 2 квітня 2024 року № 369 "Про встановлення розмірів разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань, у 2024 році" грошова допомога виплачується до 24.08.2024 в такому розмірі:

особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, визнаних особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин:

- I групи - 3100 гривень;

- II групи - 2900 гривень;

- III групи - 2700 гривень;

учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися в зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1000 гривень;

особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, - 3100 гривень;

членам сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, статус яким установлено згідно з пунктом 1 статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, членам сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, дружинам (чоловікам) померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни, які не одружилися вдруге, дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни та жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, - 650 гривень;

учасникам війни та колишнім в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, особам, яких було насильно вивезено на примусові роботи, дітям партизанів, підпільників, інших учасників боротьби з націонал-соціалістським режимом у тилу ворога - 450 гривень.

Суд встановив, що позивач є особою з інвалідністю II групи внаслідок війни, а тому має право на отримання разової щорічної грошової допомоги до Дня Незалежності України за 2024 рік.

Позивачу виплачено у серпні 2024 разову щорічну грошову допомогу до Дня Незалежності України за 2024 рік у розмірі 2900 грн., передбаченому згадуваною вище постановою Уряду, а тому норми положень Закону №3551-XII та Порядку №369 відповідачем дотримані.

За таких обставин суд вважає помилковими твердження позивача про те, що він має право на отримання щорічної одноразової грошової допомоги до Дня Незалежності України за 2024 рік в більшому розмірі, оскільки виплата щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України за 2024 рік повинна була здійснюватися в розмірі, що встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 2 квітня 2024 року № 369 "Про встановлення розмірів разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань, у 2024 році".

Такі ж висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2025, ухваленій за результатами розгляду зразкової справи №440/14216/23.

Відповідно до частини 3 статті 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги задоволенню не підлягають. У зв`язку з відмовою в позові та за відсутності понесених позивачем судових витрат їх розподіл судом не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 17 вересня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46001, ).

Головуючий суддя Грицюк Р.П.