Справа № 520/24321/23
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2025 року Справа № 520/24321/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Ніколаєва Ольга Вікторівна, розглянувши позовну заяву і додані до неї документи

за позовною заявою ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення з позивачем остаточного розрахунку при звільненні, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачу грошової допомоги за кожний повний календарний рік служби - 15 років 01 місяць 14 днів;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу (з урахуванням отриманих сум) в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - 15 років 01 місяць 14 днів, згідно з абзац 1 пункту 2 статті 15 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", розмір якої обчислити з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються: звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення за останньою займаною посадою, згідно приписів пункту 5 розділу XXXII наказу Міністерства оборони України "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" від 07.06.2018 №260, з урахуванням довідки військової частини НОМЕР_1 №3283 від 12.06.2023;

- зобов`язати відповідача здійснити позивачу нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 24.03.2023 по день фактичної виплати належних сум одноразової грошової допомоги.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що позивача 24.03.2023 виключено із особового складу та всіх видів забезпечення відповідача - у зв`язку зі звільненням з військової служби за станом здоров`я. Позивач наводить аргументи про те, що під час звільнення із військової служби йому не виплачено в повному обсязі одноразову грошову допомогу у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, чим порушено вимоги ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Вважає такі дії відповідача протиправними, у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 позовну заяву у цій справі залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду оригіналу платіжного документу про сплату судового збору або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. На адресу суду у строк, встановлений судом, позивачем надано заяву про усунення недоліків позовної заяви разом з доказами сплати судового збору.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2024 заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду - задоволено, визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено позивачу строк звернення до адміністративного суду з даною позовною заявою.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження.

Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи.

Вказану ухвалу суду надіслано судом відповідачу з використанням системи ЄСІТС та доставлено в його електронний кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Однак у встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав, про причини не подання відзиву суд не повідомив, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Суд встановив, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу з наказу від 24.03.2023 №83 майора ОСОБА_1 , офіцера групи планування штабу військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 24.03.2023 №83 у відставку за підпунктом «б» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку) вважати таким, що справи та посаду здав 24.03.2023. Вислуга років у Збройних Силах України: календарна 15 років 01 місяці 14 днів, пільгова - не обраховувалась.

У наказі від 24.03.2023 №83 щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до абзацу 3 пункту 10 Постанови КМУ від 17.07.1992 №393, зазначено, що позивачу нараховано грошову допомогу при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за чотири повні календарні роки служби відповідно до абзацу 3 пункту 10 Постанови КМУ від 17.07.1992 №393.

Дані обставини підтверджено довідкою від 12.06.2023 №3283 про виплату одноразової грошової допомоги при звільненні у сумі 57 543,60 грн (враховуючи військовий збір 1,5%).

Позивач наводить аргументи про те, що відповідачем допущено протиправні дії щодо невиплати позивачу такої допомоги в повному обсязі, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, систему їх соціального та правового захисту визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (в редакції чинній на момент звільнення позивача).

Відповідно до статті 1-2 Закону України №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною першою статті 9 Закону України №2011-XII обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 15 Закону України №2011-XI військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Перше речення абзацу першого частини другої статті 15 Закону України №2011-XI передбачає виплату військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У спірному випадку позивач звільнений з військової служби 24.03.2023 у відставку відповідно до підпункту «б» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон України №2232-XII) за станом здоров`я.

У свою чергу частина п`ята статті 26 Закону України №2232-XII визначає, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах, які поділені на три групи:1) у мирний час (пункт 1), 2) під час дії особливого періоду (крім періодів проведення мобілізації та дії воєнного стану) (пункт 2), 3) під час проведення мобілізації та дії воєнного стану (пункт 3).

Позивач був звільнений через припинення дії контракту під час проведення мобілізації та дії воєнного стану за станом здоров`я, відповідно до пункту «б» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України №2232-XII.

З огляду на викладене, судом встановлено, що позивач як військовослужбовець, що проходив службу під час проведення мобілізації та дії воєнного стану та був звільнений за станом здоров`я підпадає під дію абзацу першого частини другої статті 15 Закону України №2011-XI, а відтак має право при звільненні зі служби на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Порядок та умови нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби регламентується розділом XXXII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, у редакції чинній на час звільнення з військової служби позивача (далі Порядок №260).

Пунктами 1, 2 розділу ХХХІІ Порядку №260 встановлено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.

Відповідно до пункту 8 розділу ХХХІІ Порядку №260 для визначення розміру одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби строк календарної служби осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, обчислюється згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (зі змінами).

Як було встановлено судом вислуга років позивача у Збройних Силах України становить 15 років 01 місяців 14 днів. Дані обставини підтверджено копією витягу з наказу №83 від 24.03.2023, що сторонами не заперечується.

Враховуючи наведене суд дійшов висновків про те, що позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні за 15 повних календарних років військової служби.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що дії суб`єкта владних повноважень - активна поведінка, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб, в той час коли протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Зважаючи на викладене суд дійшов висновків про допущену відповідачем протиправну бездіяльність щодо непроведення остаточного розрахунку з позивачем при його звільненні, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачу грошової допомоги за кожний повний календарний рік служби - 15 років 01 місяць 14 днів, а тому з метою належного способу захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу (з урахуванням отриманих сум) у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - 15 років 01 місяць 14 днів, згідно з абзацом 1 пункту 2 статті 15 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", розмір якої обчислити з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються: звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення за останньою займаною посадою, згідно приписів пункту 5 розділу XXXII наказу Міністерства оборони України "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" від 07.06.2018 №260, з урахуванням довідки військової частини НОМЕР_1 №3283 від 12.06.2023.

Щодо позовних вимог про нарахування та виплату середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24.03.2023 по день фактичної виплати належних сум одноразової грошової допоги, суд зазначає наступне.

Статтею 117 Кодексу законів про працю України (далі по тексту - КЗпП України, в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-ІХ) визначено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні.

У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

За наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Із матеріалів справи встановлено, що на момент звільнення позивача, а саме - 24.03.2023, відповідачем не було виплачено одноразову грошову допомогу (з урахуванням отриманих сум) у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - 15 років 01 місяць 14 днів.

Так, починаючи з 19.07.2022 у КЗпП України стаття 117 передбачає відповідальність роботодавця за затримку розрахунку при звільненні, зокрема, виплату працівнику його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, однак не більш як за шість місяців.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 21.03.2023 у справі № 640/11699/21 про наявність підстав при вирішенні спору про стягнення невиплаченої у строки, встановлені ст. 116 КЗпП України, належної працівнику заробітної плати (її частини), одночасно вирішувати питання про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, вимоги щодо якого є похідними від вимог про стягнення невиплаченої (не своєчасно виплаченої) працівнику заробітної плати (її частини) при звільненні (до прикладу постанови Верховного Суду від 11.08.2021 у справі № 640/9375/20, від 09.02.2023 у справі № 620/2338/20 та інш.).

Відтак, встановивши порушення законодавства про оплату праці, що створює підставу для відповідальності роботодавця за статтею 117 КЗпП України, суд повинен визначити розмір суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Зазначений висновок, зокрема, викладено Верховним Судом у постанові від 28.09.2023 у справі №640/36441/21.

З огляду на зазначене, судом встановлено, що позивач має право на нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, адже судом установлено порушення законодавства про оплату праці відповідачем відносно позивача.

Здійснюючи розрахунок суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд виходить з наступного.

Положеннями статті 117 КЗпП України, у редакції Закону України №2352-ІХ, час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає оплаті середнім заробітком, обмежений шістьма місяцями.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08.02.1995 №100.

Абзац 3 пункт 2 зазначеного Порядку №100 визначає, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі Порядок №260).

Згідно з пунктом 2 Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

Позивачем надано до суду довідку про дохід від 12.06.2023 №3284 відповідно до якої розмір грошового забезпечення позивача складає за січень 2023 11 696,90 грн, за лютий 2023 - 21 564,80 грн.

Відтак, середньоденне грошове забезпечення позивача складає 563,76 (33 261,70 грн: 59 календарних дні) грн.

Так, кількість календарних днів обмеженого періоду невиплати середньої заробітної плати з 25.03.2023 (наступний день за днем звільнення) до 23.09.2023 становить 183 календарних дні.

Отже, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за обмежений період становить 103 168,08 грн (563,76 грн*183 днів).

З зазначених сум роботодавець утримує податок з доходів фізичних осіб та інші обов`язкові платежі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.11.2018 у справі №805/1008/16-а.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити позивачу нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 24.03.2023 по день фактичної виплати належних сум одноразової грошової допомоги, суд зазначає таке.

Керуючись пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24.12.1999 №13 та, беручи до уваги правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 16.02.2023 у справі №420/20192/21, суд вважає, що належним способом захисту є саме стягнення відповідної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

У вказаній постанові Верховного Суду від 16.02.2023 у справі №420/20192/21 зазначено, що питання про стягнення на користь працівника середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні може вирішуватися судом одночасно з вирішенням спору про розміри належних звільненому працівникові сум або бути окремим предметом судового розгляду. При цьому правило щодо визначення судом розміру відшкодування за статтею 117 КЗпП України є однаковим в обох випадках, оскільки стягнення з роботодавця на користь працівника конкретної суми середнього заробітку є належним й ефективним способом захисту його порушених трудових прав, який застосовується при вирішенні й інших трудових спорів (про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за час невиконання рішення суду тощо) та покликаний забезпечити належне виконання рішення суду, в тому числі його примусове виконання державною виконавчою службою, й запобігти виникненню нового спору щодо суми відшкодування.

У задоволенні позовної вимоги в частині, щодо зобов`язання відповідача нарахувати середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні суд відмовляє через неналежність обраного способу судового захисту. Належним способом захисту прав позивача є стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні з військової служби за період з 25.03.2023 до 23.09.2023 у загальному розмірі 103 168,08 грн (сто три тисячі сто шістдесят вісім гривень 08 копійок).

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, учасники бойових дій - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», питання про його розподіл суд не вирішує.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення з ОСОБА_1 остаточного розрахунку при звільненні, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті позивача грошової допомоги за кожний повний календарний рік служби - 15 років 01 місяць 14 днів.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, з урахуванням отриманих сум, у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - 15 років 01 місяць 14 днів, згідно з абзацом 1 пункту 2 статті 15 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", розмір якої обчислити виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються: звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення за останньою займаною посадою, згідно приписів пункту 5 розділу XXXII наказу Міністерства оборони України "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" від 07.06.2018 №260, з урахуванням довідки військової частини НОМЕР_1 №3283 від 12.06.2023.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні з військової служби за період з 25.03.2023 до 23.09.2023 у загальному розмірі 103 168,08 грн (сто три тисячі сто шістдесят вісім гривень 08 копійок).

У задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 17.09.2025.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА