Справа № 591/1773/25
Суддя: Сидоренко А. П.
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/1773/25
Провадження № 2-а/591/111/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2025 року Зарічний районний суд м. Суми в особі судді Сидоренко А.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Мірошниченка Андрія В`ячеславовича до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Мірошниченка А.В. звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та свої вимоги обґрунтовує тим, що 23 грудня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 був розглянутий протокол №Х 12-12/24-02 про адміністративне правопорушення від 13 грудня 2024 року та позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 17000 гривень.

Як зазначено у постанові, позивач порушив законодавство про мобілізаційну підготовку та мобілізацію в частині невиконання в особливий період під час дії правового режиму воєнного стану обов`язку проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням ВЛК чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки згідно абзацу 3 частини 1 статті 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення передбачене частиною 3 статті 210 -1 КУпАП.

Звертає увагу суду, що протокол №Х12-12/24-02 про адміністративне правопорушення від 13 грудня 2024 року позивач не отримував, за нього не розписувався та йому під підпис не видавався.

Вважає, що дана постанова винесена із порушенням вимог чинного законодавства та не відповідає дійсним обставинам справи, а дії співробітників ТЦК та СП при складанні адміністративного матеріалу та винесенні постанови були незаконними та такими, що грубо порушили права Позивача.

Позивач не погоджується з даною постановою, з наступних підстав:

1. Відсутнє жодне документарне підтвердження, що по відношенню до Позивача був складений протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, що він за нього розписався та отримав наручно, що свідчить про ту обставину, що про час та місце розгляду справи, яка стосується його притягнення до адміністративної відповідальності він належними чином повідомлений не був.;

2. Постанова не розкриває суті вчиненого Позивачем адміністративного правопорушення, тобто постанова не містить чітко встановленого складу правопорушення, не розкриває його суб`єктивну та об`єктивну сторони. В постанові не зазначено які ж дії Позивач не вчинив, що стосується не проходження ним медичного огляду. На підставі вище наведеного можна прийти до висновку про відсутність складу правопорушення, оскільки на стороні Відповідача лежить тягар доказування вини Позивача та встановлення складу правопорушення та конкретизації дій чи бездіяльності Позивача, а тому факт вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є недоведеним з боку Відповідача.

3. З постанови можна прийти до висновку, що напевне Відповідач відмовився від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. Проте складений адміністративний матеріал не розкриває суті події, що відбулася безпосередньо 13 грудня 2025 року у приміщенні Комунальної установи Сумська міська клінічна лікарня № 5. Оскільки Позивач попрохав у зв`язку зі своїм станом здоров`я виписати йому повістку для проходження ВЛК для визначення ступеню придатності до військової служби на іншу дату, також при ньому були відсутні медичні документи, які могли б вплинути на ступінь його придатності до військової служби. На що співробітник ІНФОРМАЦІЯ_4 зазначив, що треба скласти вище зазначений протокол про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, з чим він був категорично не згодний, оскільки не відмовлявся від проходження ВЛК та додатково поінформував співробітника ТЦК та СП, що просить надати йому відповідне направлення згідно додатку 11 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (затверджений Постановою КМУ від 16 травня 2024 р. № 560), якщо він вчинив правопорушення, що стосується відмови від проходження ВЛК. Проте дане направлення надане йому не було. Як і сам протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення.

Позивач направлення не отримував, в журналі реєстрації направлень підпис не ставив та з вимогами законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду ознайомлений не був та ніде свого підпису також не ставив, окрім того йому навіть не було запропоновано це зробити.

А отже, в постанові не вказано, які ж саме дії, що стосуються не проходження Позивачем ВЛК він не вчинив. Жодних доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення в матеріалах адміністративної справи відсутні, а отже відсутній і склад адміністративного правопорушення.

4. Додатково зазначає, що військовозобов`язаний під час проведення медичного огляду зобов`язаний надати членам ВЛК ТЦК та СП: медичну карту амбулаторного хворого за формою № 025/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14 лютого 2012 року № 110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування» та виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ. Тобто подати документи, що можуть вплинути на придатність військовозобов`язаного до військової служби є не правом особи, а її обов`язком. І всупереч цім нормам співробітник ІНФОРМАЦІЯ_4 проігнорував дані норми, та склав без участі Позивача протокол про адміністративне правопорушення, сам того не розуміючи, порушуючи норми законодавства про мобілізацію та правила проходження медичного огляду.

Отже, відповідачем не доведено згідно матеріалів адміністративного правопорушення, що у Позивача виник обов`язок пройти ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 і що від виконання цього обов`язку Позивач ухилився. А тому це доводить, що у позивача був відсутній умисел на порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

На підставі вище наведеного можна прийти до висновку про відсутність складу правопорушення, оскільки на стороні Відповідача лежить тягар доказування вини Позивача та встановлення складу правопорушення та конкретизації дій чи бездіяльності Позивача, а тому факт вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є недоведеним з боку Відповідача.

