Справа № 380/8050/25
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/8050/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДИСКОНТКЮ» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості №UA209000/2025/900176/2 від 27.03.2025 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA209000/2025/900185/2 від 28.03.2025 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA209000/2025/900197/2 від 02.04.2025 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA209000/2025/900205/2 від 04.04.2025 року.

Посилається на те, що при митному оформленні товарів, які ввозилися на територію України, позивач визначив їхню митну вартість за основним методом ціною договору (контракту), вказавши її у декларації митної вартості, до якої підприємством було також додано документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів згідно з переліком, визначеним Митним кодексом України (далі МК України). На думку позивача, митний орган безпідставно не визнав заявлену митну вартість та незаконно прийняв рішення про відмову у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товару та коригування його митної вартості, застосувавши другорядні методи (резервний та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів). Позивач не погоджується із зазначеними в рішеннях про коригування митної вартості доводами митного органу та стверджує, що подані підприємством до митного оформлення та додатково на вимогу митного органу документи містять достатньо відомостей, що визначають та підтверджують числові значення складових митної вартості товару. На підставі наведеного вважає, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/900176/2 від 27.03.2025; №UA209000/2025/900185/2 від 28.03.2025; №UA209000/2025/900197/2 від 02.04.2025 та №UA209000/2025/900205/2 від 04.04.2025 року є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Просить позов задовольнити повністю.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що декларант задекларував митну вартість за першим методом, однак подані документи не містили всіх необхідних відомостей, зокрема замовлень покупця та заявок на перевезення, передбачених умовами контракту та договору перевезення. Вказано, що за умов поставки FOB декларант повинен був надати докази понесених витрат на транспортування, які є складовою митної вартості. Оскільки надані документи були неповними, а витребувані митним органом додаткові документи не подані, митний орган був позбавлений можливості перевірити достовірність заявленої митної вартості, що стало підставою для її невизнання. Зважаючи на викладене, вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/900176/2 від 27.03.2025; №UA209000/2025/900185/2 від 28.03.2025; №UA209000/2025/900197/2 від 02.04.2025 та №UA209000/2025/900205/2 від 04.04.2025 року є правомірними і підстав для їх скасування немає. Просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Ухвалою судді від 28.04.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДИСКОНТКЮ» (місце знаходження: 81300, Львівська обл., Мостиський р-н, м. Мостиська, вул.Будзиновського, буд. 8а, ) зареєстроване як юридична особа 26.05.2023 року. Основним видом економічної діяльності вказаного підприємства є неспеціалізована оптова торгівля (46.90).

14.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дисконткю» (далі по тексту ТОВ, покупець) та компанією «ZHEJIANG SAMS LEISURE PRODUCT CO., LTD» (постачальник, продавець) укладено зовнішньоекономічний Контракт №DSQ1123 від 14.11.2023, відповідно до якого продавець продає, а Покупець купує в асортименті товар.

Продавець постачає Товар партіями на підставі замовлення Покупця (п.1.2).

Найменування, асортимент, кількість та ціна за одиницю Товару узгоджуються Сторонами на кожну партію та зазначаються у Проформі інвойсах, які є невід`ємною частиною цього Контракту (п.1.3.).

Відповідно до комерційного рахунку-фактури (Invoice) №DSQ102224 від 24.12.2024 року позивач придбав у ZHEJIANG SAMS LEISURE PRODUCT CO., LTD наступні товари: 1)Меблі для сидіння з металевим каркасом не оббиті - Крісло штабелер. Загальна вартість 25534,60 доларів США.

27.03.2025 року декларант позивача, з метою митного оформлення товару, подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №25UA37U5, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації.

Умови поставки - FOB CN NINGBO (графа 20 декларації).

Митна вартість товару визначена за ціною контракту (основним методом) гр.43 митної декларації в розмірі вказаному у графі 45.

Одночасно декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №25UA37U5, в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, зазначені у графі 44 митної декларації.

Митний орган повідомив декларанта, що документи не містять достатньої інформації, необхідної для визначення числових значень складових митної вартості, та запропонував надати додаткові документи за визначеним переліком.

На вимогу митного органу декларантом надано наступні додаткові документи: прайс-лист; інтернет-пропозиція.

27.03.2025 року Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/900176/2, в графі 33 якого було вказано:

«…За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне:

- відповідно до п 1.2 контракту від 14.11.2023 р. за № DSQ1123 укладеного між компанією ZHEJIANG SAMS LEISURE PRODUCT CO., LTD та ТОВ «ДИСКОНТКЮ», продавець постачає товар партіями на підставі замовлень Покупця, які до митного оформлення декларантом не надано;

- згідно п. 1.3. Контракту, найменування, асортимент, кількість та ціна за одиницю товару узгоджується Сторонами на кожну партію та визначається у Проформі інвойсах, які є невід`ємною частиною Контракту. За аналізом положень контракту, таким не передбачений порядок погодження проформи інвойс, однак враховуючи, що така Проформа являється невід`ємною частиною контракту, то розуміється, що Проформа інвойс погоджується сторонами шляхом її безпосереднього підписання. Надана до митного оформлення копія проформа інвойс №DSQ102224 від 22.10.2024 підписана лише стороною Продавця та не містить підпису Покупця. За даних обставин така проформа не вважається підписаною, а відтак такою що узгоджує кількість, вартість та ціну товару, що в свою чергу не підтверджує числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Також за даних обставин слід вважати, що декларантом не у повному обсязі надано контракт та усі додатки до такого;

- відповідно до п.14 Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216, платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах, оформлена ініціатором в електронній або паперовій формі, повинна містити, серед інших, такий обов`язковий реквізит як підпис(и) [власноручний (i)/електронний(i)] відповідальної(их) особи (іб) платника, яка (і) відповідно до законодавства України має(ють) право розпоряджатися рахунком, або код автентифікації. На обох поданих до митного оформлення платіжних інструкціях від 25.10.2024 № 459 та від 05.02.2025 № 535, такий реквізит відсутній, що не дозволяє його розглядати як належний документ для підтвердження митної вартості.

