Справа № 280/5538/25
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

17 вересня 2025 року Справа № 280/5538/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо відмови ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) у виплаті одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень на підставі п. 4 Постанови КМУ від 11 лютого 2025 р. № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану»;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн. гривень на підставі п. 4 Постанови КМУ від 11 лютого 2025 р. № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач був прийнятий на службу за контрактом під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX. Зазначено, що позивач проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України на посаді командира відділення управління 1-го самохідного артилерійського взводу 3-ої самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону. 06 вересня 2022 року між позивачем та військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України на посадах осіб рядового, сержантського та старшинського складу. 11 лютого 2025 року Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану». Згідно з пунктом 4 Постанови особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень. Зазначено, що відповідно до наявної у позивача довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України № 9599 від 30 листопада 2024 року, позивач в період з 29.07.2022 по 30.09.2022; з 10.10.2022 по 18.01.2023; з 21.01.2023 по 16.03.2023; з 31.03.2023 по 23.06.2023; 26.06.2023 по 29.09.2023; з 17.10.2023 по 13.11.2023; з 21.11.2023 по 12.03.2024; з 13.03.2024 по 25.03.2024; з 08.04.2024 по 19.05.2024; з 23.05.2024 по 06.08.2024; з 24.08.2024 по 11.11.2024 дійсно брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи в Запорізькій обл., Донецькій обл. На підставі аналізу положень Постанови № 153 та Окремого доручення Міністерства оборони України №999/уд від 20 лютого 2025 року, позивач вважає, що повністю відповідає усім критеріям, визначеним Постановою №153 та її редакції зі змінами (Постанова КМУ №387 від 01 квітня 2025 року). Проте, за результатом розгляду адвокатського запиту представника позивача, військова частина НОМЕР_1 НГУ надіслала лист-відповідь № 3/29/12-Ж-19-АЗ від 05.06.2025, яким відмовила позивачу у задоволені рапорту про включення до наказу командира військової частини про виплату одноразової грошової винагороди, передбаченої пунктом 4 Постанови № 153 від 11 лютого 2025 року. Позивач, вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у виплаті одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень на підставі п. 4 Постанови КМУ від 11.02.2025 № 153. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 02 липня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення та виклику сторін.

Відповідач позов не визнав, надав письмовий відзив, в якому вказує, що право укладати контракти з громадянами України у віці від 18 до 24 років надається командирам військових частин, перелік яких визначається Генеральним штабом Збройних Сил України та Головним управлінням Національної гвардії України. Відповідно до розпорядження командувача Національної гвардії України, військовими частинами, які можуть приймати громадян України у віці від 18 до 24 років, у Національній гвардії України є: військова частина НОМЕР_3 Національної гвардії України; військова частина НОМЕР_4 Національної гвардії України; військова частина НОМЕР_5 Національної гвардії України; військова частина НОМЕР_6 Національної гвардії України; військова частина НОМЕР_7 Національної гвардії України. Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України не входить до переліку військових частин, яка може приймати на військову службу громадян України у віці від 18 до 24 років. Так як контракт про проходження військової служби з Позивачем, було укладено в порядку, визначеному Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008, а не відповідно Порядку реалізації експериментального проекту, право на отримання одноразової грошової винагороди відповідно до п. 15 цього порядку, Позивач не має. Зазначено, що оскільки позивач почав проходження військової служби 21.10.2021, тобто до оголошення воєнного стану 24.02.2022, вимоги, визначені п. 4 ПКМУ № 153, позивачем дотримані не були, а відтак відсутні підстави для призначення ОГВ за тривалість проходження військової служби у бойових умовах. Щодо окремого доручення Міністерства оборони України від 20.02.2025 №999/уд, слід зазначити, що Національна гвардія України, відповідно до Закону України «Про Національну гвардію України», входить до складу Міністерства внутрішніх справ України. Відтак, вимоги Міністерства оборони України не поширюються на Національну гвардію України та не є обов`язковим до виконання. Посилання позивача на цей нормативно-правовий акт є помилковим. Відмовляючи Позивачу у задоволенні рапорту про включення до наказу про виплату одноразової грошової винагороди за тривалість проходження військової служби в бойових умовах, Відповідач виходив з наступного: право на отримання одноразової грошової винагороди, передбаченої ПКМУ № 153 пов`язано з призовом (на строкову службу, за мобілізацією, за призовом осіб офіцерського складу, тощо) або прийняттям (за контрактом) на військову службу, а саме датою початку проходження військової служби. Початок проходження військової служби у Позивача є дата направлення до військової частини з призовного пункту для проходження строкової військової служби - 20.10.2021; право на отримання одноразової грошової винагороди, передбаченої п. 15 Порядку реалізації експериментального проекту Позивач не має, оскільки уклав контракт про проходження військової служби до набрання чинності ПКМУ № 153; право на отримання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження військової служби в бойових умовах, передбаченої п. 4 ПКМУ № 153, прямо пов`язано з початком проходження військової служби після оголошення воєнного стану 24.02.2022; укладення контракту про проходження військової служби на посадах рядового складу, яке відбулось після оголошення воєнного стану, зумовило перехід Позивача з одного виду служби на інший; з моменту призову на строкову військову службу, військова служба у Позивача не переривалася, військовослужбовець зі списків особового складу військової частини не виключався, у запас Збройних Сил України не звільнявся. Таким чином, Позивачем не було дотримано всіх вимог п. 4 ПКМУ № 153, необхідних для отримання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відповіді на відзив зазначено, що відповідач пропустив установлений судом строк подання відзиву на позовну заяву по справі № 280/5538/25. Зазначено, що позивач повністю відповідає вимогам п. 3,4 Постанови та відповідно має право на виплату одноразової грошової винагороди, вважає, що відповідач протиправно відмовив позивачу у виплаті одноразової грошової винагороди, попри наявність усіх передбачених законодавством підстав. Оскільки, постанова Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 не містить жодних застережень чи обмежень, які б виключали право на отримання зазначеної виплати у разі попереднього проходження військовослужбовцем строкової військової служби.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом установлені наступні обставини.

З матеріалів адміністративної справи судом установлено, що позивач - ОСОБА_1 був прийнятий на службу за контрактом під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року №64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.

Молодший сержант ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України на посаді командира відділення управління 1-го самохідного артилерійського взводу 3-ої самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону.

06 вересня 2022 року між молодшим сержантом ОСОБА_1 та військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України на посадах осіб рядового, сержантського та старшинського складу.

11 лютого 2025 року Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».

Згідно з пунктом 4 Постанови особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень.

Відповідно до наявної у позивача довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України № 9599 від 30 листопада 2024 року, молодший сержант ОСОБА_1 , в період з 29.07.2022 по 30.09.2022; з 10.10.2022 по 18.01.2023; з 21.01.2023 по 16.03.2023; з 31.03.2023 по 23.06.2023; 26.06.2023 по 29.09.2023; з 17.10.2023 по 13.11.2023; з 21.11.2023 по 12.03.2024; з 13.03.2024 по 25.03.2024; з 08.04.2024 по 19.05.2024; з 23.05.2024 по 06.08.2024; з 24.08.2024 по 11.11.2024 дійсно брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи в Запорізькій обл., Донецькій обл.

Позивач вважає, що повністю відповідає усім критеріям, визначеним Постановою №153 та її редакції зі змінами (Постанова КМУ №387 від 01 квітня 2025 року), а саме:

позивач є громадянином України, який був прийнятий на військову службу в умовах дії воєнного стану, у віці до 25 років, що підтверджується датою укладення контракту про проходження військової служби 06 вересня 2022 року;

під час проходження військової служби позивач безпосередньо брав участь у бойових діях, що є однією з головних вимог, про що зазначено в пункті 4 постанови № 153, а також конкретизовано в Окремому дорученні Міністерства оборони України № 999/уд від 20 лютого 2025 року;

станом на 13.02.2025, тобто на дату набрання чинності Постанови КМУ № 153 від 11.02.2025 позивач, перебуваючи на посаді сержантського складу Національної гвардії України, брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить більше, ніж пів року;

позивач не притягався до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни.

