Справа № 766/8050/25
Суддя: Ус О. В.
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/8050/25

Пров. №2-а/766/284/25

15 вересня 2025 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі: головуючого судді Ус О.В., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні міського суду в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу 17 000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 06.03.2025 року постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 його притягнуто до адміністративної відповідальності із накладенням штрафу в розмірі 17 тис. грн. Вказав, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за непроходження в повному обсязі без поважних причин медичного огляду. Зазначає, що 28.01.2025 р. йому було вручено направлення на проходження ВЛК, проходження якої він розпочав 05.02.2025 р, однак, у зв`язку із його незгодою з результатами, ним 05.02.2025 р. подано заяву до ІНФОРМАЦІЯ_2 про направлення його на повторний огляді, однак, у зв`язку із хворобою та необхідністю проходження лікування, він не зміг завершити проходження ВЛК. При цьому, ним було повідомлено ТЦК про вказані обставини. 13.02.2025 року ним було пройдено лікування, про що є запис в амбулаторній картці. 06.03.2025 року він був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 , співробітниками поліції та надав пояснення, щодо не завершення проходження ВЛК у зв`язку із перебуванням на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності 15866434- -1. 28.03.2025 року він отримав повторне направлення на проходження ВЛК яке він пройшов і після чого був мобілізований. На сьогодні він є мобілізованим на військову службу. Отже, ним виконано обов`язок щодо проходження медичного огляду щодо придатності до військової служби. При цьому нормами Порядку №560 не передбачено обов`язку військовозобов`язаного надавати до ТЦК та СП результати проходження медичного огляду. Крім того зауважив, що постанова не містить даних, щодо визначеного для позивача строку проходження медичного огляду, відповідно до п. 74-1 Порядку № 560.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.05.2025 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд, забезпечено адміністративний позов шляхом зупинення дії постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 про накладення адміністративного стягнення №б/н від 06.03 2025 року, якою накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1 .

21.07.2025 року представником відповідача подано відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову або залишити позов без розгляду. В обґрунтування відзиву вказано, що 06.03.2025 р. начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_1 отримавши 05.02.2025 року направлення на проходження військово-лікарської комісії (медичного огляду) КНП «Херсонська міська клінічна лікарня» станом на 06.03.2025 р. огляд не пройшов без будь-яких поважних причин, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. При складанні протоколу ОСОБА_1 надав пояснення, що ВЛК не пройшов, оскільки проходив спеціальні дослідження, визначені членами ВЛК, але відповідних доказів не надав, в картці обстеження відсутні направлення та відмітка секретаря комісії про продовження строків проходження ВЛК.

28.07.2025 року представником позивача через Електронний суд подано відповідь на відзив, у якій вказала, що позивач наполягає на наступних обставинах справи в їх хронологічному визначенні, наявність яких підтверджена наданими до позову доказами: 05.02.2025 року ОСОБА_1 пройшов ВЛК із висновками якого він не погодився 05.02.2025 ОСОБА_1 написано заяву на направлення на повторну ВЛК (завізовано секретарем ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 ) 07.02.2025 ОСОБА_1 написано заяву на продовження терміну проходження ВЛК у зв`язку з лікуванням (завізовано секретарем ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 ) 10.02.2025 ОСОБА_1 написано заяву повідомлення, у якій зобов`язався завершити проходження ВЛК після завершення лікування (завізовано секретарем ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 ) 13.02.2025 ОСОБА_1 проходив лікування, а саме мав операційне втручання, про що мається запис в амбулаторній картці. 13.02-2025-28.03.2025 перебування на лікарняному, що підтверджується листками непрацездатності. 28.03.2025 отримав направлення на проходження ВЛК 02.04.2025 - завершення проходження ВЛК З 11.04.2025 перебування у ВЧ НОМЕР_1 З 18.06 по теперішній час проходження військової служби у ВЧ НОМЕР_2 (Довідка №714 від 14.07.2025). Таким чином посилання у відзиві на обставину не проходження ОСОБА_1 без поважних причин ВЛК не відповідає дійсності і спростовано наданими до позову документами. Відповідачем не надано і не визначено жодних даних про встановлення ОСОБА_1 строку для проходження ВЛК, на яку він направлений 05.02.2025 року. Отже, позивач вчиняв свої дії щодо проходження медичного огляду у відповідності із нормами Порядку № 560, що виключає обставини вчинення ним адміністративного правопорушення, що відповідачем кваліфікується як не проходження в повному обсязі без будь-яких поважних причин медичного огляду.

В судове засідання сторони не прибули про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. В матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи у відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини не явки суд не повідомляв.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

На підставі ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

06 березня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн.

Постановою встановлено, що ОСОБА_1 будучи військовозобов`язаним, в порушення вимог ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в умовах особливого періоду отримавши 28.01.2025 р. у ІНФОРМАЦІЯ_5 направлення на проходження військово-лікарської комісії (медичного огляду) у КНП «Херсонська обласна клінічна лікарня» та почавши проходити з 05.02.2025 р. такий огляд у вказаній лікарні, станом на 06.03.2025 р. повністю медичний огляд не пройшов, без будь-яких поважних причин та результати такого огляду до ІНФОРМАЦІЯ_2 не надав, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

05.02.2025 року ОСОБА_1 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 подано заяву, у якій просив направити його на повторне ВЛК, оскільки не згоден з рішенням попередньої. На вказаній заяві міститься дата прийняття 05.02.2025 р. підпис та прізвище особи, яка прийняла вказаний документ ОСОБА_2 .

