Справа № 360/1679/25
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

16 вересня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/1679/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Борзаниця С.В., перевіривши матеріали адміністративного позову адвоката Тарасової Тетяни Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Тарасової Тетяни Сергіївни (далі представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо розслідування обставин отримання старшим лейтенантом ОСОБА_1 травми 19 грудня 2024 року під час бойового завдання відповідно до вимог статті 85 Дисціплінарного статуту Збройних Сил України, згідно Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказам Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371;

- скасувати як протиправний наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 28.12.2024 №855/нагд «Про призначення службового розслідування»;

- скасувати як протиправний наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 03.02.2025 № 52/нод «Про результати службового розслідування» і відповідно довідку Ф 5 № 949/844 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 07.02.2024, видану на підставі цього наказу;

- скасувати як протиправний Акт службового розслідування №1139, затверджений наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 03.02.2025 № 52 нод;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести службове розслідування щодо обставин отримання старшим лейтенантом ОСОБА_1 травми 19 грудня 2024 року під час бойового завдання за правилами, встановленими Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 27.10.2021 №332, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.12.2021 №1667/37289;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути документи щодо обставин отримання старшим лейтенантом ОСОБА_1 травми 19 грудня 2024 року під час бойового завдання. За результатами повторного розгляду надати ОСОБА_1 . Довідку форми 5.

Ухвалою суду від 27.08.2025 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу позивачу протягом 10-ти (десяти) календарних днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд»: заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску, уточненої позовної заяви, оформленої відповідно до вимог пунктів 4 та 5 частини п`ятої статті 160 КАС України.

Ухвалою суду від 08.09.2025 продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви на 3 (три) календарних дні з дня отримання даної ухвали суду шляхом подання за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням підстав для поновлення строку, з обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з позовною заявою.

На виконання зазначеної ухвали суду представником позивача надано клопотання про поновлення строку звернення до суду з таких підстав.

Про порушення своїх прав на належне розслідування травми, отриманої позивачем під час бойового завдання 19 грудня 2024 року, він дізнався з отриманих Акту службового розслідування і Довідки № 949/844 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 07.02.2025. В цей час позивач проходив лікування та пересувався на милицях, що стало перешкодою для вчинення будь-яких дій щодо оскарження неправомірних дій відповідача.

Зазначено, що позивач не проявляв байдужості до вирішення спірного питання і, не зважаючи на біль, перебування на стаціонарному лікуванні, з метою досудового врегулювання 05.03.2025 звернувся з рапортом на ім`я командира, в якому зазначив, що не погоджується з результатами службового розслідування, оскільки вважає, що травму отримав під час захисту Батьківщини і просив вести зміни до наказу від 03.02.2025, однак, рапорт задоволений не бу і відповіді на нього не отримано.

Також зазначено, що позивач проходив лікування в Комунальному некомерційному підприємстві «Старовижівська багатопрофільна лікарня» Старовижівської селищної ради», яка розташована за адресою: Волинська область, Ковельський район, смт Стара Вижівка, вул. Шевченка, будинок 6. Ініціювати процес оскарження в суді неправомірних дій військової частини під час лікування Позивач об`єктивно не мав можливості, оскільки не має права самостійно залишати лікувальний заклад - це є порушенням дисципліни та може призвести до кримінальної відповідальності, а також був позбавлений фізичної можливості вирішувати правові питання, оскільки не міг самостійно пересуватися без сторонньої допомоги, не мав доступу до правничої допомоги. Крім того, позивач не має юридичної освіти та є особою юридично необізнаною та сподівався все вирішити після одужання.

Тільки після виведення позивача із зони бойових дій 29 липня 2025 року на відновлення, у нього з`явилася можливість зайнятися вирішенням юридичних питань, пов`язаних з оскарженням неправомірних дій відповідача. В даному випадку, позивач знайшов координати адвоката в серпні 2025 року через знайомих, 12 серпня 2025 року уклав договір про надання правничої допомоги онлайн, документи пересилав також онлайн. Зробити це раніше позивач не мав можливості, оскільки на фронті та в лікарні адвокати відсутні та не було стабільного інтернету.

В період з 02.05.2024 по 20.01.2025 та з 05.06.2025 по 28.07.2025 позивач приймав безпосередню участь у бойових діях у населених пунктах Краматорського району Донецької області.

Розглянувши клопотання представника позивача, суд зазначає таке.

Суд повторно звертає увагу на правову позицію Верховного Суду від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22, в якій колегія суддів зазначила, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк;

2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи застосування правового інституту строків звернення до адміністративного суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі №9901/405/19, вказала, що закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин пропуску такого строку. Вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки. Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, рішення від 22 жовтня 1996 року, справа Девеер проти Бельгії, рішення від 27 лютого 1980 року)".

Представником позивача зазначено, що про порушення своїх прав позивач дізнався 07.02.2025 після ознайомлення з актом службового розслідування і довідкою № 949/844 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), однак, позивач не мав можливості звернутися до суду через такі підстави: перебування на лікуванні у місцевості без стабільного інтернету, неможливість покинути заклад охорони здоров`я для вирішення своїх правових питань та відсутністю юридичної освіти.

При цьому, представник зазначає, що позивач 05.03.2025 звернувся з рапортом на ім`я командира, в якому зазначив, що не погоджується з результатами службового розслідування, оскільки вважає, що травму отримав під час захисту Батьківщини і просив внести зміни до наказу від 03.02.2025.

Зазначене свідчить про те, що позивач був достовірно обізнаний з процедурою проведення службового розслідування та наслідками, встановлених за результатами його проведення висновків, а саме: вважати травмування таким, що отримане під час виконання обов`язків військової служби, а не отриманим під час захисту Батьківщини.

Крім того, направлення вищезазначеного рапорту свідчить про наявність у позивача можливості користуватися своїми правами щодо вчасного оскарження наказів відповідача під час перебування на стаціонарному лікуванні без залишення закладу, в якому позивач перебував на лікуванні та наявність доступу для здійснення листування (поштового чи електронного).

Представником позивача зазначено, що позивач був обмежений у вчиненні дій, оскільки не мав права самостійно залишати лікувальний заклад, а також був позбавлений фізичної можливості вирішувати правові питання, оскільки не міг самостійно пересуватися без сторонньої допомоги, не мав доступу до правничої допомоги.

При цьому представником зазначено, що договір про надання правничої допомоги між позивачем та його представником укладено онлайн, всі необхідні для судового оскарження документи пересилалися між позивачем та його представником також онлайн.

Однак, представником зовсім не зазначено та не надано доказів того, як саме перебування на стаціонарному лікуванні перешкоджало позивачу звернутися за правовою допомогою та укласти договір з адвокатом онлайн, як це було ним здійснено у серпні 2025 року.

Тобто, посилання представника на неможливість під час лікування здійснювати позивачем необхідні для судового оскарження дії є незмістовними, оскільки з заяви про поновлення строку звернення до суду встановлено, що обмеження у вільному пересуванні не є перешкодою для укладення договору з адвокатом онлайн, як і було вчинено позивачем вже у серпні 2025 року. Крім того, факт звернення до відповідача з рапортом про внесення змін до наказу, прийнятого за результатами службового розслідування, свідчить про наявність у позивача об`єктивної можливості користуватися своїми правами щодо вчасного оскарження наказів відповідача.

Суд повторно зауважує, що саме по собі перебування на лікуванні не є поважною причиною для поновлення строку звернення до суду, оскільки доказів того, що протягом усього періоду лікування позивач не мав можливості реалізувати своє право на звернення до суду, матеріали позову не містять.

Крім того, зазначено, що на стаціонарному лікуванні позивач перебував до 05.06.2025, а до суду звернувся лише 22.08.2025, тобто, більш ніж через два місяці після закінчення лікування.

Посилання на те, що у період з 05.06.2025 по 28.07.2025 позивач приймав безпосередню участь у бойових діях у населених пунктах Краматорського району Донецької області як поважну підставу пропуску строку звернення до суду, є безпідставними, оскільки на момент повернення позивача на військову службу (05.06.2025) строк звернення до суду вже був пропущеним на 3 місяці.

Отже, суд зазначає, що у заяві стороною позивача не наведено змістовних і вагомих доводів щодо вчинення ним усіх необхідних і можливих дій, які вказують на бажання реалізувати свої процесуальні права з метою їх захисту в судовому порядку; не доведено, що в цій справі можливість вчасного подання позовної заяви не мала суб`єктивного характеру, тобто не залежала від волевиявлення позивача.

У зв`язку з викладеним, вказані позивачем в заяві підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнаються судом неповажними, оскільки такі обставини не можна вважати об`єктивно непереборними, такими, що не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

Суд звертає увагу, що ухвалою суду від 08.09.2025 було продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви та зазначено про необхідність надання доказів наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з позовною заявою.

Таким чином, недоліки, на які вказано судом в ухвалах від 27.08.2025 та 08.09.2025 позивачем не усунуто.

Отже, станом на 16.09.2025, вимоги ухвал суду від 27.08.2025 та 08.09.2025, у встановлений судом строк, який був достатнім для усунення недоліків позовної заяви, позивачем не виконано.

Згідно з пунктами 1 та 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Суд звертає увагу на те, що згідно з приписами частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160, 169, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов адвоката Тарасової Тетяни Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду у порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяС.В. Борзаниця