- митна декларація країни відправлення №01316957 від 22.12.2024 не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт експорту товарів, через відсутність в графі «дата експорту» дати експорту, у зв`язку з чим наведені в ній відомості не є остаточними. В експортній декларації в графі «номер накладної (дорожнього листа)» наявний номер документу №177LBFBFN30F74A, який до митного оформлення не подано.

- відповідно до розділу 4 Договору про транспортно-експедиторське обслуговування від 23.08.2023 №23.08.2023 клієнт оплачує при перевезенні Морським транспортом, платежі за послуги з перевезення вантажу та супутні витрати пов`язані з таким перевезенням протягом 3 банківських днів з моменту виставлення рахунку, але до вивозу вантажу з порту». Однак, банківські платіжні документи які підтверджують факт оплати таких послуг Декларантом до митного оформлення не надано.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Відповідно до ч.ч.3-4 ст.53 МК України декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів для підтвердження числового значення заявленої митної вартості.

На вимогу декларантом надіслано: прайс-лист, інформація з інтернет видань. Документи подані на вимогу митного органу не усувають вищезазначені невідповідності. Інших документів на вимогу митного органу не надано.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.54 МК України, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 МК України, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.

Проведено консультації з декларантом згідно із ст.57 МК України.

Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року № 4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №UA500500/2025/3760 від 05.02.2025 р., де митна вартість становить 4,02 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.»

Відповідачем було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2025/000436. Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею рішення про коригування митної вартості №UA209000/2025/900176/2 від 27.03.2025 року.

Крім того, 26.06.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДИСКОНТКЮ» (далі по тексту ТОВ, покупець) та компанією «UPLION INDUSTRIAL CO., LIMITED» (постачальник, продавець) укладено зовнішньоекономічний Контракт №23UP4350, відповідно до якого Продавець постачає та передає у власність Покупця Вуличні Меблі (надалі Товар), а Покупець приймає та оплачує Товар згідно з інвойсами, які є невід`ємною частиною цього Контракту.

Продавець постачає Товар партіями на підставі замовлення Покупця (п.1.2).

Найменування, асортимент, кількість та ціна за одиницю Товару узгоджуються Сторонами на кожну партію та зазначаються у Проформі інвойсах, які є невід`ємною частиною цього Контракту(п.1.3.).

Відповідно до комерційного рахунку-фактури (Invoice) №24UP4773 від 17.01.2025 року позивач придбав у UPLION INDUSTRIAL CO., LIMITED наступні товари: 1)Садові парасольки та подібні парасольки: бічна парасолька садова для внутрішнього дворика в комплекті з стійкою та чохлом; 2) - Частини для парасольок садових - основа для парасоль. Загальна вартість 28011,00 доларів США.

28.03.2025 року декларант позивача, з метою митного оформлення товару, подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №25UA65U8, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації.

Умови поставки - FOB CN TIANJIN (графа 20 декларації).

Митна вартість товару визначена за ціною контракту (основним методом) гр.43 митної декларації в розмірі вказаному у графі 45.

Одночасно декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією.

№25UA65U8, в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, зазначені у графі 44 митної декларації.

Митний орган повідомив декларанта, що документи не містять достатньої інформації, необхідної для визначення числових значень складових митної вартості, та запропонував надати додаткові документи за визначеним переліком.

На вимогу митного органу декларантом надано наступні додаткові документи: прайс-лист; інтернет-пропозиція.

28.03.2025 року Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/900185/2, в графі 33 якого було вказано:

«…Під час розгляду документів встановлено наступне:

-Поставка товару здійснюється на підставі контракту від 26.06.2023р. № 23UP4350 далі (Контракт), укладеного між компанією UPLION INDUSTRIAL CO., LIMITED (постачальник) та ТОВ "ДИСКОНТКЮ" в особі директора Юрківа Володимира Миколайовича (покупець). Слід відмітити, що в контракті відсутні відомості про особу, уповноважену на укладання та підписання його від імені компанії UPLION INDUSTRIAL CO., LIMITED ., проте, п.10 Контракту передбачено, що будь які зміни та доповнення до Контракту здійснені за умови, якщо вони вчинені у письмовій формі та підписані уповноваженими на те представниками сторін.

- відповідно до п.1.2 Контракту Продавець постачає товар партіями на підставі замовлень Покупця, які до митного оформлення декларантом не надано;

- відповідно до п.1.1 контракту передбачається, що у порядку та на умовах визначених цим Контрактом Продавець поставляє та передає у власність Покупця вуличні меблі, а покупець приймає та оплачує товар згідно з інвойсами, які є невід`ємною частиною Контракту - згідно п. 1.3. Контракту, найменування, асортимент, кількість та ціна за одиницю Товару узгоджується Сторонами на кожну партією та визначається у Проформах-інвойсах, які є невід`ємною частиною Контракту. За аналізом положень контракту, таким не передбачений порядок погодження проформи інвойс, однак враховуючи, що така Проформа являється невід`ємною частиною контракту, то розуміється, що Проформа інвойс погоджується сторонами шляхом її безпосереднього підписання. Надана до митного оформлення копія проформа інвойс №DSQ102224 від 22.10.2024 підписана лише Стороною Продавця та не містить підпису Покупця. За даних обставин така проформа не вважається підписаною, а відтак такою, що узгоджує кількість, вартість та ціну товару, що в свою чергу не підтверджує числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Також за даних обставин слід вважати, що декларантом не у повному обсязі надано контракт та усі додатки до такого;

- у гр.«країна призначення» митної декларації країни експорту від 14.12.2024 №14687757 вказано POLAND що суперечить умовам даної зовнішньоекономічної операції, також не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт експорту товарів, через відсутність в ній дати експорту, у зв`язку з чим наведені в ній відомості не є остаточними.

