Справа № 177/1701/25
Суддя: Березюк М. В.
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 177/1701/25
Провадження № 2-а/177/27/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 вересня 2025 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Березюк М. В.

за участі: секретаря Дятел К. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, в порядку адміністративного судочинства, позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача, в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила суд визнати протиправною та скасувати постанову № 666 від 17.06.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, з застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. Крім цього, просила суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу та витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позову вказувано, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

17.06.2025 відносно ОСОБА_1 складено постанову № 666, на підставі якої його притягнуто до відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. ОСОБА_1 ставиться у вину те, що на підставі розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 Новопільську сільську раду уповноважено здійснити оповіщення військовозобов`язаних про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 19-21 березня 2025, однак працівники сільської ради під час оповіщення не знайшли позивача за зареєстрованим місцем проживання та склали акт про не проживання за адресою. Попри те, що повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 не була вручена ОСОБА_1 , відповідач вбачав у його діях умисне не з`явлення за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 та піддав стягненню. Представник вказала, що за вище вказаною адресою ОСОБА_1 проживає разом з родиною дружиною та двома дітьми, він припускає, що в момент приїзду працівників сільської ради, він з родиною був відсутнім вдома. З`явившись до Новопільської сільської ради у власних потребах 11.06.2025, йому було вручено повістку та він одразу з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , пройшов ВЛК.

Крім цього, обґрунтовуючи позовні вимоги, представник вказувала про нібито відсутність такої причини виклику до ІНФОРМАЦІЯ_2 як «для визначення призначення на особливий період».

Позивач та представник позивача вказали про неотримання ОСОБА_1 повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 19-21 березня 2025, а отже на відсутність умислу щодо неявки. Просили суд позов задовольнити та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Позивач в попередніх засіданнях пояснив, що перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , 05.06.2025 за результатами пройденої ВЛК, визнаний обмежено придатним до військової служби. Вказав, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований та фактично проживає, разом з дружиною та двома дітьми, з ними також проживає батько з інвалідністю. В той день, коли працівники сільської ради ймовірно намагалися вручити йому повістку, він перебував з сім`єю у родичів, однак вдома залишався його батько, але і йому не було передано повістку. Припускав, що працівники сільської ради помилилися будинком, адже в іншому випадку батько б вийшов до них, оскільки він залишався вдома. Вказав про відсутність у його діях складу правопорушення, умислу на ухилення від явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 не мав, повістку про виклик не отримував.

Представник позивача Горбенко І.В. 11.09.2025, засобами електронного суду надала суду заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 грн, копію якого надіслала відповідачу.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 , будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи судом, участь свого представника у розгляді справи не забезпечив, правом на подання відзиву не скористався.

Реалізуючи повноваження щодо збирання доказів, визначені КАС України, ухвалою суду від 14.07.2025 суд випробовував у відповідача докази, а саме копію особової справи позивача, матеріалів що стосуються складення оскаржуваної постанови (а.с. 24). Копія ухвали про витребування доказів отримана відповідачем 15.07.2025, але докази витребувані судом відповідач не надав, доводи позивача не заперечив, інших заяв по суті справи та з процесуальних питань не надав.

18.09.2025 сторони та їх представники до суду не прибули, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Розглянувши заяви по суті справи, заслухавши думку позивача та його представника, дослідивши докази по справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 18.03.2003 та фактично проживає за цією адресою з дитинства, разом з членами своєї родини, що підтверджено відповідно витягом з Реєстру територіальної громади та актом про фактичне проживання ОСОБА_1 , складеним за участі сусідів та посвідченого Новомайським старостинським округом Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 5, 9-10).

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення № 666 від 09.06.2025 слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_4 видав розпорядження голові Новопільської сільської ради щодо оповіщення військовозобов`язаних та їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 19-21 березня 2025 року. Однак, під час оповіщення працівниками сільської ради виявлено, що ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає, складено акт. У визначений у повістці час ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 не прибув, у зв`язку з чим відносно нього складено даний протокол за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, копію якого він отримав 09.06.2025. Разом з тим, протокол містить пояснення ОСОБА_1 про те, що він повістку про виклик не отримував, дзвінків про виклик не отримував (а.с. 14-15). Попри надані пояснення ОСОБА_1 , відповідач вказав у протоколі про наявність в діях ОСОБА_1 складу триваючого правопорушення, вчиненого з прямим умислом, що полягало в неявці до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою на 19-21 березня 2025 року (а.с. 14-15).