12 травня 2025 року, з метою реалізації прав на отримання одноразової грошової винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 153 від 11 лютого 2025 року, позивач особисто подав рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з проханням здійснити виплату одноразової грошової винагороди відповідно до положень Постанови КМУ від 11 лютого 2025 року № 153 за тривалість проходження служби в бойових умовах та включити в наказ про виплату одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень.

26 травня 2025 року представник позивача подав адвокатський запит до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України для отримання інформації щодо результату розгляду рапорта від 12 травня 2025 року щодо виплати одноразової грошової винагороди позивачу, яка передбачена Постановою КМУ № 153 від 11 лютого 2025 року.

За результатом розгляду адвокатського запиту, військова частина НОМЕР_1 НГУ надіслала лист-відповідь № 3/29/12-Ж-19-АЗ від 05.06.2025, яким відмовила позивачу у задоволені рапорту про включення до наказу командира військової частини про виплату одноразової грошової винагороди, передбаченої пунктом 4 Постанови № 153 від 11 лютого 2025 року, у зв`язку з тим, що обов`язковою умовою для отримання одноразової грошової допомоги за тривалість проходження служби в бойових умовах є початок проходження військової служби саме після оголошення воєнного стану. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 21.10.2021 № 241 позивача було зараховано до списків особового складу військової частини та прийнято на строкову військову службу. Відповідно днем початку військової служби є 03.02.2020, що не підпадає під вимогу п. 4 ПКМ України №153. У зв`язку із викладеним відмовлено в задоволенні рапорту про включення до наказу командира військової частини про виплату одноразової грошової допомоги за тривалість проходження служби в бойових умовах.

Позивач вважає, що Постанова №153 не містить жодних застережень чи обмежень щодо попереднього проходження військовослужбовцем строкової служби. Визначальним критерієм для отримання одноразової грошової винагороди є факт прийняття на військову службу у період дії воєнного стану та у віці до 25 років. Позивач вважає, що відповідає цим вимогам, оскільки 06 вересня 2022 року, тобто після введення воєнного стану 24 лютого 2022 року, уклав контракт про проходження військової служби.

Не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо відмови у виплаті одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень на підставі п. 4 Постанови КМУ від 11 лютого 2025 року №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану», позивач звернувся до суду з даним позовом.

Стосовно доводів представника позивача про те, що відзив подано з пропуском строку.

Суд зазначає, що відповідно до частини 5 статті 162 КАС України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до статті 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Згідно з п.1 ч.1 та ч.2 ст.175 КАС України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено, що основними засадами (принципами) адміністративного судочинства, зокрема є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого суд встановлює правову природу правовідносин сторін на підставі належно доведених сторонами обставин, в результаті чого визначає норму права, що підлягає застосуванню. Такі повноваження суду носять імперативний характер, що означає обов`язок суду надати правову кваліфікацію відносинам та визначити релевантну таким норму, яка підлягає застосуванню.

Так, діючи в межах позовних вимог, з огляду на завдання суду та унормовані ч. 3 ст. 2 КАС України принципи адміністративного судочинства, зокрема, принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд встановлює правову природу правовідносин сторін на підставі належно доведених сторонами обставин, в результаті чого визначає норму права, що підлягає застосуванню. Такі повноваження суду носять імперативний характер, що означає обов`язок суду надати правову кваліфікацію відносинам та визначити релевантну норму.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування всіх обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами ст.2 та ч.4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (постанова Верховний Суд у постанові від 16.03.2023 у справі № 600/747/22-а, від 05.09.2023 у справі № 380/7760/20).