- для підтвердження транспортно-експедиторських витрат декларантом надано рахунок-фактуру від 24.03.2025 року №TG240325006, яка містить посилання на договір від 21.06.2023р. №21.06.2023/1175ОД. Відповідно до п.1.3 умови надання послуг за цим Договором при здійсненні вантажу погоджується Сторонами у відповідній заявці на надання транспортно-експедиторських послуг. Заявка є невід`ємною частиною цього Договору. Така заявка декларантом до митного оформлення не подана що позбавляє можливості у повній мірі перевірити числові значення вартості товару, що містяться у поданих документах.

Отже, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Відповідно до ч.3-4 ст.53 МК України декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів для підтвердження числового значення заявленої митної вартості.

На вимогу декларантом додатково надано інформацію з Інтернет видань, прайс-лист. Документи, подані на вимогу митного органу не усувають вищезазначені невідповідності. Інших документів на вимогу митного органу не надано.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.54 МК України, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 МК України, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.

Проведено консультації з декларантом згідно із ст.57 МК України.

Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митному органі та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митному органі. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості для товару №1 слугувала МД №UA209170/2025/24724 від 24.03.2025 р., митна вартість становить 3,77 дол. США/кг., для товару №2 слугувала МД №100350/2025/369012 від 26.03.2025 р., митна вартість становить 3,31дол. США/кг., Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.»

Відповідачем було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2025/000448. Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею рішення про коригування митної вартості №UA209000/2025/900185/2 від 28.03.2025 року.

Крім того, 25.11.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДИСКОНТКЮ» (далі по тексту ТОВ, покупець) та компанією «LINHAI GLORY LEISURE PRODUCTS СО, LTD.» (постачальник, продавець) укладено зовнішньоекономічний Контракт №HW112024, відповідно до якого продавець продає, а Покупець купує в асортименті товар.Продавець постачає Товар партіями на підставі замовлення Покупця (п.1.2).

Найменування, асортимент, кількість та ціна за одиницю Товару узгоджуються Сторонами на кожну партію та зазначаються у Проформі інвойсах, які є невід`ємною частиною цього Контракту (п.1.3.).

Відповідно до комерційного рахунку-фактури (Invoice) №HW2024027WW від 22.01.2025 року позивач придбав у LINHAI GLORY LEISURE PRODUCTS СО, LTD наступні товари: 2) Меблі металеві для столових та житлових кімнат - стіл на металевому каркасі (стальна труба з порошковим покриттям) з стільницею із загартованого скла; 3) - Частини для парасольок садових: основа для парасоль (пристосувальний елемент для встановлення)).Загальна вартість 25 532,00 доларів США.

02.04.2025 року декларант позивача, з метою митного оформлення товару, подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №25UA29U4, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації.

Умови поставки - FOB CN NINGBO (графа 20 декларації).

Митна вартість товару визначена за ціною контракту (основним методом) гр.43 митної декларації в розмірі вказаному у графі 45.

Одночасно декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією.

№25UA29U4, в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, зазначені у графі 44 митної декларації.

Митний орган повідомив декларанта, що документи не містять достатньої інформації, необхідної для визначення числових значень складових митної вартості, та запропонував надати додаткові документи за визначеним переліком.

На вимогу митного органу декларантом надано наступні додаткові документи: прайс-лист; інтернет-пропозиція.

02.04.2025 року Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/900197/2, в графі 33 якого було вказано:

«…Під час розгляду документів встановлено наступне:

- поставка товару здійснюється на підставі контракту від 25.11.2024р. № HW112024 далі (Контракт), укладеного між компанією LINHAI GLORY LEISURE PRODUCTS CO., LTD. China (постачальник) та ТОВ "ДИСКОНТКЮ" в особі директора ОСОБА_1 (покупець).

- відповідно до п.1.2 Контракту Продавець постачає товар партіями на підставі замовлень Покупця, які до митного оформлення декларантом не надано;

- відповідно до п.1.1 контракту передбачається, що у порядку та на умовах визначених цим Контрактом Продавець поставляє та передає у власність Покупця вуличні меблі, а покупець приймає та оплачує товар згідно з інвойсами, які є невід`ємною частиною Контракту, згідно п.1.3. Контракту, найменування, асортимент, кількість та ціна за одиницю Товару узгоджується Сторонами на кожну партією та визначається у Проформі інвойсах, які є невід`ємною частиною Контракту. За аналізом положень контракту, таким не передбачений порядок погодження проформи інвойс, однак враховуючи, що така Проформа являється невід`ємною частиною контракту, то розуміється, що Проформа інвойс погоджується сторонами шляхом її безпосереднього підписання. Надана до митного оформлення копія проформа інвойс №HW2024027WW від 26.11.2024 підписана лише стороною Продавця та не містить підпису Покупця. За даних обставин така проформа не вважається підписаною, а відтак такою що узгоджує кількість, вартість та ціну товару, що в свою чергу не підтверджує числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Також за даних обставин слід вважати, що декларантом не у повному обсязі надано контракт та усі додатки до такого;

- у гр. «країна призначення» митної декларації країни експорту від 24.01.2025 №19517289 вказано POLAND, що суперечить умовам даної зовнішньоекономічної операції, також не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт експорту товарів, через відсутність в ній дати експорту, у зв`язку з чим наведені в ній відомості не є остаточними.

- для підтвердження транспортно-експедиторських витрат декларантом надано рахунок-фактуру від 25.03.2025 року № TG240325019, яка містить посилання на договір від 21.06.2023р. №21.06.2023/1175 ОД. Відповідно до п.1.3 умови надання послуг за цим Договором при здійсненні вантажу погоджується Сторонами у відповідній заявці на надання транспортно-експедиторських послуг. Заявка є невід`ємною частиною цього Договору. Така заявка декларантом до митного оформлення не подана що позбавляє можливості у повній мірі перевірити числові значення вартості товару, що містяться у поданих документах. Отже, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Відповідно до ч.3-4 ст.53 МК України декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів для підтвердження числового значення заявленої митної вартості.

На вимогу декларантом додатково надано інформацію з Інтернет видань, прайс-лист. Документи, подані на вимогу митного органу не усувають вищезазначені невідповідності. Інших документів на вимогу митного органу не надано.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.54 МК України, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 МК України, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.

Проведено консультації з декларантом згідно із ст.57 МК України.

Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митному органі та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митному органі. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості для товару №1 слугувала МД №UA500500/2025/7658 від 07.03.2025 р., митна вартість становить 4,02 дол. США/кг., для товару №2 слугувала МД №UA209230/2024/58286 від 26.06.2024 р., митна вартість становить 3,31дол. США/кг., Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.»

Відповідачем було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2025/000471. Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею рішення про коригування митної вартості №UA209000/2025/900197/2 від 02.04.2025 року.

Крім того, 21.10.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДИСКОНТКЮ» (далі по тексту ТОВ, покупець) та компанією «WUYI HONGSHENG LEISURE ARTICLES CO., LTD» (постачальник, продавець) укладено зовнішньоекономічний Контракт №2024WYHS, відповідно до якого продавець продає, а Покупець купує в асортименті товар.

Продавець постачає Товар партіями на підставі замовлення Покупця (п.1.2).

Найменування, асортимент, кількість та ціна за одиницю Товару узгоджуються Сторонами на кожну партію та зазначаються у Проформі інвойсах, які є невід`ємною частиною цього Контракту(п.1.3.).

Відповідно до комерційного рахунку-фактури (Invoice) №24WYHS1019-1 від 20.01.2025 року позивач придбав у WUYI HONGSHENG LEISURE ARTICLES CO., LTD наступні товари: 1) Лавки-гойдалки (качелі), садові. Загальна вартість 16354,80 доларів США.

04.04.2025 року декларант позивача, з метою митного оформлення товару, подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №25UA28U9, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації.

Умови поставки-FOB CN NINGBO (графа 20 декларації).

Митна вартість товару визначена за ціною контракту (основним методом) гр.43 митної декларації в розмірі вказаному у графі 45.

Одночасно декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією.

№25UA28U9, в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, зазначені у графі 44 митної декларації.

Митний орган повідомив декларанта, що документи не містять достатньої інформації, необхідної для визначення числових значень складових митної вартості, та запропонував надати додаткові документи за визначеним переліком.

На вимогу митного органу декларантом надано наступні додаткові документи: прайс-лист; інтернет-пропозиція.

04.04.2025 року Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/900205/2, в графі 33 якого було вказано:

«…Під час розгляду документів встановлено наступне:

- поставка товару здійснюється на підставі контракту від 21.10.2024р. №2024WYHS далі (Контракт), укладеного між компанією WUYI HONGSHENG LEISURE ARTICLES CO., LTD. China (постачальник) та ТОВ "ДИСКОНТКЮ" в особі директора ОСОБА_1 (покупець). - відповідно до п 1.2 Контракту Продавець постачає товар партіями на підставі замовлень Покупця, які до митного оформлення декларантом не надано;

- відповідно до п.1.1 контракту передбачається, що у порядку та на умовах визначених цим Контрактом Продавець поставляє та передає у власність Покупця вуличні меблі, а покупець приймає та оплачує товар згідно з інвойсами, які є невід`ємною частиною Контракту, згідно п. 1.3. Контракту, найменування, асортимент, кількість та ціна за одиницю товару УЗГОДЖУЄТЬСЯ Сторонами на кожну партією та визначається у Проформі інвойсах, які є невід`ємною частиною Контракту. За аналізом положень контракту, таким не передбачений порядок погодження проформи інвойс, однак враховуючи, що така Проформа являється невід`ємною частиною контракту, то розуміється, що Проформа інвойс погоджується сторонами шляхом її безпосереднього підписання. Надана до митного оформлення копія проформа інвойс №24WYHS1019-1 від 21.10.2024 підписана лише стороною Продавця та не містить підпису Покупця. За даних обставин така проформа не вважається підписаною, а відтак такою, що узгоджує кількість, вартість та ціну товару, що в свою чергу не підтверджує числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Також за даних обставин слід вважати, що декларантом не у повному обсязі надано контракт та усі додатки до такого;

- у гр.«країна призначення» митної декларації країни експорту від 26.01.2025 №19462300 вказано POLAND, що суперечить умовам даної зовнішньоекономічної операції, також не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт експорту товарів, через відсутність в ній дати експорту, у зв`язку з чим наведені в ній відомості не є остаточними;

- для підтвердження транспортно-експедиторських витрат декларантом надано рахунок-фактуру від 31.03.2025 року №2503325, яка містить посилання на договір від 31.07.2023 року №3107/23-01. Однак, в митній декларації під номером договору подана заявка №24WYHS1019-1 від 25.01.2025 року. Відповідно такий договір декларантом до митного оформлення не подано, що позбавляє можливості у повній мірі перевірити числові значення вартості товару, що містяться у поданих документах. Відповідно до ч.ч.3-4 ст.53 МК України декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів для підтвердження числового значення заявленої митної вартості.

На вимогу декларантом додатково надано інформацію з Інтернет видань, прайс-лист. Документи, подані на вимогу митного органу не усувають вищезазначені невідповідності. Інших документів на вимогу митного органу не надано.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.54 МК України, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 МК України, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.

Проведено консультації з декларантом згідно із ст.57 МК України.

Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ). Застосовано метод 2б (ст. 60 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-V розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №UA500580/2025/1905 від 13.03.2025 р. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.».

Відповідачем було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2025/000487. Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею рішення про коригування митної вартості №UA209000/2025/900205/2 від 04.04.2025 року.

Вважаючи протиправними рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/900176/2 від 27.03.2025; №UA209000/2025/900185/2 від 28.03.2025; №UA209000/2025/900197/2 від 02.04.2025 та №UA209000/2025/900205/2 від 04.04.2025 року, позивач звернувся з позовом про їх скасування.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відносини, з приводу яких виник даний спір, регулюються Митним кодексом України.

Відповідно до положень п.п.23, 24 ч.1 ст.4 МК України, митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно ст.ст.49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 МК України).

З аналізу наведених норм вбачається, що положення ст.53 МК України містять вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями ст.318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митному органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно зі ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 5 ст.54 МК України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з ч.1 ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування (ч.2 ст.55 МК України).

Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі (ч.5 ст.55 МК України).

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.2 та 3 ст.58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з ч.ч.4, 5 ст.58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним ч.2 ст.53 МК України. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Необхідність витребовування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Водночас повноваження контролюючого органу витребовувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Не надання декларантом витребовуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Неподання декларантом документів, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 МК України, не тягне для нього безумовних негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише в тому разі, коли у митниці будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

При перевірці судом у разі оскарження декларантом рішення про коригування митної вартості підлягають встановленню обставини та відомості, щодо яких у митного органу виникли сумніви, обґрунтованість причин та підстав витребовування додаткових документів,

неможливості визначення митної вартості за обраним декларантом методом та поданими й додатково витребовуваними документами.

У цій справі суд встановив, що позивач визначив митну вартість товарів за ціною договору, яка зазначена в рахунках-фактурі №DSQ102224 від 24.12.2024 року на суму 25 534,60 доларів США; №24UP4773 від 17.01.2025 року на суму 28 011,00 доларів США; №HW2024027WW від 22.01.2025 на суму 25 532,00 доларів США та №24WYHS1019-1 від 20.01.2025 на суму 16 354,80 дол. США.

На підтвердження заявленої митної вартості товару позивач надав митному органу разом з митною декларацією №25UA37U5 документи, визначені ч.2 ст.53 МК України, зокрема: Зовнішньоекономічний договір (контракт) №DSQ1123 від 14.11.2023; Рахунок-проформа №DSQ102224 від 22.10.2024; Рахунок-фактура (iнвойс) №DSQ102224 від 24.12.2024; Пакувальний лист Б/н від 24.12.2024; Коносамент №UTRUST24121582 від 25.12.2024; Накладна УМВС №31515860 від 23.03.2025; Автотранспортна накладна №1590 від 26.03.2025; Банківський платіжний документ №459 від 25.10.2024; Банківський платіжний документ №535 від 05.02.2025; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №LS-4631965 від 20.03.2025; Договір (контракт) про перевезення №23.08.2023 від 23.08.2023; Прайс-лист від 22.10.2024; Інформація інтернет видань від 27.03.2025; Митна декларація країни відправлення №01316957 від 22.12.2024.

На підтвердження заявленої митної вартості товару позивач надав митному органу разом з митною декларацією №25UA65U8 документи, визначені ч.2 ст.53 МК України, зокрема: Зовнішньоекономічний договір (контракт) №23UP4350 від 26.06.2023; Рахунок-проформа №24UP4773 від 11.12.2024; Рахунок-фактура (iнвойс) №24UP4773 від 17.01.2025; Пакувальний лист б/н від 17.01.2025; Коносамент №UTRUST25011536 від 22.01.2025; Накладна УМВС №31515845 від 23.03.2025; Автотранспортна накладна №8253 від 27.03.2025; Банківський платіжний документ №499 від 12.12.2024; Банківський платіжний документ №524 від 23.01.2025; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №TG240325006 від 24.03.2025; Довідка про транспортні витрати №2663 від 24.03.2025; Договір (контракт) про перевезення №21.06.2023/1175ОД від 21.06.2023; Прайс-лист; Інформація інтернет видань; Митна декларація країни відправлення №19640194 від 18.01.2025.

На підтвердження заявленої митної вартості товару позивач надав митному органу разом з митною декларацією №25UA29U4 документи, визначені ч.2 ст.53 МК України, зокрема: Зовнішньоекономічний договір (контракт) №HW112024 від 25.11.2024; Рахунок-проформа №HW2024027WW від 16.11.2024; Рахунок-фактура (iнвойс) №HW2024027WW від 22.01.2025; Пакувальний лист б/н від 22.01.2025; Коносамент №BW25010953 від 31.01.2025; Накладна УМВС №31515873 від 25.03.2025; Автотранспортна накладна №3950 від 01.04.2025; Банківський платіжний документ №496 від 29.11.2024; Банківський платіжний документ №511 від 14.01.2025; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №TG250325019 від 25.03.2025; Довідка про транспортні витрати №2668 від 25.03.2025; Договір (контракт) про перевезення №21.06.2023/1175ОД від 21.06.2023; Прайс-лист від 16.11.2024; Інформація інтернет видань від 02.04.2025; Митна декларація країни відправлення №19517289 від 24.01.2025.

На підтвердження заявленої митної вартості товару позивач надав митному органу разом з митною декларацією №25UA28U9 документи, визначені ч.2 ст.53 МК України, зокрема: Зовнішньоекономічний договір (контракт) №2024WYHS від 21.10.2024;Рахунок-проформа №24WYHS1019-1 від 21.10.2024; Рахунок-фактура (iнвойс) №24WYHS1019-1 від 20.01.2025; Пакувальний лист б/н від 20.01.2025; Коносамент №XM250100325 від 31.01.2025; Накладна УМВС №31516196 від 30.03.2025; Автотранспортна накладна №5522 від 03.04.2025; Банківський платіжний документ №453 від 22.10.2024; Банківський платіжний документ №542 від 13.02.2025; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №2503325 від 31.03.2025; Договір (контракт) про перевезення №3107/23-01 від 31.07.2023; Прайс-лист від 21.10.2024; Інформація інтернет видань від 04.04.2025; Митна декларація країни відправлення №19462300 від 26.01.2025.

Аналіз наведених вище документів дає підстави зробити висновок про те, що позивач до митного оформлення надав усі обов`язкові документи на підтвердження митної вартості товару, що передбачені ч.2 ст.53 МК України, які дають змогу визначити вартість товару за ціною договору. При цьому, надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових).

Натомість в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів відповідач зазначив, що подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2 та 3 ст.53 МК України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, а також що митним органом встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Надаючи правову оцінку аргументам відповідача у цій частині, суд виходить з наступного.

Стосовно посилань відповідача на те, що замовлення до Контракту не було подано, суд зазначає наступне.