Постановою № 666 від 17.06.2025 за справою про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за правопорушення передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП, з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він у період 19-21 березня 2025 року умисно не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , за викликом, який йому мали вручити представники Новопільської сільської ради. Попри пояснення ОСОБА_1 щодо неотримання ним виклику, за яким він нібито умисно не з`явився, суб`єкт владних повноважень вбачав у діях ОСОБА_1 триваюче правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП, та застосував стягнення у виді 17000 грн (а.с. 12-13).

Зі змісту відповіді Новопільської сільської ради за вих. № 1985/0/2-25 від 30.07.2025, наданої в порядку витребування доказів судом, слідує, що на виконання розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 № 4/2335 від 14.03.2025 про оповіщення військовозобов`язаних, 17.03.2025 здійснено виїзд уповноважених осіб сільської ради для вручення повістки військовозобов`язаному ОСОБА_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , але за вказаною адресою для отримання повістки ніхто не вийшов, тому вручити повістку особисто військовозобов`язаному ОСОБА_1 не було можливим (а.с. 28).

Вказана відповідь сільської ради підтверджує доводи позивача про те, що повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 19-21 березня 2025 року він не отримував.

Відповідно до п. 27 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою КМ України№ 560 від 16.05.2024 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин формування повістки), під час мобілізації громадяни викликаються до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів, в тому числі, з метою уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки).

Згідно п. 28 Порядку, виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки.

Згідно п. 31 Порядку, повістки мають право вручати, в тому числі представники виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад - в адміністративних межах населених пунктів та територій, на які поширюється повноваження відповідних виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад.

Пункт 35 Порядку визначає, що представники, уповноважені вручати повістки, здійснюють оповіщення громадян як самостійно, так і у складі груп оповіщення.

Вручення повісток резервістам та військовозобов`язаним здійснюється цілодобово за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання, роботи, навчання, у громадських місцях, громадських будинках та спорудах, місцях масового скупчення людей, територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, на пунктах пропуску (блок-постах), пунктах пропуску через державний кордон України.

Згідно п. 36 Порядку, за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання резервісти та військовозобов`язані можуть бути оповіщені:

через дільниці оповіщення шляхом їх виклику до таких дільниць та вручення повісток, отриманих від районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки представниками цих дільниць, та вручення повісток за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання;

представниками районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад;

представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки особисто або засобами зв`язку.

Пункт 41 Порядку визначає, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Отже, чинне законодавство передбачає існування альтернативних механізмів оповіщення та виклику військовозобов`язаних до органів ІНФОРМАЦІЯ_2 , в тому числі шляхом вручення повісток про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 представниками органів місцевого самоврядування.

В даному випадку, повістка ОСОБА_1 про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 19-21 березня 2025 підлягала врученню представниками Новопільської сільської ради, на виконання розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , що знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду.

Однак, як встановлено судом, вручити повістку ОСОБА_1 за місцем його зареєстрованого та фактичного місця проживання, представникам Новопільської сільської ради не вдалося, оскільки до них ніхто не вийшов, що в силу п.п. 1 п. 41 Порядку не свідчить про оповіщення ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на вказані дати. Повістка не була вручена ОСОБА_1 під особистий підпис, він не відмовлявся від її отримання, не відмовлявся від спілкування з особою, уповноваженою вручати повістку, акти чи відеозаписи, що підтверджували б такі дії ОСОБА_1 суду не надано, про їх існування не повідомлено.

Отже, згідно п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою КМ України№ 560 від 16.05.2024, ОСОБА_1 не був повідомленим про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 19-21.03.2025.

Доказів того, що ОСОБА_1 оповіщався про необхідність явки у вказані дати та час до ІНФОРМАЦІЯ_3 іншим альтернативним шляхом (засобами телефонного зв`язку, засобами поштового зв`язку), відповідачем суду не надано, посилання на вжиття таких заходів відсутні в протоколі та оскаржуваній постанові.

В ході судового розгляду доведено, що неявка ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 19-21.03.2025 є наслідком того, що останньому не було вручено повістки про виклик, відповідно він не був обізнаний з необхідністю явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 у відповідні дати та час.

Частина ч.1 ст. 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а ч.3 ст. 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій; воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» в Україні оголошено часткову мобілізацію, а Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05:30 год в Україні введено воєнний стан, що триває донині.

Отже, починаючи з 17.03.2014 в Україні діє особливий період.

Для правопорушень передбачених ч.3 ст. 210-1 КУпАП характерна форма вини умисел.

Як було встановлено судом, ОСОБА_1 не був належним чином повідомленим про дату, час з`явлення за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 19-21.03.2025, а отже не був обізнаним про обов`язок явки до вказаного органу у вказані дні.

Незважаючи на це, попри заперечення ОСОБА_1 своє вини у вчиненні правопорушення, з посиланням на неотримання повістки, начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 прийняв постанову № 666 від 17.06.2025, якою визнав ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушення передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, з накладенням стягнення в розмірі 17000 грн (а.с. 71-72).

Неотримання повістки про виклик на певну дату та час, у порядку визначеному законом, виключає вину особу у неявці за викликом, а отже виключає її відповідальність за неявку до органів ІНФОРМАЦІЯ_2 у визначену ними дату та час.

Більш того, як слідує зі змісту оскаржуваної постанови, призначаючи стягнення уповноважений суб`єкт вказав про визнання своєї вини ОСОБА_1 , в той час як він заперечував свою вину, вказував про неотримання повістки, його позиція в цьому питанні залишалася незмінною.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що уповноваженим суб`єктом ІНФОРМАЦІЯ_4 , поза розумним сумнівом, не доведено факт належного вручення ОСОБА_1 повістки про виклик на 19-21.03.2025, відповідно не доведено факт умислу останнього щодо неявки до ІНФОРМАЦІЯ_3 у вказану дату та час. Вказане виключає наявність складу правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у діях ОСОБА_1 .

Постанова ІНФОРМАЦІЯ_3 прийнята суб`єктом владних повноважень без встановлення дійсних обставин справи, за відсутності складу правопорушення, порушує права ОСОБА_1 , а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Отже, доводи позивача в частині того, що така причина виклику до ІНФОРМАЦІЯ_2 як «визначення призначення на особливий період» не передбачена законом, є безпідставними. За нормою спеціального закону «визначення призначення на особливий період» є однією з підстав для виклику до органів РТЦК та СП та обов`язкової явки до цих органів громадян України.

Однак, вказане не спростовує вищевказаних висновків по суті спору.

Питання судових витрат.

Відповідно до ст. 122 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з вищезазначеної норми чинного законодавства, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 , постанова якого оскаржувалася та скасовується, на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 605,60 грн, що сплачений позивачем при зверненні до суду (а.с. 6).

Крім цього, позивачем заявлено витрати на правничу допомогу по справі у розмірі 8000 грн (а.с. 40-45).

Відповідно до ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

На підтвердження витрат на правничу допомогу, представник позивача надала суду копію договору про надання правової допомоги № 1989 від 17.06.2025, за умовами якого розмір винагороди адвоката погоджується шляхом підписання додаткових угод, а підтвердженням факту надання допомоги є акт приймання-передачі (п. 5.1-5.3 договору). Розрахунки здійснюються у формі банківського переказу на поточний рахунок виконавця або у вигляді сплати готівкових коштів у касу (видається квитанція ПКО) (а.с. 43). Згідно додаткової угоди № 1 від 17.06.2025, предметом даного договору є надання правничої допомоги у справі про скасування постанови про вчинення адміністративного правопорушення № 666 від 17.06.2025 (а.с. 44), при цьому правнича допомога під час здійснення судочинства склала 5000 грн, відвідування судових засідань 1000 грн (а.с. 44).

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що на підтвердження факту надання правничої допомогу суду надано акт № 1 від 11.09.2025, за змістом якого виконавцем були надані послуги у виді консультування 1000 грн, оформлення подання позовної заяви до адміністративного суду про визнання протиправною бездіяльності в не розгляді заяви про відстрочку, вчинення інших дій для забезпечення відновлення порушеного права замовника, відвідування судових засідань, в загальній сумі 7000 грн (а.с. 44). Крім цього, суду надано квитанцію до ПКО № 29 від 11.08.2025 про прийняття адвокатом від ОСОБА_1 7000 грн (а.с. 44).

Як слідує зі змісту договору від 17.06.2025, він мав загальний предмет представництво інтересів замовника у всіх судових установах, під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та кримінального судочинства (а.с. 43). Додатковою угодою № 1 від 17.06.2025 сторони погодили між собою умови надання правничої допомоги в адміністративному судочинстві, шляхом звернення до суду з адміністративним позовом щодо скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_3 № 666 від 17.06.2025, а також вчинення інших дій для забезпечення відновлення порушеного права замовника (а.с. 44). Сторони погодили, що в рамках виконання п. 1 цієї додаткової угоди № 1 від 17.06.2025 замовник оплачує правову допомогу під час здійснення судочинства 5000 грн та відвідування судових засідань 1000 грн. Інші умови договору про надання правничої допомоги № 1986 від 17.06.2025 залишаються без змін (а.с. 44).

Так, згідно п.5.2 договору від 17.06.2025, підтвердженням факту надання правової допомоги є акт приймання-передачі.

На підтвердження витрат на правничу допомогу в даній справі, суду надано акт № 1 від 11.09.2025, який містить дві суми витрат консультація з правових питань мобілізаційного законодавства вартістю 1000 грн, що не передбачена окремою послугою в додатковій угоді № 1 до договору № 1989 від 17.06.2025, та в розумінні ст. 134 КАС України могла вважатися допомогою пов`язаною зі справою, тобто бути складовою «правової допомоги під час здійснення судочинства» у розумінні п. 2 додаткової угоди. Однак, зі змісту акта від 11.09.2025 слідує, що ним підтверджено надання та отримання допомоги в оформленні, поданні позовної заяви до адміністративного суду щодо іншого предмета спору, а саме визнання протиправною бездіяльності в не розгляді заяви про відстрочку, вчинення інших дій для забезпечення відновлення порушеного права замовника, відвідування судових засідань. Загальна вартість таких витрат склала 7000 грн (а.с. 44) та саме на таку суму надано квитанцію (а.с. 44 зворот).

Тобто позивачем не доведено, що наданий суду акт від 11.09.2025 та квитанція до нього, стосуються витрат пов`язаних з розглядом даної справи. Більш того, надаючи квитанцію на 7000 грн, позивач просить стягнути витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 грн.

Суд не вважає за можливе прийняти вищевказаний акт від 11.09.2025 як належних доказ витрат на правничу допомогу у даній справі, адже з його зміст слідує, що за ним здійснено приймання-передачі інших правничих послуг, відмінних від предмета даного спору. Натомість належних та допустимих доказів на підтвердження факту надання правничої допомоги у даній справі, зокрема акта приймання-передачі наданих правничих послуг щодо складення позову про скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_3 № 666 від 17.06.2025, надання інших послуг по даній справі, як того вимагає п. 5.2 основного договору від 17.06.2025 та додаткова угода № 1 від 17.06.2025, суду не надано.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що сторона позивача в змагальному процесі не обґрунтувала та не довела перед судом належними та допустимим доказами факт надання послуг з правничої допомоги у даній справі, предметом якої є оскарження постанови ІНФОРМАЦІЯ_3 від 17.06.2025 № 666, та вартості таких послуг.

У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне відмовити у стягненні з відповідача на користь позивача 8000 грн, в якості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу по даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5 - 9, 72 - 77, 90, 139, 243 - 246, 250, 271, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 за справою про адміністративне правопорушення № 666 від 17.06.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 гривень.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210-1 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.В. Березюк