07.02.2025 року ОСОБА_1 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 подано заяву, у якій просив продовжити термін проходження ВЛК у зв`язку із направленням від лікаря на лікування. На вказаній заяві міститься дата прийняття 07.02.2025 р. підпис та прізвище особи, яка прийняла вказаний документ ОСОБА_2 .

10.02.2025 року ОСОБА_1 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 подано заяву-повідомлення, у якій вказав, що відповідно до постанови військово-лікарської комісії його було визнано придатним для військової служби за мобілізацією, встановлено йому діагнози без проведення додаткових обстежень та не звертаючи увагу на його скарги стосовно наявних захворювань, йому не була надана можливість надати медичні документи про стан його здоров`я, пройти необхідні обстеження та лікування. У зв`язку із чим ним подана скарга на висновок ВЛК з вимогою призначити та провести повторний медичний огляд (ВЛК) вищого рівня, після необхідного медичного обстеження та лікування. На теперішній час він почав проходити ВЛК вищого рівня, але за станом здоров`я не може у встановлений законом строк пройти обстеження, оскільки має ряд хронічних захворювань та на теперішній час отримав направлення на консультацію до лікаря гастроентеролога. Після повного проходження необхідних обстежень та відповідного медичного лікування, з`явиться для завершення проходження ВЛК. До заяви додав електронне направлення. На вказаній заяві міститься дата прийняття 11.02.2025 р. підпис та прізвище особи, яка прийняла вказаний документ ОСОБА_2 .

Згідно наданої позивачем копії прийому лікаря хірурга 13.02.2025 р. ОСОБА_4 , ОСОБА_1 встановлено діагноз врослий ніготь І п. лівої стопи. Видалено нігтеву пластину.

З копії листка непрацездатності від 27.02.2025 р. вбачається, що ОСОБА_1 перебував на лікарняному з 27.02.2025 р. по 07.03.2025 р.

28.03.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_6 №2011 ОСОБА_1 було направлено до КНП «ХОКЛ» ХОР для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я у зв`язку із призовом на військову службу на час мобілізації.

З копії картки обстеження та медичного огляду КНП «Херсонська обласна клінічна лікарня» ХОР, ОСОБА_1 пройшов ВЛК 02.04.2025 р., придатний до військової служби.

Згідно довідки ВЧ НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 №740 від 18.04.2025 р. ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період з 12.04.2025 року.

Частиною 1статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Притягненню до адміністративної відповідальності особи, обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 268 КУпАП визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про оборону України, особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно із Указом Президента України № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно із ч. 1 ст. 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, громадяни зобов`язані:

з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;

проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах. Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

З метою забезпечення виконання завдань та визначених функцій районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у їх складі утворюються структурні підрозділи (відділи, відділення, групи, служби), які провадять діяльність відповідно до положення про структурний підрозділ районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що затверджується керівником районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Положення про районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджуються керівниками відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

Відповідно до ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України)).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), врегульовано Інструкцією № 3.

Тобто, законодавцем імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності.

Згідно із пунктом 3 розділу ІІ Інструкції № 3, у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІ Інструкції № 3, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Згідно із ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до Примітки ст. 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Судом встановлено, що оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що отримавши 28.01.2025 р. направлення на проходження ВЛК та почавши проходити 05.02.2025 р. станом на 06.03.2025 р. такий огляд не завершив. З протоколу №787 про адміністративне правопорушення від 06.03.2025 р. вбачається, що позивач пояснив, що повторне ВЛК не закінчив оскільки потрібні спеціальні медичні обстеження, про що був повідомлений ІНФОРМАЦІЯ_6 . Крім того, з долучених позивачем до позову заяв вбачається, що він 05.02.2025 р., 07.02.2025 р., 10.02.2025 р. повідомляв ІНФОРМАЦІЯ_6 про продовження строку проходження ВЛК, надав докази перебування на лікарняному, виписки від лікарів.

Згідно із пунктом 3.1. глави 3 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (в подальшому - Положення № 402), медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України, на підставі направлення, яке формується в електронній формі засобами Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, або у паперовій формі за формою, наведеною у додатку 11 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (в подальшому - Порядок № 560). Медичний огляд проводиться ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП. При цьому особам віком до 45 років видається направлення з метою визначення їх придатності до служби у Десантно-штурмових військах, підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті.

Відповідно до п. 74 Порядку № 560, резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Військовозобов`язаний та резервіст, який виявив бажання проходити військову службу під час мобілізації у вибраній ним військовій частині, направляється на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або командиром військової частини.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що військовозобов`язаний повинен проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби за рішенням керівника ТЦК лише на підставі направлення.

За п. 74-3 Порядку №560, У сформованому направленні на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду зазначаються інформація згідно з вимогами законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Відповідачем не надано суду копії направлення 05.02.2025 року ОСОБА_1 на проходження медичного огляду ВЛК, копія картки з програми Оберіг також не містить вказаних відомостей, а відтак, суд позбавлений можливості перевірити встановлені строки на проходження ВЛК. Картка Оберіг містить лише відомості про проходження ВЛК 02.04.2025 р.

Як встановлено судом, 05.02.2025 року позивач розпочав проходження ВЛК, в повному обсязі та у встановлений строк ВЛК не пройшов, з причин перебування на лікарняному, та необхідністю продовження строків його проходження задля необхідності проходження додаткових обстежень.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач належними та допустимими доказами не підтвердив порушення позивачем законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію та відповідно правомірність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, з огляду на що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Європейський суд з справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та ухвалення рішення про скасування оскарженої постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися.

Рішення складено в повному обсязі 15 вересня 2025 року.

Керуючись ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 268, 271, 286, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.03.2025 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 17000,00 грн. за ст. 210-1 ч.3 КУпАП відносно ОСОБА_1 , а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

СуддяО. В. Ус