Суд зазначає, що дійсно відзив на позовну заяву поданий відповідачем із пропуском строку, разом із цим, з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, з метою повного, всебічного та обґрунтованого розгляду справи, слід врахувати відзив відповідача для надання правової кваліфікації відносинам, визначення релевантної норми та встановлення обставин у справі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024, № 469/2024 від 23.07.2024, № 740/2024 від 28.10.2024, №26/2025 від 14.01.2025, № 235/2025 від 15.04.2025, №478/2025 від 14.07.2025 строк дії режиму воєнного стану продовжувався.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон 2232-ХІІ).

Частиною 3 статті 1 Закону 2232-ХІІ визначено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно з частиною 9 статті 1 Закону 2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

До категорії військовослужбовців прирівнюються іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону проходять військову службу у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.

Призовникам, військовозобов`язаним, резервістам та військовослужбовцям оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку. Форма, порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначаються Кабінетом Міністрів України, а для військовослужбовців - відповідно Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, розвідувальними органами України, Управлінням державної охорони України та Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону 2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11.02.2025 № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі - Постанова № 153) та затверджено «Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».

Згідно з пунктом 3 Постанови №153 установлено, що учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.

Відповідно до пункту 4 Постанови № 153 установлено, що особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;

військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);

військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;

військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується.

Спірним питанням у даній справі є виплата позивачу одноразової грошової винагороди відповідно до Постанови № 153, ураховуючи, що до укладення відповідного контракту, він перебував на строковій військовій службі.

Суд звертає увагу на те, що застосовним у даними випадку є саме п. 3, 4 вказаної постанови, оскільки Порядок № 153 передбачає укладення контракту за відповідною формою, натомість п. 3, 4 Постанови регламентує випадки укладення контракту до набрання законної сили відповідними постановою та порядком.

Отже, п.3, 4 Постанови № 153 у якості ознак відповідності визначає такі вимоги:

особа рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу;

до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану;

проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій);

строк участі в бойових діях, станом на 13.02.2025, становить не менше шести місяців.

Судом установлено, що 20.10.2021 ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач був призваний на строкову військову службу та був зарахований до списків особового складу військової частини, як військовослужбовець строкової військової служби.

06 вересня 2022 року позивач був прийнятий на військову службу за контрактом в умовах дії воєнного стану у віці до 25 років, про що того ж дня було укладено відповідний контракт про проходження військової служби.

Позивач є діючим військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Станом на 13.02.2025, тобто на дату набрання чинності Постанови КМУ № 153 від 11.02.2025 позивач, перебуваючи на посаді сержантського складу Національної гвардії України, брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить більше, ніж пів року.

Крім того, позивач не притягався до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, звернувся з відповідним рапортом до Військової частини НОМЕР_1 НГУ про включення до списків та виплату винагороди.

Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Таким чином, суд вважає, що позивач має повне право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно пункту 4 Постанови № 153.

Інше тлумачення, на переконання суду, не відповідатиме меті прийняття Постанови №153 підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану та матиме ознаки дискримінації.

При цьому, суд зазначає, що Постанова № 153 не містить жодних обмежень чи застережень відносно отримання одноразової грошової винагороди військовослужбовцями, які проходили строкову службу до введення в Україні воєнного стану.

Суд зазначає, що тлумачення абзацу 4 пункту 4 Постанови №153 у вузькому значенні, буде дискримінаційним відносно осіб, які були призвані на строкову військову службу до введення в Україні воєнного стану.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач відповідає умовам, визначеним Постановою №153 для отримання одноразової грошової винагороди.

Суд враховує також положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити шляхом визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови позивачу у виплаті одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень на підставі п. 4 Постанови КМУ від 11 лютого 2025 року № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану», та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн. гривень на підставі п. 4 Постанови КМУ від 11 лютого 2025 р. № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Позивач звільнений від сплати судового збору, інших витрат сторонами не заявлено, тому їх розподіл судом не проводиться.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень на підставі п. 4 Постанови КМУ від 11 лютого 2025 року № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн. гривень на підставі п. 4 Постанови КМУ від 11 лютого 2025 року № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова