Справа № 520/30233/24
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 р.Справа № 520/30233/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: П`янової Я.В. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2025, головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 04.06.25 року по справі № 520/30233/24

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом Головного управління ДПС у Харківській області, в якому, з урахуванням збільшених позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області № 0/51464/2421 від 11.09.2024, яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання на загальну суму 243048,91 грн, з яких 220953,55 грн - сума податкового зобов`язання, 22095,36 грн - сума штрафних санкцій;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Харківській області про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку № 6108/20-40-24-03-06 від 05.11.2024;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області відновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) як платника єдиного податку та включити її до реєстру платників єдиного податку з 01 січня 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з огляду на те, що на підставі п.9-1 підрозділу 8 розділу XX Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 : з 01.08.2023 автоматично повернулася до єдиного податку 2 групи 20% (на якому була до переходу на 3 групу 2%) вже без особливостей оподаткування для цієї групи; дохід, отриманий позивачем у період застосування особливостей оподаткування для 2-ї групи у 2023 році, а саме дохід у розмірі 5580577,34 грн., отриманий у період з 01.01.2023 по 10.04.2023, не повинен включатися до обсягу доходу, визначеного для 2-ї групи платників єдиного податку, встановленого пунктом 291.4 статті 291 цього Кодексу, тобто до рядку 03 розділу III податкової декларації платника єдиного податку; дохід, отриманий позивачем у період застосування особливостей оподаткування для 3-ї групи у 2023 році, тобто дохід, отриманий у період з 11.04.2023 по 31.07.2023, не повинен включатися до обсягу доходу, визначеного для 3-ї групи платників єдиного податку, встановленого пунктом 291.4 статті 291 цього Кодексу. Звертає увагу, що позивачем не було перевищено встановленого законодавством обсягу доходу, оскільки за період з 01.08.2023 по 31.12.2023 отримано дохід у сумі 1657569,50 грн, що відображено в рядку 06 податкової декларації за 2023 рік, водночас зазначення у рядку 03 розділу III "Показники господарської діяльності для платників єдиного податку другої групи" доходу у розмірі 5580577,34 грн, отриманого позивачем у період застосування особливостей оподаткування для 2-ї групи у 2023 році у період з 01.01.2023 по 10.04.2023, є помилковим. В подальшому невірно заповнений рядок 03 розділу III податкової декларації вплинув на некоректне відображення обсягу доходу у рядку 08 розділу V "Визначення податкових зобов`язань по єдиному податку", адже у рядку 08 має бути включено тільки дохід у розмірі 1657569,5 грн, який позивач отримав у період з 01.08.2023 по 31.12.2023, перебуваючи на 3-й групі 5%, тобто в період, коли не застосовував особливості оподаткування для 2-ї групи (01.01.2023-10.04.2023) та 3-ї групи (11.04.2023-31.07.2023), що встановлені п.9 підрозділу 8 розділу ХХ Податкового кодексу України. Вказує на неврахування контролюючим органом того, що у 2023 звітному році обсяг доходу позивача, як платника єдиного податку 3-ї групи за ставкою 5% мав визначатися пропорційно 5-ти календарним місяцям поточного календарного року (серпень-грудень 2023 року), протягом яких позивач не застосовував особливості оподаткування, встановлені п. 9 підрозділу 8 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Зазначає, що оскільки спірне рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку прийнято на підставі висновків камеральної перевірки, а не документальної перевірки, та за відсутності перевищення ФОП ОСОБА_1 протягом 2023 календарного року встановленого обсягу доходу для 3 групи, відповідачем порушено процедуру анулювання реєстрації платника єдиного податку, що в свою чергу свідчить про протиправність прийняття відповідачем рішення № 6108/20-40-24-03-06 від 05.11.2024.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2025 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області № 0/51464/2421 від 11.09.2024, яким Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання на загальну суму 243048 грн. 91 коп., з яких 220953 грн. 55 коп. - сума податкового зобов`язання, 22095 грн. 36 коп. - сума штрафних санкцій.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Харківській області про анулювання реєстрації та виключення з реєстру платників єдиного податку № 6108/20-40-24-03-06 від 05.11.2024.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Харківській області відновити реєстрацію Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку та включити її до реєстру платників єдиного податку з 01 січня 2024 року.

Стягнуто на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4366 грн. 79 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем ГУ ДПС у Харківській області, подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2025 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що позивач, перебуваючи на 2 групі як платник єдиного податку, добровільно сплачував єдиний податок, а отже доводи щодо використання пільг, передбачених п.9 підрозділу 8 розділу ХХ Податкового кодексу України у період перебування на другій групі є неспроможними. Відповідно до заяви від 10.04.2023 за №9574679, поданої особисто ФОП ОСОБА_1 до контролюючого органу, з 11.04.2023 по 31.07.2023 остання обрала спрощену систему оподаткування 3 група, 2 % (пільговий режим), з 01.08.2023 ФОП ОСОБА_1 за її заявою переведена на третю групу зі ставкою 5%. Зазначає, що загальний дохід ФОП ОСОБА_1 самостійно визначений у поданій декларації, становить 7238146,84, що на 2025546,84 грн. перевищує обсяг допустимого доходу і підлягає оподаткуванню за ставкою 15 відсотків, про що зазначено в акті камеральної перевірки. Звертає увагу, що до податкової декларації за 2023 рік позивачем уточнюючої податкової декларації не подано; оскаржуючи спірне податкове повідомлення-рішення до ДПС України, позивач погоджувався з показниками, зазначеними в такій декларації. Вказує, що підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку є встановлення контролюючим органом за наслідками перевірки порушення таким платником правил перебування на спрощеній системі оподаткування.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, перебуває на обліку в податкової служби з 18.05.2016 згідно з випискою з ЄДРПОУ від 19.05.2016. Основним видом діяльності позивача за КВЕД є 47.91. - роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет.

24.05.2024 Головним управлінням Державної податкової служби у Харківській області проведено камеральну перевірку податкової звітності з єдиного податку за 2023 рік щодо виявлених помилок фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 . За результатами цієї перевірки складено Акт про результати камеральної перевірки №18871/20-40-24-21-06/ НОМЕР_1 від 24.04.2024 (далі - Акт перевірки).

В ході проведення камеральної перевірки показників податкової декларації платника єдиного податку встановлено, що оскільки ФОП ОСОБА_1 у 2023 році протягом 8 місяців не застосовувала особливості оподаткування, визначені підпункту 9-1.4.3 пункту 9-1 підрозділу 8 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, та з 1 серпня 2023 року перейшла на сплату єдиного податку третьої групи за ставкою 5 відсотків, граничний обсяг доходу для такого платника на 8 місяців до кінця 2023 року становитиме 5212600,00 грн (7818900 грн./12 міс. х 8 міс.). Відповідно до поданої податкової декларації платника єдиного податку за 2023 рік загальний обсяг доходу за 2023 рік становить 7238146,84 грн, отже сума перевищення обсягу доходу становить - 2025546,84 гривень.

Враховуючи зазначене, перевіркою встановлено порушення позивачем вимог підпункту 1 пункту 293.4, підпункту 3 пункту 293.8 статті 293, пункту 295.7 статті 295 підпункту 3 пункту 296.5 статті 296 розділу XIV ПК України, а саме: недекларування податкового зобов`язання по єдиному податку за ставкою 15 відсотків із суми перевищення обсягу доходу, визначеного підпунктом 9-1.4.3 пункту 9 підрозділу 8 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, у розмірі 2025546,84 грн.

За наслідками перевірки, на підставі акту перевірки, відповідно до зазначених порушень, відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 11.06.2024 за № 0/33045/24-21, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем єдиний податок з фізичних осіб - 362922,76 грн, та визначено суму штрафних санкцій - 362925,27 гривень.

Не погодившись з прийнятим ГУ ДПС у Харківській області податковим повідомленням-рішенням від 11.06.2024 за № 0/33045/24-21, позивач подав до Державної податкової служби України скаргу.

За наслідками розгляду скарги позивача ДПС України прийняло рішення №26252/6/9900-06010306 від 29.08.2024, яким скасувала податкове повідомлення-рішення від 11.06.2024 за №0/33045/24-21 за основним платежем у сумі 141969,21 грн., за штрафною санкцією у сумі 14196,91 грн., а скаргу частково задовольнила.

За результатами прийнятого ДПС України рішення відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 0/51464/2421 від 11.09.2024, відповідно до якого сума донарахування податкового зобов`язання з єдиного податку за 2023 рік складає 220953,55 грн та штрафні санкції 22095,36 грн.

Також 16.09.2024 Головним управлінням Державної податкової служби у Харківській області проведено камеральну перевірку платника єдиного податку з питань правомірності перебування на спрощеній системі оподаткування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . За результатами цієї перевірки складено Акт №412/20-40-24-03-06 від 16.09.2024.

За висновками, викладеними в Акті №412/20-40-24-03-06 від 16.09.2024, камеральною перевіркою встановлено порушення умови перебування ФОП ОСОБА_1 на спрощеній системі оподаткування в частині порушення приписів абз. 3 ппп.298.2.3 пп.298.2 ст.298 та абз. З п.299.10 ст.299 ПК України - нездійснення платником податків переходу на сплату інших податків і зборів у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку; відповідно до абз. 3 п.299.10 п. 299.11 ст.299 ПК України реєстрація платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 підлягає анулюванню шляхом виключення з Реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу з 01 січня 2024 року.

Рішенням Головного управління ДПС у Харківській області № 6108/20-40-24-03-06 від 05.11.2024 анульовано реєстрацію та виключено з Реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_1 .

Не погодившись із прийнятими контролюючим органом податковим повідомленням-рішенням № 0/51464/2421 від 11.09.2024 та рішенням про анулювання реєстрації та виключення з реєстру платників єдиного податку № 6108/20-40-24-03-06 від 05.11.2024, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обгрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначає визначено нормами Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України, у редакції, чинній на час спірних правовідносин).

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку визначено Главою 1 "Спрощена Система оподаткування, обліку та звітності" розділу XIV ПК України.

В силу приписів пункту 291.2 статті 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Відповідно до пункту 291.4 статті 291 ПК України, суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку:

1) перша група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року;

2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:

- не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;

- обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Дія цього підпункту не поширюється на фізичних осіб - підприємців, які надають посередницькі послуги з купівлі, продажу, оренди та оцінювання нерухомого майна (група 70.31КВЕД ДК 009:2005), послуги з надання доступу до мережі Інтернет, а також здійснюють діяльність з виробництва, постачання, продажу (реалізації) ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння. Такі фізичні особи - підприємці належать виключно до третьої групи платників єдиного податку, якщо відповідають вимогам, встановленим для такої групи;

3) третя група: фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена, та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року;

- електронні резиденти (е-резиденти), які зареєструвалися як фізичні особи - підприємці, здійснюють господарську діяльність з надання послуг, виробництва та/або продажу товарів виключно на користь нерезидентів України, за умови що протягом календарного року вони відповідають сукупності таких критеріїв:

- не використовують працю найманих осіб - громадян або резидентів України;

- не отримують доходи з джерелом походження з України, крім пасивних доходів;

- обсяг доходу не перевищує 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року;

4) четверта група - сільськогосподарські товаровиробники:

а) юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків;

б) фізичні особи - підприємці, які провадять діяльність виключно в межах фермерського господарства, зареєстрованого відповідно до Закону України "Про фермерське господарство", за умови виконання сукупності таких вимог:

- здійснюють виключно вирощування, відгодовування сільськогосподарської продукції, збирання, вилов, переробку такої власновирощеної або відгодованої продукції та її продаж;

- провадять господарську діяльність (крім постачання) за місцем податкової адреси;

- не використовують працю найманих осіб;

- членами фермерського господарства такої фізичної особи є лише члени її сім`ї у визначенні частини другої статті 3 Сімейного кодексу України;

- площа сільськогосподарських угідь та/або земель водного фонду у власності та/або користуванні членів фермерського господарства становить не менше 0,5 гектара, але не більше 20 гектарів сукупно.

Станом на 01 січня 2023 року мінімальна заробітна плата становила 6700,00 грн, а отже граничний обсяг доходу платника податку 2 групи на спрощеній системі оподаткування становив 5587800,00 грн (6700*834); платника податку 3 групи на спрощеній системі оподаткування - 7818900 грн (6700*1167).

Матеріалами справи встановлено, що позивач зареєстрований платником єдиного податку: з 01.06.2016 по 10.04.2023 - 2 групи за ставкою податку 20% (витяг №32305 від 19.09.2022); з 11.04.2023 по 31.07.2023 - 3 групи за ставкою податку 2% (витяг №10647 від 10.04.2023); з 01.08.2023 по 31.12.2023 - 3 групи за ставкою податку 5% (витяг №28127 від 18.08.2023).

Позивач вказує, що з 01.01.2023 по 10.04.2023 на розрахункові рахунки ФОП ОСОБА_1 надійшли грошові кошти (дохід) у сумі 5580577,34 грн, що не перевищило граничний розмір доходу платника єдиного податку другої групи у 2023 році; з 01.08.2023 по 31.12.2023 - 1657569,50 грн (зазначено у рядку 06 податкової декларації за 2023 рік), що не перевищило граничний розмір доходу платника єдиного податку третьої групи у 2023 році.

Вказані обставини відповідачем не спростовано.

В акті перевірки контролюючий орган при обрахунку доходу платника єдиного податку на спрощеній системі без застосування особливостей оподаткування в 2023 році посилається на підпункту 9-1.4.3 пункту 9-1 підрозділу 8 розділу XX "Перехідні положення" ПК України та розраховує, що граничний обсяг доходу позивача не повинен перевищувати 5212600,00 грн (7818900 грн./12 міс. х 8 міс.), сума перевищення обсягу доходу, ставка 15 % - 2025546,84 грн.

Тобто, при розрахунку граничного обсягу доходу платника єдиного податку контролюючим органом застосовано положення підпункту 9-1.4.3 пункту 9-1 підрозділу 8 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України, оскільки 8 місяців 2023 року позивач перебував на спрощеній системі без застосування особливостей оподаткування - з 01.01.2023 по 10.04.2023 на 2 групі (ставка 20%) та з 01.08.2023 по 31.12.2023 на 3 групі (ставка 5%).

Колегія суддів зазначає, що Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан, який на підставі Указів Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" неодноразово продовжувався та діє станом на сьогоднішній день.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15 березня 2022 року № 2120-IX підрозділ 8 доповнено пунктом 9 такого змісту:

"9. Установити, що тимчасово, з 1 квітня 2022 року до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України, положення розділу XIV Податкового кодексу України застосовуються з урахуванням таких особливостей:

9.1. Фізичні особи - підприємці - платники єдиного податку першої та другої групи мають право не сплачувати єдиний податок.

При цьому такими особами декларація платника єдиного податку - фізичної особи підприємця не заповнюється за період, в якому відповідно до абзацу першого цього підпункту єдиний податок не сплачувався.

9.2. Платниками єдиного податку третьої групи можуть бути фізичні особи - підприємці та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 10 мільярдів гривень.

До таких осіб не застосовується обмеження щодо кількості осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах.

9.3. Платниками єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, без урахування обмежень, встановлених пунктом 291.5 статті 291 цього Кодексу, не можуть бути:

1) суб`єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють: діяльність з організації, проведення азартних ігор, лотерей (крім розповсюдження лотерей), парі (букмекерське парі, парі тоталізатора); обмін іноземної валюти; виробництво, експорт, імпорт, продаж підакцизних товарів (крім роздрібного продажу паливно-мастильних матеріалів в ємностях до 20 літрів та діяльності фізичних осіб, пов`язаної з роздрібним продажем пива, сидру, пері (без додання спирту) та столових вин); видобуток, реалізацію корисних копалин;

2) страхові (перестрахові) брокери, банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії, інші фінансові установи, визначені законом; реєстратори цінних паперів;

3) представництва, філії, відділення та інші відокремлені підрозділи юридичної особи, яка не є платником єдиного податку;

4) фізичні та юридичні особи - нерезиденти.

9.4. Відсоткова ставка єдиного податку для платників єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, встановлюється у розмірі 2 відсотки доходу.

9.5. Платники єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на додану вартість з операцій з постачання товарів, робіт та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

9.6. Податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, є квартал.

Платники єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку за податковий (звітний) квартал із зазначенням суми помісячного доходу у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду.

Такі платники єдиного податку щомісяця до 15 числа сплачують авансовий внесок єдиного податку за підсумками попереднього календарного місяця.

9.7. Платники єдиного податку третьої групи розраховують суму податку за звітний квартал та здійснюють сплату задекларованих сум з урахуванням авансових внесків єдиного податку, сплачених протягом звітного кварталу.

9.8. Для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платником з особливостями, встановленими цим пунктом, суб`єкт господарювання до останнього числа місяця, що передує періоду переходу на спрощену систему оподаткування, подає до контролюючого органу за місцем податкової адреси заяву.

Зареєстровані в установленому законом порядку суб`єкти господарювання (новостворені), які протягом 10 днів з дня державної реєстрації подали заяву про обрання спрощеної системи оподаткування з урахуванням особливостей оподаткування, встановлених цим пунктом, вважаються платниками єдиного податку третьої групи з дня їх державної реєстрації.

9.9. Після припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України платники єдиного податку третьої групи, які на день припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України використовували особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, з першого дня місяця, наступного за місяцем припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України, втрачають право на використання особливостей оподаткування, передбачених цим пунктом, і автоматично вважаються такими, що застосовують систему оподаткування, на якій такі платники податку перебували до обрання особливостей оподаткування, передбачених цим пунктом.

Платник податку має право самостійно відмовитися від використання особливостей оподаткування, передбачених цим пунктом, з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому прийнято таке рішення.

Новоутворені суб`єкти господарювання, які бажають обрати спрощену систему оподаткування з урахуванням особливостей оподаткування, встановлених цим пунктом, подають заяву за загальною процедурою, передбаченою цим Кодексом.

Законом України від 30 червня 2023 року № 3219-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану" (набрав чинності 01.08.2023), зокрема, підрозділ 8 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, доповнено новим пунктом 9-1 "Особливості переходу суб`єктів господарювання, які використовували особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу, на систему оподаткування, на якій такі платники податку перебували до обрання особливостей оподаткування, передбачених пунктом 9 цього підрозділу".

В силу підпункту 9-1.4.1 пункту 9-1 підрозділу 8 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України платники податків, які станом на 31 липня 2023 року використовували особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу, та не відмовилися від їх використання самостійно, і до переходу на такі особливості були платниками єдиного податку, з 1 серпня 2023 року автоматично вважаються платниками єдиного податку тієї групи єдиного податку, на якій вони перебували до моменту переходу на застосування особливостей третьої групи, встановлених пунктом 9 цього підрозділу.

Дохід, отриманий у період застосування особливостей оподаткування, встановлених пунктом 9 цього підрозділу, не включається до обсягу доходу, визначеного для відповідної групи платників єдиного податку, встановленого пунктом 291.4статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до підпунктів 9-1.4.3 та 9-1.4.4 пункту 9-1 підрозділу 8 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, у 2023 звітному році обсяг доходу для відповідної групи платників єдиного податку, встановлений пунктом 291.4статті 291 цього Кодексу, визначається пропорційно до кількості календарних місяців поточного календарного року, протягом яких платник єдиного податку не застосовував особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу.

Встановлено, що у 2023 звітному році суб`єкти господарювання, які у 2023 році використовували особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, та втратили право або самостійно відмовилися від використання особливостей оподаткування, встановлених пунктом 9 цього підрозділу, і були переведені на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, або щодо яких проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності, мають право у 2023 році повторно здійснити перехід (обрати) на спрощену систему оподаткування, в тому числі у разі повторної протягом 2023 року державної реєстрації фізичною особою - підприємцем, шляхом подання заяви за загальною процедурою, визначеною цим Кодексом.

При цьому у разі подання заяви до 1 вересня 2023 року суб`єкт господарювання вважається платником єдиного податку з 1 серпня 2023 року (крім єдиного податку третьої групи із ставкою єдиного податку у розмірі, визначеному підпунктом 1пункту 293.3 статті 293 цього Кодексу, якщо така особа станом на 1 серпня 2023 року не зареєстрована платником податку на додану вартість).

Отже, з 01.08.2023 підпунктом 9-1.4.3 пункту 9-1 підрозділу 8 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, в редакції Закону № 3219-ІХ, змінено порядок обрахунку граничного обсягу доходу для відповідної групи єдиного податку, зокрема, визначено, що такий обсяг визначається пропорційно до кількості календарних місяців поточного календарного року, протягом яких платник єдиного податку не застосовував особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу.

При цьому, відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави.

Згідно з Рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Тобто за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тож, до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

Колегія суддів зазначає, що положення ПК України, застосовані податковим органом при обрахунку позивачу граничного обсягу доходу позивача за січень-березень 2023 року (до набрання чинності Законом № 3219-ІХ) не можуть застосовуватись до подій (правовідносин), що виникли до набрання ними чинності, адже закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі відповідно положень статті 58 Конституції України.

Аналогічні висновки містять постанова Верховного Суду від 15.04.2025 по справі №160/23272/24, що враховується судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Таким чином, враховуючи правила дії закону у часі та дату набуття чинності Законом №3219-ІХ від 30.06.2023, а саме 01.08.2023, застосування відповідачем Закону №3219-ІХ до правовідносин, що виникли за період січень-березень 2023 року, не відповідає принципу правової визначеності, складовою якого є принцип легітимних очікувань, який має застосовуватись не лише на етапі нормотворчої діяльності, а й під час безпосереднього застосування чинних норм права, що даватиме можливість особі в розумних межах передбачати наслідки своїх дій.

Відтак, оскільки у період, що перевірявся, обсяг доходу позивача відповідно до підпунктів 2 та 3 пункту 291.4 статті 291 ПК України, за січень-березень 2023 року не перевищив граничного обсягу доходу платника єдиного податку другої групи, а у період з серпня по грудень - платника єдиного податку третьої групи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №0/51464/2421 від 11.09.2024 та наявність підстав для його скасування.

Щодо рішення Головного управління ДПС у Харківській області про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку № 6108/20-40-24-03-06 від 05.11.2024, прийнятого за результатами камеральної перевірки, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно з пунктом 299.11 статті 299 Податкового кодексу України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Таким чином, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках.

При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №805/1396/17-а, від 05.02.2019 у справі №805/206/17-а, від 24.01.2019 у справі №813/1346/18, від 05.06.2018 у справі №813/4266/17, від 06.05.2020 у справі №812/1137/16, від 10.11.2021 у справі № 340/3300/19.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач безпідставно, за відсутності доказів наявності у позивача підстав, за яких він не може бути платником єдиного податку фізичних осіб-підприємців, виключив позивача з реєстру платників єдиного податку фізичних осіб-підприємців, що є підставою для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС у Харківській області про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку № 6108/20-40-24-03-06 від 05.11.2024 та зобов`язання відповідача відновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку та включити її до реєстру платників єдиного податку з 01 січня 2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахування наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2025 по справі № 520/30233/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді Я.В. П`янова В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 17.09.2025 року