Справа № 300/5177/25
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" вересня 2025 р. справа № 300/5177/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Матуляка Я.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє Комарницький Едуард Григорович до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій та рішень, зобов`язання до вчинення дій,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (Відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (Відповідач-2) про визнання протиправними дій та рішень, зобов`язання до вчинення дій.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про те, що рішенням від 25.03.2025 Відповідач-1 відмовив позивачу у виплаті допомоги на поховання померлого чоловіка ОСОБА_3 з підстав невідповідності прізвища померлого у доданих до заяви свідоцтві про смерть та у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання (зазначено Долішний), матеріалам пенсійної справи (вказано ОСОБА_4 , згідно паспорта). Рішенням від 29.05.2025 Відповідач-2 відмови позивачу у призначенні та виплаті пенсії по втраті годувальника з мотивів невідповідності зазначеного у паспорті та довідці про реєстрацію місця проживання прізвища померлого годувальника (вказано ОСОБА_4 ), свідоцтву про смерть (вказано ОСОБА_4 ). Позивач вважає такі рішення протиправними, позаяк, відповідачами не взято до уваги обставини встановлені рішенням Долинського районного суду від 10.03.2025 по справі №2-о/343/64/25, яким встановлено факт належності пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 виданого ОСОБА_3 , а також те, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 був чоловіком ОСОБА_1 .
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.07.2025 дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліку.
12.08.2025 представником позивача зазначений в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недолік усунутий.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.08.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
28.08.2025 на адресу суду від Відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваного рішення. Звертає увагу суду на ту обставину, що рішенням Долинського районного суду від 10.03.2025 по справі №2-о/343/64/25 не встановлено факту належності одній і тій же особі доданих позивачем до заяви документів.
Відповідач-1 на адресу суду направив відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечу з мотивів правомірності прийнятої відмови у виплаті допомоги на поховання. Просить суд в задоволенні позову відмовити з тих підстав, що рішенням Долинського районного суду від 10.03.2025 по справі №2-о/343/64/25 не вказано, що свідоцтво видане на прізвище ОСОБА_4 належить пенсіонеру на прізвище ОСОБА_4 .
Розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, судом встановлено таке.
У зв`язку із смертю чоловіка ОСОБА_3 , ОСОБА_1 звернулась до пенсійного органу із заявами про виплату допомоги на поховання від 21.03.2025 та про перехід на пенсію по втраті годувальника від 21.05.2025.
Рішенням від 25.03.2025 за №2762/04-16 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відмовило ОСОБА_1 у виплаті допомоги на поховання з підстав невідповідності прізвища померлого у доданих до заяви свідоцтві про смерть та у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання (зазначено Долішний), матеріалам пенсійної справи (вказано Долішній, згідно паспорта) (а.с.18).

Рішенням від 29.05.2025 за №7725/03-16 Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області відмовило ОСОБА_1 в переведенні на пенсію по втраті годувальника з мотивів невідповідності зазначеного у паспорті та довідці про реєстрацію місця проживання прізвища померлого годувальника (вказано ОСОБА_4 ), свідоцтву про смерть (вказано ОСОБА_4 ) (а.с.19).

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідачів, представник позивача звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ч. 4 ст. 91 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) у разі смерті пенсіонера його сім`ї або особі, яка здійснила похорон, виплачується допомога на поховання в розмірі двомісячної пенсії.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) у солідарній системі надаються соціальні послуги за рахунок коштів Пенсійного фонду. До соціальних послуг, передбачених цим Законом, належить допомога на поховання пенсіонера.

Статтею 53 Закону №1058-IV передбачено, що у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.

Відповідно до пункту 5.1 розділу V постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особа, яка звертається по допомогу на поховання, подає до органу, що призначає пенсію, документ, що посвідчує особу заявника, заяву про виплату допомоги на поховання (додаток 7), свідоцтво про смерть та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання (додаток 14 до Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.07.2008 №1269/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.07.2008 за №691/15382) або довідку про смерть пенсіонера.

Крім того, частиною першою статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

В даному випадку позивачем оскаржуються рішення від 25.03.2025 за №2762/04-16 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову у виплаті допомоги на поховання та рішення від 29.05.2025 за №7725/03-16 Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову в переведенні на пенсію по втраті годувальника.

Слід зазначити, що в обидвох рішеннях, підставою для відмови слугувала встановлена відповідачами невідповідність прізвища померлого ОСОБА_3 у доданих позивачем до заяв документів, матеріалам пенсійної справи, в якій прізвище померлого зазначено ОСОБА_4 .

Судом досліджено наявні в матеріалах справи докази, в тому числі й свідоцтво про смерть, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання, паспорт, довідку про реєстрацію місця проживання, свідоцтво про шлюб та пенсійне посвідчення.

Суд зазначає, що в усіх випадках прізвище померлого зазначено ОСОБА_4 . Крім того, з копії паспорта громадянина України вбачається наявність виправлень в прізвищі ОСОБА_4 на ОСОБА_4 .

В той же час, пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 видане на ім`я ОСОБА_3 (а.с.22).

Відтак, суд доходить висновку, що помилка у написанні прізвища померлого чоловіка позивача ОСОБА_3 допущена саме працівниками пенсійного органу при вирішенні питання про призначення йому пенсії.

Водночас, судом встановлено, що рішенням Долинського районного суду від 10.03.2025 по справі №2-о/343/64/25, яким встановлено факт належності пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 виданого ОСОБА_3 , а також те, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 був чоловіком ОСОБА_1 (а.с.20-22).

Відтак, за наведених вище обставин суд доходить висновку, що відповідачі беззаперечно мали можливість встановити приналежність наданих позивачем документів на прізвище ОСОБА_4 , померлому пенсіонеру на прізвище ОСОБА_4 .

Як наслідок суд доходить висновку, що оскаржувані рішення є протиправними та підлягають до скасування.

Отже, зважаючи на вищенаведені висновки суду, а також те, що єдиною підставою для відмови у виплаті позивачу допомоги на поховання та переведенні на пенсію по втраті годувальника, слугувала розбіжність у прізвищі померлого пенсіонера, то з метою належного захисту порушених прав позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області виплатити позивачу допомогу на поховання померлого пенсіонера ОСОБА_3 та Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області перевести ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника з 21.05.2025, у зв`язку з чим провести перерахунок та виплату пенсії.

Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту також - Конвенція).

Так, Європейський Суд з прав людини (надалі по тексту також - Суд) у своєму рішенні по справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (від 9 грудня 1994 року №18390/91), вказав, що статтю 6 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Міра цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення. Необхідно також враховувати численність різноманітних тверджень, з якими сторона у справі може звернутися до судів, та відмінності, наявні в Договірних державах, стосовно передбачених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків, викладення та підготовки рішень. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

В рішенні "Салов проти України" (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року) Суд також звернув увагу на те, що статтю 6 параграф 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд доходить висновку, що заявлені позовні є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Документально підтвердженими судовими витратами в даній справі є витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн. згідно квитанції від 21.07.2025 та в розмірі 968,96 грн., згідно платіжної інструкції від 11.08.2025 (а.с.7,36).

Тому, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань кожного з відповідачів на користь позивача по 968,96 грн. сплаченого судового збору.

Крім того, представником позивача заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правову допомогу в розмірі 10 000 гривень, однак доказів понесення таких витрат позивачем, суду не надано.

Відтак, на даний час, у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу понесених позивачем витрат на правову допомогу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (, площа Народна, 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000) про визнання протиправними дій та рішень, зобов`язання до вчинення дій - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 25.03.2025 за №2762/04-16 Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову у виплаті допомоги на поховання ОСОБА_1 у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) допомогу на поховання у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 .

Визнати протиправним та скасувати рішення від 29.05.2025 за №7725/03-16 Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову в проведенні перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (, площа Народна, 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000) перевести з 21.05.2025 ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на пенсію по втраті годувальника відповідно до статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з чим провести перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. С. Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (, площа Народна, 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Матуляк Я.П.