5. Крім цього, в порушення вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280 КУпАП керівник ІНФОРМАЦІЯ_3 не перевірив чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, повно і об`єктивно не з`ясував обставин справи, не з`ясував чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також не з`ясував інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, належним чином не оцінив докази по справі, оскільки їх взагалі не було.

Посилаючись на вказані обставини, просить поновити пропущений строк на звернення до суду з позовною заявою, прийняти її до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі; скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 підполковника ОСОБА_2 № X 12-12/24-02 від 23 грудня 2025 року, а провадження у справі закрити.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 04 березня 2025 року відкрите провадження у справі за вказаним адміністративним позовом, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

21 березня 2025 року від представника ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшов відзив на позов, в якому відповідач вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Зазначає, що Протокол від 13.12.2024 № Х12-12/24-02 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відносно громадянина ОСОБА_1 складено уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно приписів Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Під час встановлення факту вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення та складення відповідного адмінпротоколу, він від ознайомлення з даним протоколом та отримання другого примірника відмовився, про що у протоколі містяться відповідні реквізити (підписи свідків).

Твердження представника Позивача щодо того, що адмінпротокол відносно ОСОБА_1 не було складено є такими, що не відповідають дійсності.

Як вбачається із фабульної частини оскаржуваної постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_3 № Х01/25-129 від 23.12.2024, гр. ОСОБА_1 , порушив законодавство про мобілізацій, та мобілізаційну підготовку під час дії особливого періоду під час дії правового режиму воєнного стану в частині обов`язку проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби згідно із рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, чим порушив абзац З частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив адміністративне правопорушення передбачене частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з пп. 1 п. 27 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» № 560 від 16.05.2024 під час мобілізації громадяни викликаються до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів з метою: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

13.12.2024 посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 гр. ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність проходження військово-лікарської комісії для визначення ступеня придатності до військової служби.

ОСОБА_1 , було видано картку обстеження та медичного огляду, запис міститься в Книзі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію, виданих резервістам та військовозобов`язаними для проходження медичного огляду ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Проте, ОСОБА_1 відмовився від проходження військово-лікарської комісії.

Зауважує, безпосередньо ІНФОРМАЦІЯ_2 не здійснює медичний огляд військовозобов`язаних, оскільки ці функції здійснює військово-лікарська комісія, яка складається із фахових лікарів відповідних спеціалізацій.

Саме при проходженні ВЛК її членами лікарями вивчається стан здоров`я військовозобов`язаного, в тому числі і надана ним медична документація про стан його здоров`я.

Тобто, питання тривалості проходження військово-лікарської комісії, подання і розгляд медичних документів про стан його здоров`я здійснюється при проходженні ВЛК, а не при направленні військовозобов`язаного на ВЛК.

ІНФОРМАЦІЯ_7 не вчинялися жодні дії щодо вчинення перешкод надання позивачем медичних документів про стан його здоров`я, в тому числі і результатів обстежень, направлення на які надаються під час проходження військовозобов`язаними ВЛК.

Уповноваженою особою на складання протоколів ІНФОРМАЦІЯ_3 , складено адміністративний протокол № Х12-12/24-02 від 13.12.2024 про факт вчинення адміністративного правопорушення гр. ОСОБА_1 , яке полягало у відмові від проходження ВЛК.

Таким чином ОСОБА_1 порушив абзац 3 ч. І ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Під час складання протоколу Позивачу було доведено його права та обов`язки під час розгляду справи, передбачені чинним законодавством, а також час, дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Також Позивачу було вручено копію другого примірника протоколу про адміністративне правопорушення із зазначенням часу, дати та місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, від отримання якого Позивач відмовився.

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Постанова винесена за результатом повного, всебічного, об`єктивного та неупередженого дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням встановленої законом процедури, на підставі наявних доказів, керуючись законом та правосвідомістю.

Прийняттю даного рішення передувало складання протоколу про адміністративне правопорушення, який повністю відповідає вимогам, формі та змісту, встановленими положеннями ст. 256 КУпАП.

Твердження представника позивача щодо відсутності складу адміністративного правопорушення, необґрунтованими та безпідставними.

Отже, на підставі вищевикладеного, зазначає, що дії посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 були здійсненні у чіткій відповідності до вимог чинного законодавства.

Зважаючи на викладене, просить суд у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відмовити у повному обсязі (а.с.24-28).

31 березня 2025 року від представника ОСОБА_1 , - адвоката Мірошниченка А.В. надійшло клопотання про залучення співвідповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 31 березня 2025 року залучено у даній справі другого відповідача ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25 серпня 2025 року вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 підполковника ОСОБА_2 від 23 грудня 2024 року № Х 12-12/24-02 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1КУпАП, до набрання законної сили рішенням суду у справі 591/1773/25.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Під час судового розгляду встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення від 23 грудня 2024 року № Х 12-12/24-02 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. 00 коп.

В постанові зазначено, що 23 грудня 2024 року 14 год 00 хв. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 було встановлено факт порушення громадянином ОСОБА_1 законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію в частині невиконання в особливий період під час дії правового режиму воєнного стану обов`язку проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки згідно абзацу третього частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП, (а.с. 7).

Положеннями ч. 3 ст. 210-1 КУпАП встановлена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Окрім того, ч. 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 6 Розділу II. «Оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення» Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, що затверджена Наказом Міністерства оборони України від 01 січня 2024 року № 3, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 05 січня 2024 р. за № 36/41381 до протоколу долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У розумінні ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

13 грудня 2024 року стрільцем взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення про те, що 13 грудня 2024 року о 09 год. 38 хв. у приміщення КУ СМКЛ № 5 за адресою: АДРЕСА_2 було встановлено факт порушення ОСОБА_1 законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію в частині невиконання в особливий період під час дії правового режиму воєнного стану обов`язку проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, чим вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП та повідомлено, що розгляд справи відбудеться о 14 год 20 хв 23 грудня 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: місто Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 157, кабінет № 102 (а.с. 31-зворот- 32).

Відповідно до статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Відповідно до частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема:

- прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

- проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;

- виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

За приписами Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів.

Медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).

На військовослужбовців, які направляються на медичний огляд ВЛК, подаються: направлення із зазначенням військового звання, прізвища, ім`я та по батькові, дати народження, місяця та року призову (прийняття) на військову службу, ТЦК та СП, яким призваний у Збройні Сили України (колишнього СРСР), попереднього діагнозу та мети огляду (направлення на огляд може бути підписане начальником штабу (від начальника штабу полку та вище) або начальником кадрового органу (від начальника управління роботи з особовим складом об`єднання та вище) із посиланням на рішення відповідного командира (начальника). Зразок направлення наведено в додатку 14.

Направлення на медичний огляд ВЛК, видане військовослужбовцю, обов`язкове до виконання.

Обов`язок проходити медичний огляд підтверджений абз.4 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» де вказано, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Таким чином, відмова від проходження ВЛК суперечить чинному законодавству, адже наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 чітко регламентований прямий обов`язок проходити ВЛК з метою якісного проведення призову громадян на військову службу за станом здоров`я та неможливість відмовитися від проходження ВЛК.

Відтак, проходження ВЛК є не правом, а обов`язком військовозобов`язаного, за порушення якого може наставати відповідальність.

Згідно абзацу 11 пункту 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 № 154 (далі - Положення про ТЦК та СП) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

У разі встановлення, що громадянин порушує правила військового обліку, визначені Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою КМУ від 30 грудня 2022 № 1487, або Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», виявлення розбіжностей військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів, старший групи оповіщення пропонує резервісту або військовозобов`язаному прослідувати до районного (міського) ТЦК для взяття на військовий облік, проходження медичного огляду для визначення придатності, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок № 560). Пунктами 68-80 цього Порядку визначено процедуру проходження медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів.

Пунктом 74 Порядку № 560 (в редакції, яка діяла на час винесення оскаржуваної постанови) передбачено, що резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Отже, з наведеного вбачається що процедурі проходження позивачем медичного огляду передує формування повістки про виклик для проходження відповідного огляду, видача керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період від 16 травня 2024 року №560 та реєстрація відповідного направлення в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період від 16 травня 2024 року № 560.

Відповідачами не надано доказів на підтвердження обставин вручення позивачу направлення на військово-лікарську комісію.

За таких обставин складання протоколу 13 грудня 2024 року та прийняття 23 грудня 2024 року постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП не відповідає положенням ч. 2 ст. 2 КАС України.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На виконання вимог частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом норм частини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень процесуального законодавства покладено на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень. Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності.

Із змісту рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 вбачається, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до закріпленого у ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а вказав, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи викладене, наявні підстави для задоволення позовних вимог про скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі відносно позивача.

На підставі ч. 1 ст. 139 КАС України у зв`язку з задоволенням позовних вимог про скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 , як юридичної особи, структурним підрозділом якої є відповідач ІНФОРМАЦІЯ_8 , підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1514 грн. 00 коп., сплачений при зверненні до суду із вказаною позовною заявою та при звернення із заявою про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.5,8,14,22,72-79,136,139, 211, 220,241-246,250,271,286 КАС України,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Мірошниченка Андрія В`ячеславовича до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Скасувати постанову № X 12-12/24-02 від 23 грудня 20245 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1514 грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Суддя А. П. Сидоренко