Замовлення (заявка) до Контракту не є первинним документом, який містить інформацію про вартість товару, оскільки у заявці може міститися виключно кількість та асортимент товару, і така заявка не має жодного значення для числових визначень митної вартості. На законодавчому рівні відсутнє визначення обов`язкових реквізитів заявки до зовнішньоекономічного контракту, а тому вимога щодо її подання є необґрунтованою.

Разом з тим, до митного контролю позивачем було надано рахунки-проформи №DSQ102224 від 22.10.2024; №24UP4773 від 11.12.2024; №?HW2024027WW від 16.11.2024, рахунок-фактуру та платіжні документи. Рахунок-проформа за своєю суттю є попереднім інвойсом, що існує для узгодження ціни, обсягів поставки та інших умов. Саме проформа-інвойс, відповідно до п.1.3 контракту, є невід`ємною частиною договору та виконує роль замовлення, оскільки в ній зазначаються найменування, асортимент, кількість та ціна товару.

Таким чином, подані позивачем документи підтверджують усі витрати, понесені ТОВ «ДИСКОНТКЮ» за контрактами, та, відповідно, і правильність заявленої митної вартості товару. До того ж, перелік додаткових документів, визначений ч.3 ст.53 МК України, не містить такого документа, як замовлення (заявка), а ч.5 цієї ж статті прямо забороняє вимагати від декларанта будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом.

Отже, відсутність заявки не може бути підставою для невизнання заявленої митної вартості товару.

Стосовно доводів відповідач про те, що надані до митного оформлення проформи-інвойси №DSQ102224 від 22.10.2024; №DSQ102224 від 22.10.2024; №HW2024027WW від 26.11.2024 та №24WYHS1019-1 від 21.10.2024 підписані лише Стороною Продавця та не містять підпису Покупця, а відтак не можуть вважатися узгодженою та такими, що підтверджують кількість, вартість та ціну товару.

Суд встановив, що п.1.3 Контракту від 14.11.2023 №DSQ1123; від 26.06.2023 №23UP4350; від 25.11.2024р. №HW112024 та від 21.10.2024 №2024WYHS передбачено, що найменування, асортимент, кількість та ціна за одиницю товару узгоджуються Сторонами на кожну партію та визначаються у проформах-інвойсах, які є невід`ємною частиною Контракту. Разом з тим у зазначеному пункті не передбачено, що рахунок-проформа вважається погодженим лише у разі його підписання обома Сторонами.

Суд зазначає, що проформа-інвойс за своєю правовою природою є попереднім інвойсом, який використовується для узгодження ціни та обсягу поставки, і лише після його підтвердження складається комерційний інвойс. Зі змісту положень Контракту випливає, що порядок погодження проформи-інвойсу Сторонами прямо не визначений, проте враховуючи, що така проформа є невід`ємною частиною Контракту, погодження відбувається шляхом досягнення домовленостей між Сторонами щодо кількості, асортименту та ціни товару, які відображаються у проформі-інвойсі, складеній та підписаній Продавцем.

Суд бере до уваги, що для підтвердження митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті, позивачем до митного оформлення було надано повний пакет документів, які підтверджують складові митної вартості товару.

Таким чином, витрати на товар, які понесло ТОВ «ДИСКОНТКЮ» за Контрактами від 14.11.2023 №DSQ1123; від 26.06.2023 №23UP4350; від 25.11.2024р. №HW112024 та від 21.10.2024 №2024WYHS, підтверджені належними доказами та включені у заявлену митну вартість.

Стосовно зауважень відповідача про те, що на платіжних інструкціях від 25.10.2024 №459 та від 05.02.2025 №535 відсутні реквізити, підпис або код автентифікації.

Суд враховує, що банківські платіжні документи від 25.10.2024 №459 та від 05.02.2025 №535 були подані до банку з електронним цифровим підписом платника, що дало можливість банку сформувати вищевказані документи та провести платіж. Копії банківських платіжних документів, подані до митного оформлення, містять печатки банку, що підтверджує реальність проведення даної операції.

Отже, платіжні документи від 25.10.2024 №459 та від 05.02.2025 №535 містять усі обов`язкові реквізити, передбачені законодавством, і є підтверджуючими документами, що посвідчують здійснену ТОВ «ДИСКОНТКЮ» оплату за товар на користь контрагента Zhejiang Sams Leisure Product Co., LTD.

Таким чином, суд вказує на те, що зазначені банківські документи можливо ідентифікувати із даною поставкою товарів, а доводи відповідача про відсутність реквізиту підпису не можуть бути підставою для невизнання їх належними доказами фактичної оплати.

Щодо посилань відповідача на те, що митна декларація країни відправлення №01316957 від 22.12.2024 не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт експорту товарів, через відсутність у графі «дата експорту» дати експорту, а також у зв`язку з тим, що в експортній декларації у графі «номер накладної (дорожнього листа)» зазначений документ №177LBFBFN30F74A, який до митного оформлення не подано, суд зазначає таке.

Листом від 23.04.2025 компанія «Zhejiang Sams Leisure Product Co., LTD» надала пояснення, що номер №177LBFBFN30F74A відповідає номеру транспортного замовлення, яке також зазначене у графі SO NO у коносаменті №UTRUST24121582 від 25.12.2024, що стосується даної поставки. Shipping Order Number це унікальний ідентифікатор, який використовується для відстеження замовлення у системі перевізника чи логістичної компанії, а також служить посиланням на конкретну партію вантажу. Таким чином, зазначений у експортній декларації номер співвідноситься із документами, поданими до митного оформлення. Даний лист суд бере до уваги як належний та допустимий доказ.

Суд звертає увагу, що митна декларація країни відправлення за змістом ч.2 ст.53 МК України не є основним документом, який підтверджує митну вартість товарів. Відповідно до п.7 ч.3 ст.53 МК України копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості. При цьому декларант не впливає на порядок заповнення експортної декларації та подає її митниці у тому вигляді, у якому отримав від відправника.

Крім того, посадова особа митного органу не навела жодних чинних норм китайського законодавства, які регламентують порядок заповнення експортної декларації, і не вказала, яким чином саме вона мала бути заповнена, а лише висловила припущення без належного законодавчого обґрунтування.

Відповідно до ч.2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить установити при ухваленні судового рішення. Верховний Суд неодноразово наголошував, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а суди повинні належним чином мотивувати свої висновки, визнаючи чи відхиляючи докази.

Отже, суд зазначає, що надана експортна декларація №01316957 від 22.12.2024 у сукупності з іншими документами (коносаментом, транспортним замовленням, платіжними документами) підтверджує поставку товарів, і відсутність у ній відмітки про дату експорту не може бути самостійною підставою для невизнання заявленої митної вартості.

Щодо зауваження відповідача про ненадання банківських платіжних документів, які підтверджують факт оплати транспортно-експедиторських послуг, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.6 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. При цьому у ч.2 ст.53 МК України не визначено конкретний перелік документів, якими підтверджується розмір витрат на перевезення товарів.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14 дійшов висновку, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким(-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не встановлює обмежень щодо виду доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, та не вимагає, щоб такими доказами були лише фінансові чи бухгалтерські документи.

У підтвердження понесених витрат на транспортування позивачем надано: коносамент №UTRUST24121582 від 25.12.2024; накладну УМВС №31515860 від 23.03.2025; автотранспортну накладну №1590 від 26.03.2025; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг №LS-4631965 від 20.03.2025; договір про перевезення №23.08.2023 від 23.08.2023; митну декларацію країни відправлення №01316957 від 22.12.2024.

Окрім того, до матеріалів справи долучено платіжну інструкцію №585 від 24.03.2025, що стосується оплати за рахунком №LS-4631965 від 20.03.2025.

Таким чином, усі витрати ТОВ «ДИСКОНТКЮ» на транспортування підтверджені належними та допустимими доказами, а тому доводи митниці про ненадання підтверджуючих документів є безпідставними.

Стосовно посилань відповідача у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/900185/2 від 28.03.2025 про те, що контракт не містить відомостей щодо повноважного представника постачальника, який має право його укладати.

Суд встановив, що позивач звернувся до контрагента «UPLION INDUSTRIAL CO., LIMITED» з проханням роз`яснити, яка особа була уповноважена на укладання та підписання від імені компанії «UPLION INDUSTRIAL CO., LIMITED» зовнішньоекономічного контракту від 26.06.2023 №23UP4350. Листом від 10.04.2025 компанія «UPLION INDUSTRIAL CO., LIMITED» надала відповідь, що такою особою є Myron Liu. Даний лист суд бере до уваги як належний та допустимий доказ.

Суд зазначає, що на законодавчому рівні не визначено форми зовнішньоекономічних договорів (контрактів). Положення про форму зовнішньоекономічних договорів було затверджено наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України №201 від 06.09.2001, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства №1275 від 06.07.2020. Тому посилання відповідача на відсутність відомостей про особу, уповноважену на укладання та підписання від імені продавця зовнішньоекономічного договору, як підставу для винесення рішення про коригування митної вартості, є необґрунтованим.

Документи, які підтверджують повноваження особи представляти компанію, не визначені ч.ч.2 та 3 ст.53 МК України як такі, що обґрунтовують заявлену митну вартість та повинні безумовно чи на вимогу митного органу подаватися до митного контролю. Згідно з ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Щодо посилань відповідача на те, що митні декларації країни відправлення від 14.12.2024 №14687757; від 24.01.2025 №19517289 та від 26.01.2025 №19462300 не можуть бути взяті до уваги як документ, що підтверджують факт експорту товарів, у зв`язку з відсутністю у них дати експорту, а також з огляду на те, що у графі «країна призначення» зазначено POLAND, що суперечить умовам даної зовнішньоекономічної операції, суд зазначає таке.

Митна декларація країни відправлення за змістом ч.2 ст.53 МК України не є основним документом, який підтверджує митну вартість товарів. Відповідно до п.7 ч.3 ст.53 МК України копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості. При цьому декларант не впливає на порядок заповнення експортної декларації та подає її митному органу у тому вигляді, в якому отримав від відправника.

Крім того, посадова особа митного органу не навела жодних чинних норм китайського законодавства, які регламентують порядок заповнення експортної митної декларації, і не вказала, яким чином саме мала бути заповнена графа «країна призначення» чи зазначена дата експорту, а лише висловила власні сумніви та припущення без належного законодавчого обґрунтування.

За таких обставин, суд вважає, що надані експортні декларації №14687757 від 14.12.2024; від 24.01.2025 №19517289 та від 26.01.2025 №19462300 у сукупності з іншими документами (коносаментом, рахунками, платіжними документами) підтверджують поставку товарів і відсутність у них відмітки про дату експорту чи розбіжність у графі «країна призначення» не може бути самостійною підставою для невизнання заявленої митної вартості.

Стосовно зауважень відповідача про те, що заявки-замовлення на перевезення не були подані.

Суд зазначає, що заявка-замовлення на перевезення не є первинним документом, який містить відомості про вартість товару, а на законодавчому рівні відсутнє визначення її складових (реквізитів). Частини 2 та 3 статті 53 Митного кодексу України не визначають заявку на перевезення документом, що обґрунтовує заявлену митну вартість та повинен безумовно чи на вимогу митниці подаватися до митного контролю. Згідно з ч.?5 ст.?53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Аналогічна позиція щодо вимагання від імпортерів надання заявки на перевезення висловлена Верховним Судом у постанові від 16.11.2018 у справі №813/1012/17, де зазначено, що заявка на перевезення вантажу не є первинним чи розрахунковим документом і, відповідно, не підтверджує факт надання транспортних послуг чи їх вартість, тому вимога про її надання є безпідставною.

Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» від 24.05.2012 №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До таких документів можуть належати рахунок-фактура (акт виконаних робіт/наданих послуг), банківські та платіжні документи, калькуляція транспортних витрат тощо. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14 наголосив, що якщо законом не визначено, якими доказами має підтверджуватися розмір витрат на перевезення, такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами, зокрема й фінансовими або бухгалтерськими документами.

У обґрунтування заявлених транспортних витрат позивачем до митного контролю було подано Договір транспортного експедирування, рахунок на перевезення, калькуляцію перевезення, автотранспортну накладну та копію митної декларації країни відправлення.

Крім того, позивачем було долучено до позову заявки на надання транспортно-експедиторських послуг №2663 від 20.01.2025 та №2668 від 24.01.2025. Суд бере ці заявки до уваги як належні та допустимі докази, що підтверджують умови та факт здійснення транспортно-експедиторських послуг.

Таким чином, декларантом було надано весь пакет товаросупровідних документів, які підтверджують транспортні витрати, відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. №?599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення».

Щодо зауважень відповідача про те, що договір від 31.07.2023 №3107/23-01 декларантом до митного оформлення не подано, суд зазначає таке.

Дане твердження не відповідає дійсності, оскільки договір від 31.07.2023 №3107/23-01 зазначений у графі 44 митної декларації №?25UA28U9 від 04.04.2025 під кодом 4301 із позначкою «m». Більше того, цей документ зазначено посадовою особою митниці у Картці відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №?UA209170/2025/000487, а також у Рішенні про коригування митної вартості товарів №?UA209000/2025/900205/2 від 04.04.2025.

Позначка «m» біля коду у графі 44 митної декларації свідчить, що вказаний документ надавався митному органу в попередніх випадках митного оформлення товарів із застосуванням МД.

Відповідно до ч.?6 ст.?53 МК України документами, що підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Отже, у частині 2 ст.?53 МК України не визначено конкретний перелік документів, якими підтверджується розмір витрат на перевезення товарів. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.05.2019 у справі №?804/16553/14 зазначив, що «якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким(-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи)».

Наказ Міністерства фінансів України «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» від 24.05.2012 №599 визначає, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До таких документів можуть належати:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рахунок-фактура від 31.03.2025 року №2503325 та відповідна заявка на перевезення, долучені позивачем до позову, є належними та допустимими доказами підтвердження транспортно-експедиторських витрат.

Стосовно доводів відповідача про те, що ним проводилися консультації із декларантом з метою визначення основи вартості товару, суд такі не приймає до уваги, оскільки вважає, що формальне посилання відповідача в оспорюваних рішеннях на проведення консультацій із декларантом без фактичного їх проведення не може бути підтвердженням здійснення таких консультацій. Як зазначено вище, відповідач не конкретизував документи, які слід подати декларантом для підтвердження задекларованої митної вартості товару, що ставить під сумнів проведення таких консультацій в усній формі взагалі.

Аналогічно правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 14.06.2022 року у справі №809/257/17.

При прийнятті оскаржуваних рішень відповідачем використано інформацію з ЦБД, а саме: МД №UA209170/2025/24724 від 24.03.2025; №UA100350/2025/369012 від 26.03.2025; №UA500500/2025/7658 від 07.03.2025; №UA209230/2024/58286 від 26.06.2024 та №UA500580/2025/1905 від 13.03.2025.

Так, метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів передбачено ст.59 Митного кодексу України, якою, зокрема передбачено, що при застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник. Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари. У разі відсутності такого продажу використовується вартість операції з ідентичними товарами, що продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

Суд вказує, що оскаржувані рішення відповідача не містять інформації (у тому числі щодо митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), яка призвела до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої ним, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Митним органом не враховано, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, необхідно навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів, не зазначено чи за такими ж товаро-супровідними документами поставлявся ідентичний товар, тощо. Тобто не надано доказів, що ввезення вказаних товарів відбувалося на тих же умовах доставки та з тією ж самою відстанню.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

В той же час, митний орган не надав доказів на підтвердження тієї обставини, що позивачем у митній декларації були зазначено не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.

Наявність у автоматизованій системі аналізу та управління ризиками за напрямом митної вартості відомостей про те, що ідентичний чи подібний товар розмитнювався за більшою митною вартістю, ніж задекларував позивач, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2025 року у справі №300/784/24.

Стосовно інших підстав, викладених у спірних рішеннях про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/900176/2 від 27.03.2025; №UA209000/2025/900185/2 від 28.03.2025; №UA209000/2025/900197/2 від 02.04.2025 та №UA209000/2025/900205/2 від 04.04.2025, то такі є необґрунтованими, адже відповідачем не доведено їх вплив на задекларовану позивачем митну вартість товару.

В контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалися між їх суб`єктами, суд вважає, що в даному випадку контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 20.06.2023 року у справі №1.380.2019.006247, принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, є орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури. Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Втім, в оскаржуваних рішеннях відповідач не вказував на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеного у митній декларації; не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах; не вказано які саме додаткові документи витребовувались у декларанта для підтвердження митної вартості та які документи не було надано.

Беручи до уваги те, що оскаржувані рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/900176/2 від 27.03.2025; №UA209000/2025/900185/2 від 28.03.2025; №UA209000/2025/900197/2 від 02.04.2025 та №UA209000/2025/900205/2 від 04.04.2025, є правовими актами індивідуальної дії, суд констатує невідповідність таких рішень критеріям чіткості та зрозумілості, що породжує його неоднозначне трактування, а тому такі рішення належить визнати протиправним та скасувати.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Щодо судового збору, то згідно ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такий відшкодовується позивачу у повному обсязі.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то питання щодо їх стягнення вирішуватиметься судом протягом п`яти днів після ухвалення цього судового рішення за умови подання відповідних доказів. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява, у відповідності до ч.7 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягатиме залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 139, 72-77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості №UA209000/2025/900176/2 від 27.03.2025 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості №UA209000/2025/900185/2 від 28.03.2025 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості №UA209000/2025/900197/2 від 02.04.2025 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості №UA209000/2025/900205/2 від 04.04.2025 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (місцезнаходження: вул.Костюшки, 1, м.Львів, 79000; код ЄДРПОУ: 43971343) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ДИСКОНТКЮ» (місце знаходження: 81300, Львівська обл., Мостиський р-н, м. Мостиська, вул. Будзиновського, буд. 8а, ) судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 7570 (сім тисяч п`ятсот сімдесят) гривень 50 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.