Справа № 520/22511/25
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

17 вересня 2025 року № 520/22511/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді головуючої судді Ніколаєвої Ольги Вікторівни, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі по тексту - позивач) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі по тексту - відповідач), у якій просить скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ірини Антосік від 12.08.2025 у виконавчому провадженні №76318694 про накладення на позивача штрафу у розмірі 10 200,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив про протиправність постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ірини Антосік від 12.08.2025 у виконавчому провадженні №76318694 про накладання на позивача штрафу в розмірі 10 200,00 грн. За доводами позивача, виконавче провадження мало бути зупинене відразу після його відкриття на підставі абзацу 22 пункту 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження", тому підстав для винесення постанови від 12.08.2025 про накладання штрафу на боржника, в той час, коли провадження мало б бути зупинене в обов`язковому порядку, у державного виконавця не було. Також, позивач зазначив, що у Військової частини НОМЕР_1 НГУ відсутні власні кошти, які могли б бути спрямовані на виконання рішення суду. Вважаючи протиправною зазначену постанову про накладення штрафу на боржника, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, з урахуванням приписів статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Цією ж ухвалою відповідачу надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву. Водночас, вказаною ухвалою витребувано у відповідача засвідчені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження.

У судове засідання, призначене на 03.09.2025 о 11:30 год, сторони не прибули, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Позивач подав до суду заяву, згідно якої просив розгляд справи проводити без його участі. Просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого виклав свої заперечення проти позову та зазначив про правомірність оскаржуваної у даній справі постанови від 12.08.2025 у виконавчому провадженні №76318694 про накладання на Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України штрафу в розмірі 10 200 грн, оскільки з моменту відкриття виконавчого провадження №76318694 - 17.10.2024, станом на 12.08.2025 рішення суду у справі №520/32624/23 не виконане боржником. Просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до пункту десятого частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною дев`ятою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини четвертої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно частини третьої статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З огляду на зазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін у порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши надані документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Антосік Іриною Олегівною 17.10.2024 відкрито виконавче провадження ВП №76318694 за виконавчим листом №520/32624/23, виданим 14.10.2024 Харківським окружним адміністративним судом щодо зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 (щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення) за період з 01.01.2020 по 28.01.2020, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1-14 до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704 та здійснити виплату різниці з урахуванням виплачених сум.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Антосік Ірини Олегівни від 15.11.2024 накладено штраф у розмірі 5 100,00 грн за невиконання рішення суду, яким зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів.

На вказану постанову 02.12.2024 позивачем було подано заяву про надання додаткового строку для виконання рішення суду та наголошено на необхідності зупинення вчинення виконавчих дій. Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження у АСВП виявлено, що 29.01.2025 державним виконавцем було сформовано вимогу, яка на адресу позивача не надходила.

Враховуючи факт невиконання рішення суду, державним виконавцем 12.08.2025 прийнято постанову про накладання штрафу у розмірі 10 200,00 грн.

Не погодившись із постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ірини Антосік від 12.08.2025 у виконавчому провадженню №76318694 про накладання на Військову частину НОМЕР_1 НГУ штрафу в розмірі 10 200,00 грн, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі за текстом - Закон України №1404-VIII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі статті 1 Закону Україну №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом першим частини 1 статті 26 Закону України №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і у повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (частини першої, другої статті 18 Закону України №1404-VIII).

Звертаючись до суду з даним позовом про оскарження постанови державного виконавця про накладання на Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України штрафу в розмірі 10 200,00 грн у виконавчому провадженні №76318694, позивач зазначив, що виконавче провадження мало бути зупинене відразу після його відкриття на підставі абзацу 22 пункту 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження", однак державним виконавцем протиправно не було зупинено відповідне виконавче провадження, що свідчить про протиправність прийнятої у такому виконавчому провадженні постанови про накладення на боржника штрафу в розмірі 10 200,00 грн за невиконання рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Розглядаючи справу в межах позовних вимог та доводів позивача, суд зазначає наступне.

Так, з 19.08.2022 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння процесам релокації підприємств в умовах воєнного стану та економічного відновлення держави" №2468-IX, яким, зокрема, забороняється відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої російською федерацією території України, а також прилеглих до неї територій.

Вказаним Законом внесено зміни в пункт 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження", зокрема доповнено положеннями, що включають абзац 22, за змістом якого тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-IX:

зупиняється у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-IX, вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень (крім рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців, його перерахунку, щодо забезпечення військовослужбовців житлом), боржниками за якими є підприємства оборонно-промислового комплексу, визначені в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, які входять до складу Збройних Сил України, рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги на території територіальних громад, що належать до територій, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої російською федерацією території України, або якщо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги здійснюється щодо нерухомого майна, яке є місцем постійного проживання такої фізичної особи і було знищено або пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій.

За змістом судового рішення у справі №520/32624/23 з приводу виконання якого старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Антосік Іриною Олегівною 17.10.2024 відкрито виконавче провадження ВП №76318694 за виконавчим листом №520/32624/23, виданим 14.10.2024 Харківським окружним адміністративним судом, таке рішення має зобов`язальний характер та способом виконання такого рішення є фактично перерахунок та виплата індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 (позивач у справі №520/32624/23).

У свою чергу, суд зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Суд зазначає, що індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому, індексація є невід`ємною складовою частиною сум грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до абзацу 12 пункту 10-2 розділу ХІІІ "Перехідні та кінцеві положення" Закону України "Про виконавче провадження", у період дії воєнного стану в Україні не зупиняється вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень за позовами фізичних осіб про перерахунок грошового забезпечення військовослужбовців, боржниками за якими є, зокрема, військові частини.

Відтак, з урахуванням вказаного правового регулювання, а також положень абзацу 12 пункту 10-2 розділу ХІІІ "Перехідні та кінцеві положення" Закону України "Про виконавче провадження", суд дійшов висновку, що у державного виконавця відсутні правові підстави для зупинення виконавчих дій в межах спірного виконавчого провадження на підставі абзацу 12 пункту 10-2 розділу ХІІІ "Перехідні та кінцеві положення" Закону України "Про виконавче провадження", оскільки відповідне виконавче провадження відкрите саме з приводу виконання рішення за позовом фізичної особи про перерахунок грошового забезпечення (індексації грошового забезпечення) військовослужбовця, боржником за яким є військова частина, в якій військовослужбовець проходив службу.

Враховуючи зазначене, доводи позивача про необхідність зупинення виконавчого провадження №76318694 на підставі абзацу 12 пункту 10-2 розділу ХІІІ "Перехідні та кінцеві положення" Закону України "Про виконавче провадження" є безпідставними.

Щодо доводів позивача про те, що у Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України відсутні власні кошти, які могли б бути спрямовані на виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту дев`ятого частини другої статті 129 Конституції України обов`язковість судового рішення є однією із основних засад судочинства.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частинами 2 та 3 статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статті 129-1 Конституції України, статтями 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України.

Матеріали справи не містять жодних доказів вчинення відповідачем дій щодо виконання рішення суду з моменту відкриття виконавчого провадження (17.10.2024) по 12.08.2025, повідомлення виконавця щодо виконання рішення в частині нарахування індексації та вчинення дій щодо проведення виплат не свідчить про виконання боржником відповідного рішення та не свідчить про наявність поважних причин невиконання такого рішення суду або про повідомлення боржником таких причин державному виконавцю.

Зважаючи на викладені норми законодавства щодо обов`язковості судових рішень, що набрали законної сили, неповідомлення боржником державного виконавця про виконання рішення суду або про наявність причин його невиконання, суд зазначає, що відсутність у Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України власних коштів не є правовою підставою для висновку про можливість невиконання Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (боржник у виконавчому провадженні №76318694 за виконавчим листом №520/32624/23) судового рішення та не свідчить про протиправність постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ірини Антосік від 12.08.2025 у виконавчому провадженні №76318694 про накладання на Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України штрафу в розмірі 10 200,00 грн, зважаючи на доводи відповідача про невиконання Військової частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України судового рішення.

Інших доводів та відповідних доказів порушення державним виконавцем процедури, передбаченої цим Законом, під час прийняття спірної постанови про накладення штрафу на боржника за невиконання рішення суду позивачем не наведено. Судом таких обставин також не встановлено.

Так, згідно частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку про залишення позовних вимог без задоволення.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 139, 244-246, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вулиця Студентська, будинок 5/4, місто Харків, Харківська область, Харківський район, 61024, ) про скасування постанови - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 17.09.2025.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА