Справа № 320/3858/24
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2025-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 320/3858/24

адміністративне провадження № К/990/44081/24, К/990/44100/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Яковенка М. М.,

суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,

за участі:

секретаря судового засідання: Бугаєнко Н. В.,

представник позивача Мороз Т. Л.,

представник відповідача Федоренко А. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу № 320/3858/24

за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

за касаційними скаргами Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду (суддя Жукова Є. О.) від 13 травня 2024 року, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду (склад колегії суддів: Файдюк В. В., Карпушова О. В., Мєзєнцев Є. І.) від 17 вересня 2024 року та додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду (склад колегії суддів: Файдюк В. В., Карпушова О. В., Мєзєнцев Є. І.) від 24 вересня 2024 року,

УСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 17 листопада 2023 року:

- № 7 про збільшення суми грошового зобов`язання ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) за платежем податок на доходи фізичних осіб на суму 484 866 579,01 грн та нарахування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 121 216 644,76 грн;

- № 7 про збільшення суми грошового зобов`язання ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) за платежем «Військовий збір», що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 374,25 грн та нарахування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 93,57 грн.

2. В обґрунтування позову позивач зазначав, що викладені в акті перевірки висновки відповідача стосовно заниження ОСОБА_1 податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, не відповідають дійсним обставинам та нормам Податкового кодексу України (далі - ПК України), а оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Зокрема позивач стверджував, що сума коштів отриманих ним за договором позики №-1 від 05 листопада 2021 року є поворотною фінансовою допомогою, яка у розумінні статті 165 ПК України не є доходом й не підлягає включенню позивачем до складу оподаткованого доходу податком на доходи фізичних осіб за 2021 рік. При цьому отриманий позивачем дохід в результаті ліквідації іноземної компанії «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED», відповідає встановленим в пункті 14 підрозділу 1 Розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України умовам та підставам для застосування звільнення від оподаткування податком на прибуток фізичних осіб за 2021 рік, що підтверджується належним, достатніми та достовірними доказами, і не заперечується відповідачем в акті перевірки. Вказує, що він правомірно скористався правом не включати цей дохід до складу оподаткованого доходу за 2021 рік. Зокрема, в графі 6 «податок на доходи фізичних осіб» розділу 10 Декларації позивач поставив знак «-» та одночасно із поданням податкової звітності за 2021 рік звернувся до контролюючого органу з Заявою «Про звільнення від оподаткування доходу, отриманого у зв`язку з ліквідацією іноземної юридичної особи» від 03 травня 2022 року. Заява позивача «Про звільнення від оподаткування доходу, отриманого у зв`язку з ліквідацією іноземної юридичної особи» від 03 травня 2022 року прийнята контролюючим органом без зауважень. Станом на момент розгляду даної справи будь - якої інформації щодо розгляду вказаної заяви відповідачем до суду не надано.

Окремо позивач звертає увагу й на те, що фінансовий результат від операцій з придбання та продажу частки в розмірі 50% в статутному капіталі ТОВ «Енерготехноторг» складає від`ємне зазначення, а тому не є доходом й не підлягає оподаткуванню військовим збором та податком на доходи фізичних осіб.

Крім того, на обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що відповідач допустив істотні порушення процедури проведення документальної позапланової виїзної перевірки з огляду на факт її проведення виключно у приміщенні контролюючого органу, що істотно звузило права платника податків бути присутнім під час проведення перевірки, надавати пояснення та документи, пов`язані з предметом виїзної перевірки. Зазначає, що відповідач вийшов за межі предмету перевірки, яка призначена та проведена відповідачем на підставі письмового звернення платника податків про проведення щодо нього перевірки у зв`язку із припиненням підприємницької діяльності у правовому статусі фізичної особи-підприємця. Також позивач зазначає, що до початку проведення виїзної документальної перевірки контролюючий орган не пред`явив йому направлення на проведення перевірки, копію наказу про проведення перевірки та службове посвідчення.

3. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року, залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року, позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № 7 від 17 листопада 2023 року про збільшення суми грошового зобов`язання ОСОБА_1 за платежем податок на доходи фізичних осіб на суму 484 866 579,01 грн та нарахування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 121 216 644,76 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № 7 від 17 листопада 2023 року про збільшення суми грошового зобов`язання ОСОБА_1 за платежем Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 374,25 грн та нарахування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 93,57 грн.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві понесені судові витрати (судовий збір) у розмірі 13 420 грн (судовий збір) та 60 608 грн (витрати на професійну правничу допомогу).

4. 17 вересня 2024 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшла заява про розподіл судових витрат, в якій він просив стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 304 грн.

5. Додатковою постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року заяву про розподіл судових витрат у справі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено. Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 304 грн.

6. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, 18 листопада 2024 року Головне управління ДПС у м. Києві звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року, і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

7. Після усунення недоліків касаційної скарги, ухвалою Верховного Суду від 26 грудня 2024 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, встановлено строк для подання відзиву. Витребувані матеріали справи.

8. 03 січня 2025 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому останній просить касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року - без змін.

9. Також, не погоджуючись з додатковою постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року, 18 листопада 2024 року Головне управління ДПС у м. Києві звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило скасувати додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року, і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви представника позивача про розподіл судових витрат.

10. Після усунення недоліків касаційної скарги, ухвалою Верховного Суду від 26 грудня 2024 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, встановлено строк для подання відзиву.

11. 03 січня 2025 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому останній просить касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року - без змін.

12. Ухвалою Верховного Суду касаційні скарги Головного управління ДПС у м. Києві об`єднано в одне провадження, закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд у відкрите судове засідання.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

13. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 16 грудня 2015 року позивач зареєстрований в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як фізична особа-підприємець (ФОП ОСОБА_1 ), номер запису: 0035260.

14. 25 вересня 2023 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис № 001035260 про припинення реєстрації підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за її рішенням.

15. В період з 16 грудня 2015 року по 25 вересня 2023 року позивач перебував на обліку в Головному управлінні ДПС у м. Києві як фізична особа-підприємець (ФОП ОСОБА_1 ), платник єдиного податку ІІІ групи зі ставкою 5%.

16. 26 вересня 2023 року, з метою зняття ФОП ОСОБА_1 з обліку платника єдиного податку в ДПС, позивач звернувся до відповідача з заявою від 26 вересня 2023 року про проведення документальної позапланової перевірки ФОП ОСОБА_1 у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності.

17. 05 жовтня 2023 року заступником начальника Головного управління ДПС у м. Києві видано наказ № 4890-П від 05 жовтня 2023 року «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 », згідно якого у зв`язку з проведенням державної реєстрації припинення платника податків вирішено провести документальну позапланову виїзну перевірку платника податків ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з 09 жовтня 2023 року по дату завершення перевірки, тривалістю 5 робочих днів.

18. 09 жовтня 2023 року заступником начальника Головного управління ДПС у м. Києві видано направлення на перевірку № 17981/26-15-24-02-07 від 09 жовтня 2023 року.

19. 09 жовтня 2023 року головним державним інспектором відділу перевірок самозайнятих осіб по припиненню підприємницької діяльності управління податкових перевірок фізичних осіб Головного управління ДПС у м. Києві та начальником відділу перевірок самозайнятих осіб по припиненню підприємницької діяльності управління податкових перевірок фізичних осіб Головного управління ДПС у м. Києві складено акт № 3743/26-015-24-02-07 від 09 жовтня 2023 року (реєстраційний № 5743/Ж6/26-15-24-02-007 від 09 жовтня 2023 року) про неможливість вручення платнику податків копії наказу на проведення позапланової виїзної перевірки № 4890-п від 05 жовтня 2023 року у зв`язку з відсутністю платника податків за місцем його реєстрації.

20. 09 жовтня 2023 року засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення (штриховий індикатор 325), відповідач направив позивачу (на адресу його реєстрації) копію наказу Головного управління ДПС у м. Києві № 4890-п від 05 жовтня 2023 року та копію направлення № 17981/26-15-24-02-07 від 09 жовтня 2023 року. Вказане поштове відправлення позивач отримав особисто 18 жовтня 2023 року.

21. У період з 09 жовтня 2023 року по 13 жовтня 2023 року, на підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.7 пункту 78.1 та пункту 78.2 статті 78, пункту 82.2 статті 82 ПК України, пункту 2 статті 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування№ від 08липня 2010 року № 2464-VІ, наказу від 05 жовтня 2023 року № 4890-П, виданого Головним управлінням ДПС у м. Києві, головним державним інспектором відділу перевірок самозайнятих осіб по припиненню підприємницької діяльності управління податкового аудиту фізичних осіб Смірновою І. В. в приміщенні Головного управління ДПС у м. Києві згідно поданої заяви позивача, проведено документальну позапланову виїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2017 року по 25 вересня 2023 року та дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 16 грудня 2015 року по 25 вересня 2023 року.

22. За результатами проведеної перевірки складено акт перевірки № 67097/Ж5/26-15-24-02-07/ від 20 жовтня 2023 року, в якому зафіксовано порушення позивачем вимог:

- підпункту 168.2.1 пункту 168.2, підпункту 168.1.3 пункту 168.1 статті 168 ПК України, з урахуванням вимог підпункту 164.2.9 пункту 164.2 статті 164, підпункту 170.2.6 пункту 170.2 статті 170 Кодексу, внаслідок заниження інвестиційного прибутку з отриманого доході від операцій з продажу в 2018 році частки (50%) у статутному капіталі ТОВ «Енерготехноторг» в сумі 24 950 грн та не сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб за 2018 рік з отриманого доходу в сумі 4 491 грн;

- підпунктів 1.2, 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень ПК України, внаслідок не нарахування, не утримання та не перерахування до бюджету військового збору з інвестиційного доходу у сумі 374,25 грн;

- підпункту 170.11.1 пункту 170.11 статті 170 ПК України, внаслідок не нарахування зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за ставкою 18% на суму коштів в розмірі 98 946 802,09 дол. США (еквівалент у гривні 2 693 678 266,70 грн), отриманих від Компанії «JULIANNA MANAGEMENT LIMITED» за Договором позики № J051121-1 від 05 листопада 2021 року.

23. При цьому згідно з відомостями пункту 1.12 (ст. 4 акту) при перевірці відповідач використав документи та пояснення позивача, які були надані у відповідь на письмові запити контролюючого органу в період з 2019 по 2023 роки.

24. 20 жовтня 2023 року головними державними інспекторами відділу перевірок самозайнятих осіб по припиненню підприємницької діяльності управління податкових перевірок фізичних осіб Головного управління ДПС у м. Києві складено акт № 1052/26-15-24-02-07 від 20 січня 2023 року про неможливість вручення платнику податків примірника акту про результати документальної позапланової перевірки № 67097/Ж5/26-15-24-02-07/ від 20 жовтня 23 року, у зв`язку з неявкою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві для ознайомлення та підписання акта перевірки.

25. Акт перевірки відповідач направив позивачу засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення (штриховий ідентифікатор 164), який був отриманий ним особисто 23 жовтня 2023 року.

26. Не погоджуючись з висновками та доводами Акту перевірки позивач подав до контролюючого органу письмові заперечення.

27. Листом про розгляд заперечення № 105080/6/26-15-24-02-07-08 від 14 листопада 2023 року відповідач повідомив позивача про залишення висновків акту перевірки без змін.

28. На підставі висновків акту перевірки від 20 жовтня 2023 року № 67097/Ж5/26-15-24-02-07/, 17 листопада 2023 року Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № 7, яким відповідач збільшив позивачу податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 484 866 579,01 грн та нарахував штрафні (фінансові) санкції в розмірі 121 216 644,76 грн (загальна сума донарахування 606 083 223, 77 грн.), яких:

4 491 грн податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за 2018 рік та 1 122,75 грн штрафні (фінансові) санкції;

484 862 088,01 грн податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за 2021 рік та 121 15 522,01 грн штрафні (фінансові) санкції.

- № 7, яким відповідач збільшив позивачу суму грошового зобов`язання за платежем Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за 2018 рік на суму 374,25 грн та нарахував штрафні (фінансові) санкції в розмірі 93,57 грн (загальна сума донарахування 467,82 грн).

29. Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

30. Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходили з того, що контролюючий орган в ході здійснення перевірки дійшов помилкових висновків щодо недотримання позивачем норм податкового законодавства, у зв`язку з чим відповідачем було винесено протиправні податкові повідомлення-рішення, які підлягають скасуванню.

31. Зокрема, вирішуючи питання правомірності прийняття рішення про оподаткування інвестиційного прибутку від операцій з продажу частки в розмірі 50% в статутному капіталі ТОВ «Енерготехноторг», суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновків про помилковість позиції контролюючого органу про порушення позивачем підпункту 168.2.1 пункту 168.2 підпункту 168.1.3 пункту 168.1 статті 168 ПК України, з урахуванням вимог підпункту 164 2.9 пункту 164.2 статті 164 цього Кодексу, підпункту 170.2.6 пункту 170.2 статті 170, підпунктів 1.2, 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень ПК України, що полягають у заниженні інвестиційного прибутку за 2018 рік, не сплаті до бюджету податку на доходи фізичних осіб за 2018 рік в сумі 4 491 грн з отриманого доходу, ненарахуванні, неутриманні та неперерахуванні до бюджету військового збору в сумі 374,25 грн, зважаючи на відсутність у позивача позитивного фінансового результату від операцій з інвестиційними активами.

32. Такий висновок судів попередніх інстанцій мотивований тим, що різниця між номінальною вартістю частки у статутному капіталі, фактичною вартістю її придбання позивачем та фактичною вартістю її продажу складає від`ємне значення (24 950-1 095 000) 1 070 050 грн.

Оскільки за наслідком продажу інвестиційного активу вартістю 1 095 000 грн у позивача відсутній позитивний фінансовий результат, отримані ним грошові кошти в розмірі 24 950 грн не вважаються доходом і, відповідно, не є об`єктом оподаткування військовим збором.

33. Водночас суди зауважили про помилковість висновків відповідача про не надання позивачем документів, що підтверджують понесення інвестиційний витрат в розмірі 1 095 000 грн, оскільки придбання позивачем частки в розмірі 50% в статутному капіталі ТОВ «Енерготехноторг» номіналом та вартістю 1 095 000 грн, а також проведення розрахунків у розмірі повної номінальної вартості цієї частки підтверджується Договором купівлі-продажу від 12 лютого 2010 року, записом та підписом нотаріуса.

34. Вирішуючи питання правомірності прийняття рішення про оподаткування грошових коштів отриманих позивачем від Компанії «JULIANNA MANAGEMENT LIMITED» за Договором позики №-1 від 05 листопада 2021 року, суди попередніх інстанцій виснували, що отримані позивачем у 2021 році в користування на період до 31 травня 2022 року, на умовах договору позики № J051121-1 від компанії «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED» відповідають, встановленому підпунктом 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 ПК України, визначенню «поворотна фінансова допомога». При цьому, в силу положень підпункту 165.1.31 пункту 165.1 статті 165 ПК України, отримана за договором позики № J051121-1 від 05 листопада 2021 року сума поворотної фінансової допомоги не є доходом й не підлягає включенню позивачем до складу оподаткованого доходу податком на доходи фізичних осіб за 2021 рік.

35. Крім того суди зауважили, що у 2021 році доходи платника податків фізичної особи, що отримані у грошовій та/або іншій майновій формі, зокрема у формі права вимоги, внаслідок ліквідації (припинення) іноземної юридичної особи, оподатковувались за спеціальним режимом оподаткування, що встановлений пунктом 14 підрозділу 1 Розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України. Відповідність доходу, отриманого позивачем за наслідком ліквідації в 2021 році іноземної компанії «JULIANNA MANAGEMENT LIMITED», встановленим в пункті 14 підрозділу 1 Розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України умовам та підставам для застосування звільнення від оподаткування податком на прибуток фізичних осіб за 2021 рік, підтверджується належними, достатніми та достовірними доказами й не заперечується відповідачем у Акті перевірки.

36. З огляду на викладене, суди дійшли висновку про безпідставність висновків відповідача про порушення позивачем підпункту 170.11.1 пункту 170.11 статті 170 ПК України та заниження зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб з отриманого іноземного доходу за 2021 рік на 484 862 088,01 грн.

37. Окремо суди попередніх інстанцій зауважили про порушення відповідачем процедури проведення виїзної документальної позапланової перевірки позивача як платника податків фізичної особи-підприємця (ФОП ОСОБА_1 ), оскільки фактично на підставі документів та відомостей, що були в наявні в розпорядженні контролюючого органу, в приміщенні контролюючого органу, без участі позивача та до вручення йому наказу та направлення на перевірку, відповідач провів камеральну невиїзну документальну перевірку.

38. Виходячи з викладеного, суди дійшли висновку, що позивач був позбавлений можливості бути присутнім під час проведення призначеної на підставі його звернення документальної виїзної позапланової документальної перевірки, у зв`язку із чим не мав можливості надавати пояснення та документи, що відносяться до предмету перевірки, вплинути на висновки відповідача та довести відсутність порушень податкового законодавства, начебто виявлених відповідачем.

39. При цьому суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, зауважив, що оподатковуваний дохід позивача як платника податків фізичної особи не пов`язаний з доходом, що був отриманий ним від здійснення підприємницької діяльності в правовому статусі фізична особа-підприємець. Зважаючи, що у спірному податковому періоді позивач мав різний податковий та правовий статус, оскільки заява позивача від 26 вересня 2023 року не містить вимог щодо проведення податкової перевірки ОСОБА_1 як платника податків фізичної особи, суди дійшли висновку про відсутність у відповідача правових підстав для проведення перевірки з питань дотримання позивачем вимог податкового законодавства під час визначення податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб.

40. Суди дійшли висновку, що допущені відповідачем вищевказані процедурні порушення під час проведення перевірки нівелюють її наслідки та, відповідно, зумовлюють протиправність спірних податкових повідомлень-рішень від 17 листопада 2023 року № 7, № 7.

41. Водночас суд апеляційної інстанції задовольняючи вимоги позивача про ухвалення додаткового судового рішення та стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, виходив з того, що виходячи з критеріїв співмірності, обґрунтованості і пропорційності, а також зв`язку витрат із конкретною справою, розмір витрат на правову допомогу, які позивач просить компенсувати в суді апеляційної інстанції, є обґрунтованим та пропорційним до предмету спору.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНИХ СКАРГ

1) Касаційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року

42. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для задоволення позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень у справі.

43. Підставою касаційного оскарження судових рішень у цій справі скаржником зазначено пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

44. Зокрема в доводах касаційної скарги відповідач зазначає, що позапланова документальна виїзна перевірка була проведена контролюючим органом правомірно, на підставі письмового звернення платника податків. При цьому відповідач вказує, що з метою вручення направлення на перевірку працівниками відділу було здійснено виїзд за податковою адресою платника, а саме: АДРЕСА_1 , однак за вказаною адресою двері ніхто не відчинив, про що складено відповідні акти від 09 жовтня 2024 року та від 11 жовтня 2024 року. При цьому, копія наказу № 4890-п від 05 жовтня 2023 року та копія направлення № 17981/26-15-24-02-07 від 09 жовтня 2023 року пред`явлені платнику податків до початку проведення перевірки шляхом їх направлення на адресу реєстрації позивача засобами поштового зв`язку.

45. Водночас, з метою реалізації наказу № 4890-п від 05 жовтня 2023 року на проведення перевірки в передбачений термін та в зв`язку з неможливістю проведення виїзної перевірки за місцезнаходженням платника, з незалежних від контролюючого органу обставин, проведення перевірки було продовжено в приміщенні Головного управління ДПС у м. Києві.

46. Скаржник наголошує, що Податковий кодекс України не передбачає заборону посадовим особам контролюючого органу, у разі неможливості проведення виїзної перевірки за місцезнаходження платника, на проведення та оформлення документальної позапланової виїзної перевірки в приміщенні контролюючого органу.

47. Щодо порушення позивачем підпункту 170.11.1 пункту 170.11 статті 170 ПК України та не сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб за 2021 рік в сумі 484 862 088,01 грн з отриманого іноземного доходу, відповідач зазначає, що компанія «JULIANNA MANAGEMENT LIMITED» відповідно до Договору позики № J051121-1 від 05 листопада 2021 року видала кредит на загальну суму 98 947 299,94 дол. США, фізична особа ОСОБА_1 повернув 497,85 дол. США. Станом на день підписання «Ліквідаційного розподілу» компанією «JULIANNA MANAGEMENT LIMITED» від 29 грудня 2021 року, заборгованість по виконанню Договору позики № J051121-1 від 05 листопада 2021 року фізичною особою ОСОБА_1 складає у сумі 98 946 802,09 дол. США (еквівалент у гривні 2 693 678 266,70). Вказує, що кошти, що надаються нерезиденту, які мають офшорний статус, не вважаються позикою у розумінні підпункту 14.1.267 пункту 14.1 статті 14 ПК України. Таким чином, вважає, що кошти які отримані та неповернуті Компанії «JULIANNA MANAGEMENT LIMITED» за Договором позики № J051121-1 від 05 листопада 2021 року, яка має офшорний статус, ОСОБА_1 у сумі 98 946 802,09 дол. США (еквівалент у гривні 2 693 678 266,70), оподатковуються як іноземний дохід.

48. При цьому, на переконання відповідача, виникає питання щодо ділової мети укладення договору позики № J051121-1 від 05 листопада 2021 року на суму 100 000 000 дол. США, якщо надалі 29 грудня 2021 року приймається рішення про ліквідацію компанії «JULIANNA MANAGEMENT LIMITED». Відповідач вважає, що в таких діях позивача вбачається явна схема ухилення від сплати податків.

49. Щодо визначення інвестиційного прибутку, контролюючий орган зазначає, що фізичною особою ОСОБА_1 не надано розрахункові документи, що підтверджують понесені інвестиційні витрати на придбання частки (50%) у статутному капіталі ТОВ «Енерготехноторг», у сумі 1 095 000 грн. Таким чином, відповідач вказує на заниження позивачем інвестиційного прибутку за 2018 рік на суму 24 950 грн (з якого не сплачено податок на доходи фізичних осіб) внаслідок завищення інвестиційних витрат на суму 1 095 000 грн.

50. Крім того, платник податків ОСОБА_1 занизив та не перерахував до бюджету військовий збір за 2018 рік в розмірі 374,25 грн з отриманого інвестиційного прибутку, чим порушив вимоги підпунктів 1.2, 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень ПК України.

2) Касаційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві на додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року

51. Головне управління ДПС у м. Києві у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції в частині вирішення питання про стягнення судових витрат, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки апеляційним судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення у справі.

52. Зокрема в доводах касаційної скарги відповідач з посиланням на правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 12 вересня 2018 року по справі № 810/4749/15, від 22 грудня 2018 року по справі № 826/856/18, від 12 грудня 2019 року по справі № 2040/6747/18, від 31 березня 2023 року по справі № 640/22250/19, від 17 серпня 2021 року по справі № 420/6598/20 зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що гонорар, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

53. Скаржник наголошує, що як вбачається з детального опису робіт (наданих послуг) на аналіз апеляційної скарги Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року, складання та подання до Шостого апеляційного адміністративного суду відзиву на апеляційну скаргу по справі № 320/3858/24 представником позивача було витрачено 16 годин (2 робочих дні). Водночас, оскільки в суді першої інстанції інтереси позивача представляв той же адвокат, то вона вже була ознайомлена з матеріалами справи. Більше того, зміст відзиву на апеляційну скаргу дублює зміст адміністративного позову та рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року. Нових обставин у відзиві на апеляційну скаргу не викладено.

54. Скаржник звертає увагу, що зазначений обсяг виконаної роботи та наданих адвокатом послуг, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, незначна тривалість судового засідання та витрати на професійну правничу допомогу не відповідають принципу співмірності.

55.1. В судовому засіданні представник Головного управління ДПС у м. Києві наполягав на задоволенні касаційних скарг у повному обсязі.

55.2. Представник позивача заперечував проти задоволення касаційних скарг. Наполягав на правомірності оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

56. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України, виходить з такого.

57. Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

58. За правилами статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 5) як розподілити між сторонами судові витрати; 6) чи є підстави допустити негайне виконання рішення; 7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

59. Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

60. Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

61. Статтею 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

62. За приписами частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

63. Верховний Суд, аналізуючи зазначені норми КАС України, неодноразово наголошував на тому, що застосуванню норм матеріального права передує встановлення обставин у справі, підтвердження їх відповідними доказами. Тобто, застосування судом норм матеріального права повинно вирішити спір, який виник між сторонами у конкретних правовідносинах, які мають бути визначені судами на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі.

64. При цьому обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування всіх обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 2 та частини четвертої статті 9 КАС України, відповідно до змісту якого суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Тобто, цей принцип зобов`язує суд до активної ролі в судовому процесі для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

65. Відомості про обставини справи, на підставі яких суд приймає відповідне рішення по суті, повинні бути достовірними, тобто відповідність доказу об`єктивній дійсності є його безсумнівність, яка обумовлена зібраними матеріалами справи; достатніми, що відображається в наявності такої системи належних, допустимих, достовірних доказів, які отримані в результаті всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин, пов`язаних з предметом справи та всієї сукупності зібраних у ній доказів і яка достовірно встановлює всі обставини справи; належними, тобто властивість доказу, яка характеризує зв`язок відомостей і які становлять його зміст з обставинами, які підлягають доказуванню; допустимими, тобто відповідними процесуальній формі їх одержання, єдиною загальною вимогою недопустимості доказів є виявлення порушень закону при їх збиранні.

66. Аналіз змісту касаційних скарг та доводів скаржника свідчить про те, що предметом касаційного оскарження є висновки судів попередніх інстанцій про неправомірність прийняття відповідачем податкових повідомлень-рішень від 17 листопада 2023 року № 7 та № 7 з підстав порушення порядку проведення перевірки позивача та невідповідність висновків контролюючого органу про встановлені перевіркою порушення вимог податкового законодавства, які полягають у не нарахуванні позивачем зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, заниженні інвестиційного прибутку з отриманого доході від операцій з продажу частки (50%) у статутному капіталі ТОВ «Енерготехноторг» та не сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб з отриманого доходу, не нарахуванні, не утриманні та не перерахуванні до бюджету військового збору з інвестиційного доходу. Окрім того, за позицією відповідача, визначений апеляційним судом розмір витрат на правову допомогу, які стягнуто на користь позивача не відповідає критерію співмірності.

67. Вирішуючи питання щодо правомірності проведення відповідачем документальної позапланової виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 , колегія суддів виходить з наступного.

68. Ключовим у цій справі є питання правомірності проведення Головним управлінням ДПС у м. Києві документальної перевірки у приміщенні контролюючого органу на підставі наказу про призначення документальної позапланової виїзної перевірки.

69. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

70. Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України визначено права контролюючих органів, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

71. Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

72. Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати всіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

73. Як визначено підпунктом 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

74. Пунктом 78.4 статті 78 ПК України передбачено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.21 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

75. Пунктом 78.5 статті 78 ПК України передбачено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

76. Пунктом 81.1 статті 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки та службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

77. Як установлено в абзаці п`ятому пункту 81.1 статті 81 ПК України, непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

78. Отже, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).

79. Дотримання цих вимог в їх сукупності може бути належною підставою для призначення та проведення перевірки, що, в свою чергу, є предметом дослідження у даній справі. При цьому виїзна перевірка має проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

80. Аналогічний підхід до розуміння суті виїзної перевірки був сформульований (з певними поправками) Верховним Судом у постанові від 22 вересня 2020 року (справа № 520/8836/18), ухваленій у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, а також у постановах Верховного Суду від 17 травня 2019 року (справа № 823/2530/18), від 16 травня 2018 року (справа № 826/15718/14), від 23 квітня 2020 року (справа № 826/20146/15), від 24 січня 2019 року (справа № 805/1941/17-а), від 13 лютого 2024 року (справа № 140/3135/19).

81. У постанові від 10 червня 2021 року у справі № 808/881/16 Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність платника податків за податковою адресою не є підставою для проведення контролюючим органом перевірки в приміщенні останнього, а не за місцезнаходженням фізичної особи-підприємця. У цій справі Верховний Суд встановив, що на підставі наказу та направлень на проведення виїзної документальної перевірки, вручені платнику за день до перевірки, ревізорами-інспекторами здійснювалися виходи за податковою адресою фізичної особи-підприємця. У зв`язку з відсутністю суб`єкта перевірки за податковою адресою працівниками контролюючого органу було складено відповідні акти про неможливість вручення направлень на проведення планової перевірки та проведено перевірку в приміщенні контролюючого органу. Визнаючи таку перевірку протиправною, Верховний Суд виходив з того, що право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки виникає у посадових осіб контролюючого органу за сукупності двох умов, передбачених статтями 77, 81 ПК України (наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава)), невиконання яких своє чергою призводить до визнання перевірки незаконною. Також суд зазначив, що виїзна перевірка має проводиться виключно за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. Адже у податковому законодавстві відсутня норма, яка б встановлювала право податкового органу замість документальної виїзної перевірки проводити документальну невиїзну перевірку.

82. У той же час, за висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 816/228/17, порушення, допущені під час призначення і проведення перевірки, можуть бути підставою для скасування рішень контролюючих органів у випадку, якщо такі порушення вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

83. У постанові від 25 листопада 2021 року у справі № 440/1961/19 Верховний Суд, досліджуючи питання правомірності проведення виїзних перевірок фізичних осіб-підприємців у приміщені податкової інспекції та аналізуючи судову практику Верховного Суду з цього приводу, сформулював висновок про те, що сам факт проведення документальної виїзної перевірки фізичної особи-підприємця у приміщенні контролюючого органу не є беззаперечною підставою вважати перевірку протиправною і такою, що тягне за собою скасування прийнятих за наслідками такої перевірки рішень контролюючого органу. При цьому Верховний Суд зауважив, що у подібних до цієї справи правовідносинах перевірці підлягають обставини, які зумовили проведення призначених документальних виїзних перевірок фізичних осіб-підприємців та/або фізичних осіб - платників податків у приміщенні контролюючого органу. Якщо зміна місця проведення перевірки відбулася безпідставно, без згоди на це платника податків та без забезпечення йому права на участь у проведенні такої перевірки, то така може бути визнана протиправною. Однак, якщо ж це відбулося з об`єктивних причин, за відсутності ,заперечень з боку платника податків з одночасним забезпеченням його права на участь у проведенні перевірки (незалежно від того, чи скористався платник податків таким правом), то така перевірка не може бути визнана протиправною.

84. Поряд з наведеним колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що за правилами пункту 86.7 статті 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

85. Приписи пункту 44.7 статті 44 ПК України передбачають, що у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який проводить перевірку, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи). У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу. У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.

86. Отже, ПК України передбачає можливість реалізації платником податків у визначених випадках права надати пояснення, документи, пов`язані із перевіркою, і після її закінчення. У справі, що розглядається, ОСОБА_1 не вказує, які конкретно обставини перешкоджали йому надати відповідні пояснення, первинні та інші документи разом із запереченнями на акт перевірки, або під час оскарження ППР в адміністративному порядку, або до суду першої інстанції разом з адміністративним позовом.

87. При цьому, під час касаційного перегляду представник позивача зазначив, що усі необхідні документи були надані податковому органу до початку проведення перевірки, що відповідає переліку наведеному у акті перевірки, тому інших документів ні до заперечень ні до суду не надавалось. Процедурою адміністративного оскарження позивач не скористався. Вважає, що наданих документів було достатньо для висновку щодо відсутності з боку позивача наведених у акті порушень податкового законодавства. Наголошує, що відсутність можливості надати контролюючому органу пояснення щодо спірних питань під час перевірки проведеної не за його місцезнаходженням, вплинули на її результат. За видом така перевірка була камеральною.

88. За таких встановлених обставин та саме в цього конкретному випадку колегія суддів не погоджується з доводами сторони позивача, що мало місце при проведенні перевірки не за адресою позивача порушення його права на надання пояснень, первинних та інших документів. Свою позицію позивач цілком висловив у своїх письмових запереченнях на акт перевірки без долучення інших документів. Документи були наданні контролюючому органу у повному обсязі і їх, на думку позивача, було достатньо для спростування допущених порушень вимог податкового законодавства, яке встановив відповідач.

89. Колегія суддів вважає, що позивач не навів належного обґрунтування того, яким чином могли б вплинути надання пояснень позивача за умов його присутності під час проведення документальної перевірки на її результат. Доводи позивача зроблені на припущеннях.

90. З огляду на положення п.п. 75.1.1 пункту 75, статті 75 та статті 76 ПК України доводи сторони позивача, з якими погодились суди попередніх інстанцій, що проведена перевірка за видом є камеральною є безпідставними. Суди попередніх інстанцій не навели належного правового обґрунтування щодо цього питання.

91. При цьому, під час розгляду справи судами попередніх інстанцій не було встановлено, що посадові особи контролюючого органу приступили до проведення перевірки без наявності на то правових підстав для їх проведення та не дотримання умов надіслання направлення на проведення такої перевірки копії відповідного наказу про її проведення.

92. Висновки суддів про відсутність у відповідача правових підстав для проведення перевірки з питань дотримання позивачем вимог податкового законодавства під час визначення податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб з огляду на те, що спірному податковому періоді позивач мав різний податковий та правовий статус є передчасними, зробленими без належного дослідження щодо поданої заяви на припинення підприємницької діяльності та про звільнення від оподаткування доходу, отриманого у зв`язку з ліквідацією іноземної юридичної особи, поданими відповідними деклараціями, оцінки наказу від 05 жовтня 2023 року та підстав для призначення перевірки.

93. Водночас, суди попередніх інстанцій формуючи свої висновки щодо порушення на етапі порядку та процедури проведення перевірки, що мало вплив на законність прийняття спірних ППР достовірно не перевірили та не навели належного обґрунтування (не спростовано/чи підтверджено сукупністю зібраних доказів) доводам сторони позивача який заперечує факт виїзду працівниками контролюючого органу за адресою місця реєстрації позивача, що було адресою проведення виїзної перевірки.

94. Не надано належної правової оцінки щодо складеного акту від 09 жовтня 2023 року про неможливість вручення копії наказу про перевірку через виїзд інспектором податкового органу за місцем реєстрації ОСОБА_1 та його відсутності за зазначеною адресою, що стало підставою для завершення призначеної документальної виїзної перевірки та оформлення її результатів за адресою податкового органу.

95. Наведене має суттєве значення для правильності формування висновків щодо порушення порядку проведення призначеної перевірки та її наслідків.

96. Приймаючи оскаржувані рішення у цій справі суди першої та апеляційної інстанцій наведеного не врахували та не перевірили так само об`єктивність причин які зумовили проведення призначеної документальної виїзної перевірки позивача та складання акту у приміщенні контролюючого органу.

97. Не перевірено та не надано належної обґрунтованої оцінки щодо впливу за фактичних обставин (об`єктивних причин) фізичної неможливості провести виїзну перевірку за адресою перебування позивача, що стало наслідком завершення призначеної документальної виїзної перевірки та складання акту за її результатами у приміщенні податкового органу на результат, як на причино - наслідковий зв`язок на прийняте ППР.

98. Як саме завершення та оформлення результатів перевірки у приміщенні контролюючого органу вплинуло на її результат щодо визначення суті виявлених порушень.

99. При вирішенні питання щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права колегія суддів виходить з того, що основним питанням, яке потребує вирішення у даній справі, є правомірність віднесення контролюючим органом грошових коштів, отриманих позивачем від Компанії «JULIANNA MANAGEMENT LIMITED» за Договором позики № J051121-1 до складу оподаткованого доходу позивача та правомірність висновків контролюючого органу про оподаткування інвестиційного прибутку від операцій з продажу частки в розмірі 50% в статутному капіталі ТОВ «Енерготехноторг».

100. Вирішуючи спір в цій частині, колегія суддів виходить з наступного.

101. Пунктом 164.1 статті 164 ПК України встановлено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

102. До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.40 і 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу (підпункт 164.2.9 пункту 164.2 статті 164 ПК України).

103. Відповідно до підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 168 ПК України платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

104. Якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов`язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку (підпункт 168.1.3 пункту 168.1 статті 168 ПК України).

105. Абзацом першим підпункту 170.2.2 пункту 170.2 статті 170 ПК України встановлено, що інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4-170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами).

106. Згідно з підпунктом 170.2.6 пункту 170.2 статті 170 ПК України до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

Загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами визначається як сума інвестиційних прибутків, отриманих платником податку протягом звітного (податкового) року, зменшена на суму інвестиційних збитків, понесених платником податку протягом такого року.

Якщо загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами має від`ємне значення, його сума переноситься у зменшення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами наступних років до його повного погашення.

107. Судами попередніх інстанцій на підставі матеріалів справи встановлено, що 12 лютого 2010 року, на підставі Договору купівлі-продажу від 12 лютого 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Виходцевим І. А. та зареєстрованого в реєстрі за № 265, позивач придбав частку в розмірі 50% в статутному капіталі ТОВ «Енерготехноторг», що складає 1 095 000 грн.

108. Згідно з пунктом 2.1 вказаного Договору за згодою сторін продаж частки здійснено за 1 095 000 грн, що становить договірну ціну придбання частки, погоджену сторонами.

109. В пункті 2.3 Договору купівлі-продажу від 12 лютого 2010 року сторони підтвердили факт повного розрахунку за цим договором до його укладення. Вказане, також, підтверджується записом та підписом приватного нотаріуса.

110. З огляду на наведене суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що придбання позивачем частки в розмірі 50% в статутному капіталі ТОВ «Енерготехноторг» номіналом та вартістю 1 095 000 грн., а також проведення розрахунків у розмірі повної номінальної вартості цієї частки підтверджується Договором купівлі-продажу від 12 лютого 2010 року, записом та підписом нотаріуса.

111. Надалі, 15 вересня 2018 року, на підставі Договору купівлі-продажу частки від 15 вересня 2018 року, позивач продав раніше придбану частку в розмірі 50% в статутному капіталі ТОВ «Енерготехноторг».

112. Згідно з пунктом 2.1 Договору купівлі-продажу частки від 15 вересня 2018 року, за згодою сторін, продаж частки номінальною вартістю 1 095 000 грн здійснився за 24 950 грн. Тобто, погоджена сторонами ціна придбання частки в розмірі 50% в статутному капіталі ТОВ «Енерготехноторг» є на (24 950 - 1 095 000) - 1 070 050 грн меншою від її номінальної вартості та вартості придбання позивачем.

113. В пункті 2.4 Договору купівлі-продажу частки від 15 вересня 2018 року сторони підтвердили, що розрахунок за придбану частку здійснено у повному обсязі під час підписання цього Договору.

114. При цьому суди першої та апеляційної інстанцій виснували, що продаж позивачем частки в розмірі 50% в статутному капіталі ТОВ «Енерготехноторг» номіналом 1 095 000 грн за 24 950 грн підтверджується Договором купівлі-продажу частки від 15 вересня 2018 року.

115. Водночас, на переконання колегії суддів, самі по собі вказані Договори купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Енерготехноторг» від 12 лютого 2010 року та від 15 вересня 2018 року, без належного дослідження та оцінки суб`єктів (учасників) таких угод щодо частки статутного капіталу юридичної особи не надає можливості у повному обсязі не підтвердити/не спростувати аргументи сторін наявності витрат на придбання спірних корпоративних прав, які підлягають врахуванню при визначенні інвестиційного прибутку. Належне встановлення суб`єктів укладених договорів має значення щодо можливої форми розрахунків між її учасників та як наслідок на необхідність мати відповідні розрахункові документи.

116. Як свідчать матеріали справи, позивачем під час перевірки та під час судового розгляду справи, будь-яких інших доказів понесення інвестиційний витрат в розмірі 1 095 000 грн не надано.

117. Суди попередніх інстанцій не врахували ці обставини, що мають значення для оцінки поведінки платника (позивача) у сфері оподаткування, та як наслідок, дійшли передчасного висновку, що різниця між фактичною вартістю її придбання позивачем та фактичною вартістю її продажу складає від`ємне значення - 1 070 050 грн, що у свою чергу свідчить про те, що у позивача відсутній позитивний фінансовий результат.

118. Такий недолік є перешкодою для формулювання касаційним судом правового висновку по суті спору. Його усунення можливе лише у разі повторного перегляду справи судами попередніх інстанцій.

119. Щодо правомірності прийняття рішення про оподаткування грошових коштів отриманих позивачем від Компанії «JULIANNA MANAGEMENT LIMITED» за Договором позики №J051121-1 від 05 листопада 2021 року, колегія суддів виходить з такого.

120. Відповідно до пункту 162.1.1 статті 162 ПК України, платником податку (на доходи фізичних осіб) є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

121. Відповідно до пункту 14.1.54 статті 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:

а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України або постійними представництвами нерезидентів в Україні;

б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів;

в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів;

г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України;

ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України;

д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо);

е) спадщини, подарунків, виграшів, призів;

є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору;

ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю;

з) доходів від відчуження прав на видобуток та розробку родовищ корисних копалин, мінеральних джерел та інших природних ресурсів;

и) прибутків від відчуження акцій, часток, корпоративних або інших аналогічних прав в іноземних компаніях, організаціях, утворених відповідно до законодавства інших держав (іноземні юридичні особи), які відповідають таким умовам:

1) у будь-який момент часу впродовж 365 днів, що передують продажу або іншому відчуженню, вартість акцій, часток, корпоративних або інших аналогічних прав іноземної юридичної особи на 50 і більше відсотків утворюється за рахунок акцій, часток в українській юридичній особі, які належать зазначеній іноземній юридичній особі прямо або опосередковано, та

2) у будь-який момент часу впродовж 365 днів, що передують продажу або іншому відчуженню, вартість акцій, часток в українській юридичній особі на 50 і більше відсотків утворюється за рахунок нерухомого майна, яке розташовано в Україні та належить такій українській юридичній особі або використовується такою українською юридичною особою на підставі договору операційної або фінансової оренди (лізінгу) чи аналогічного договору, і таке використання має відображатися в обліку такої юридичної особи як актив, у тому числі актив з права користування, згідно з вимогами національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;

і) прибутків нерезидентів від відчуження акцій, корпоративних прав у статутному капіталі юридичної особи - резидента України, за умови що у будь-який час впродовж 365 днів, що передують продажу або іншому відчуженню, вартість таких акцій, корпоративних прав на 50 і більше відсотків утворювалася за рахунок нерухомого майна, що розташовано в Україні та належить такій юридичній особі - резиденту України або використовується такою юридичною особою - резидентом України на підставі договору операційної або фінансової оренди (лізінгу) чи аналогічного договору, і таке використання має відображатися в обліку такої юридичної особи як актив, у тому числі актив з права користування, згідно з вимогами національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Вартість акцій, часток, корпоративних або інших аналогічних прав (для цілей абзацу другого підпункту "и" та підпункту "і" цього підпункту) та нерухомого майна (для цілей абзацу третього підпункту "и" та підпункту "і" цього підпункту) визначається на підставі балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку як найвища сума у будь-який момент часу впродовж 365 днів, що передують продажу або іншому відчуженню, та підлягає порівнянню з вартістю іншого майна (активів) згідно з балансовою (залишковою) вартістю за даними бухгалтерського обліку такої юридичної особи.

122. Згідно з пунктом 14.1.54 статті 14 ПК України дохід, отриманий з джерел за межами України, - будь-який дохід, отриманий резидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності за межами митної території України, включаючи проценти, дивіденди, роялті та будь-які інші види пасивних доходів, спадщину, подарунки, виграші, призи, доходи від виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими та трудовими договорами, від надання резидентам в оренду (користування) майна, розташованого за межами України, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих за межами України портів, доходи від продажу майна, розташованого за межами України, дохід від відчуження інвестиційних активів, у тому числі корпоративних прав, цінних паперів тощо; інші доходи від будь-яких видів діяльності за межами митної території України або територій, непідконтрольних контролюючим органам.

123. Пунктом 163.1.1 статті 163 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

124. Згідно з пунктом 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

125. Відповідно до підпунктів 170.11.1, 170.11.2 пункту 170.11 статті 170 ПК України у разі якщо джерело виплат будь-яких оподатковуваних доходів є іноземним, сума такого доходу включається до загального річного оподатковуваного доходу платника податку - отримувача, який зобов`язаний подати річну податкову декларацію, та оподатковується за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу, крім:

а) доходів, визначених підпунктом 167.5.4 пункту 167.5 статті 167 цього Кодексу, що оподатковуються за ставкою, визначеною підпунктом 167.5.4 пункту 167.5 статті 167 цього Кодексу;

б) прибутку від операцій з інвестиційними активами, що оподатковується в порядку, визначеному пунктом 170.2 цієї статті;

в) прибутку контрольованих іноземних компаній, що оподатковується в порядку, визначеному пунктом 170.13 цієї статті;

г) виплат у грошовій чи негрошовій формі у зв`язку з розподілом прибутку, або його частини, джерелом яких є утворення без статусу юридичної особи, створене на підставі правочину або зареєстроване відповідно до законодавства іноземної держави (території) без створення юридичної особи, що оподатковуються в порядку, визначеному пунктом 170.11-1 цієї статті";.

У разі відсутності в платника податку підтверджуючих документів щодо суми отриманого ним доходу з іноземних джерел та суми сплаченого ним податку в іноземній юрисдикції, оформлених відповідно до статті 13 цього Кодексу, такий платник зобов`язаний подати до контролюючого органу за своєю податковою адресою заяву про перенесення строку подання податкової декларації до 31 грудня року, наступного за звітним. У разі неподання в установлений строк податкової декларації платник податків несе відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами.

126. Згідно з пунктом 7.2 статті 7 ПК України під час встановлення податку можуть передбачатися податкові пільги та порядок їх застосування.

127. Підпунктами 30.1-30.3 статті 30 ПК України визначено, що податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

128. Згідно з пунктом 30.9 статті 30 ПК України податкова пільга надається шляхом:

а) податкового вирахування (знижки), що зменшує базу оподаткування до нарахування податку та збору;

б) зменшення податкового зобов`язання після нарахування податку та збору;

в) встановлення зниженої ставки податку та збору;

г) звільнення від сплати податку та збору.

129. За приписами пункту 14 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, тимчасово до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку на доходи фізичних осіб за 2020-2021 податкові (звітні) періоди не включаються доходи у вигляді доходів у грошовій та/або іншій майновій формі, отримані внаслідок ліквідації (припинення) іноземної юридичної особи платником податків:

1) акціонером (учасником, партнером, пайовиком, засновником, контролюючою особою) іноземної юридичної особи або іноземного утворення без статусу юридичної особи у разі дотримання усіх таких умов:

а) процедура ліквідації (припинення) іноземної юридичної особи або іноземного утворення без статусу юридичної особи розпочата не раніше 1 січня 2020 року та завершена не пізніше 31 грудня 2021 року;

б) платник податків подав до контролюючого органу одночасно з податковою декларацією за відповідний податковий (звітний) рік складену в довільній формі заяву про звільнення таких доходів від оподаткування із зазначенням характеристик отриманого майна та ліквідованої (припиненої) іноземної юридичної особи або іноземного утворення без статусу юридичної особи, а також документи, що містять відомості про вартість отриманого майна, відповідно до фінансової звітності іноземної юридичної особи або іноземного утворення без статусу юридичної особи, складеної відповідно до міжнародних стандартів фінансової звітності, на дату прийняття рішення про розподіл майна у якості виплати доходу у зв`язку з ліквідацією (припиненням) іноземної юридичної особи або іноземного утворення без статусу юридичної особи;

в) іноземну юридичну особу або іноземне утворення без статусу юридичної особи було створено на підставі правочину або закону іноземної держави (території) не пізніше 23 травня 2020 року або було зареєстровано не пізніше 23 травня 2020 року відповідно до законодавства іноземної держави (території) у випадку, якщо відповідно до законодавства такої іноземної держави (території), регуляторних вимог та/або документів, що регулюють діяльність (особистого закону) такої іноземної юридичної особи або іноземного утворення без статусу юридичної особи, така особа (утворення) підлягає реєстрації у відповідній державі (території);

2) кінцевим бенефіціарним власником (контролером) від номінального утримувача (номінального власника) у розумінні пункту 103.3 статті 103 ПК України за умови дотримання вимог підпунктів а - в підпункту 1 цього пункту. При цьому платник податків додатково до відомостей та документів, передбачених у підпункті б підпункту 1 цього пункту, зобов`язаний надати документи, що підтверджують отримання таких доходів від номінального утримувача (номінального власника) у зв`язку з ліквідацією (припиненням) іноземної юридичної особи або іноземного утворення без статусу юридичної особи.

130. Аналіз наведених вище норм свідчить, що наведені положення ПК України дають право на тимчасовій основі невключати до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку на доходи фізичних осіб за 2020-2021 податковий (звітний) період доходів у грошовій та/або іншій майновій формі, отриманих внаслідок ліквідації (припинення) іноземної юридичної особи для двох окремих категорій осіб, а саме: акціонерів відповідної іноземної юридичної особи та кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) відповідної іноземної юридичної особи, якщо такий дохід отриманий ними від номінального утримувача (номінального власника) компанії.

131. Як було встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, 29 грудня 2021 року, у зв`язку із ліквідацією компанії «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED», на підставі ліквідаційного балансу, затвердженого письмовим рішенням директора компанії від 29 грудня 2021 року, а також рішення ліквідаційного керуючого від 29 грудня 2021 року, в якості ліквідаційного розподілу активів цієї іноземної компанії, як єдиний бенефіціар іноземної компанії «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED», ліквідованої 30 грудня 2021 року, позивач отримав дохід з джерел за межами України у не грошовій (іншій майновій) формі на загальну суму 116 991 658,88 дол. США (3 184 922 425,52 грн), а саме:

- корпоративні права (1%) компанії Kraft B.V. в розмірі 204,1 дол. США (5 553,87грн);

- право вимоги заборгованості за договором позики № J051121-1 від 05 листопада 2021 року до ОСОБА_1 , тобто до самого себе, на суму 98 946 802,09 дол. США (2 693 678 266,70 грн);

- право вимоги заборгованості за договором № 21/06/11-2 від 21 червня 2011 року до іноземної компанії F.G. FINANCING LIMITED на суму 18 044 652,78 дол. США (491 238 604,96 грн).

132. 03 травня 2022 року за допомогою електронного кабінету платника податків ОСОБА_1 було подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2021 рік № від 03 травня 2022 року.

133. В графі 10.7 «Доходи, отримані з джерел за межами України» Декларації про майновий стан і доходи за 2021 рік № позивач навів відомості про отримання іноземного доходу в загальній сумі 3 84 922 425,52 грн.

134. В графі 7 «військовий збір» рядках 10.7 та 10 Декларації про майновий стан і доходи за 2021 рік № позивач нарахував податкове зобов`язання з військового збору на суму задекларованого доходу в загальному розмірі 47 773 836,38 грн.

135. В графі 6 «податок на доходи фізичних осіб» розділу 10 Декларації про майновий стан і доходи за 2021 рік № позивач поставив знак «-» та одночасно із поданням податкової звітності за 2021 рік звернувся до контролюючого органу з Заявою «Про звільнення від оподаткування доходу, отриманого у зв`язку з ліквідацією іноземної юридичної особи» від 03 травня 2022 року.

136. На підтвердження права на застосування звільнення від оподаткування доходу, отриманого в результаті ліквідації іноземної юридичної особи, до заяви від 03.05.2022 позивач додав: копію «Рішення єдиного директора (на ліквідацію)»; копію «Рішення акціонера (на ліквідацію) з додатком (ліквідаційний баланс)»; копію «Рішення ліквідатора (на передачу активів)» з додатком (перелік активів); копію «Статуту про ліквідацію».

137. Вищевказана заява та додані до неї документи є додатком до Декларації, які були прийняті й зареєстровані контролюючим органом, що підтверджується квитанцією № 2 від 03 травня 2022 року.

138. 15 грудня 2022 року, на виконання вимог письмового запиту від 18 листопада 2022 року № 1747/М/26-15-24-01-02-12/ЗВГ від 18 листопада 2022 року, з метою підтвердження достовірності відомостей декларації в частині відповідності отриманого доходу вимогам підставі пункту 14 підрозділу І розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України позивач надав відповідачеві нотаріально посвічений переклад складених іноземною мовою:

1. Реєстраційних документів компанії «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED» - на підтвердження заснування даної іноземної компанії 31 жовтня 2007 року, тобто до 23.05.2020.

2. Ліквідаційні документи компанії «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED» - на підтвердження ліквідації даної іноземної компанії 30 грудня 2021 року, здійснення ліквідаційного розподілу активів іноземної компанії «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED» у 2021 році та передання (розподілення) позивачеві, як єдиному бенефіціару, визначених Ліквідаційним балансом активів (корпоративні права та право вимоги за договорами позики) на загальну суму 116 991 658,88 дол. США.

3. Акт прийому-передачі від 29 грудня 2021 року - на підтвердження того, що в результаті ліквідаційного розподілу активів іноземної компанії «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED» ліквідатор передав, а позивач прийняв активи у вигляді корпоративних прав та права вимоги в загальному розмірі 116 991 658,88 дол. США.

139. У свідоцтві про реєстрацію компанії зазначено, що після задоволення всіх вимог стосовно реєстрації відповідно до Закону про міжнародні комерційні компанії 1994 року «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED» була зареєстрована у Республіці Сейшельські острови в якості міжнародної комерційної компанії 31 жовтня 2007 року, свідоцтво видане у м. Вікторія, Республіка Сейшельській острови, свідоцтво № 041928.

140. Довідкою про реєстрацію, склад учасників та органів управління юридичних осіб «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED» підтверджується, що Компанія має бездоганну репутацію у правових та фінансових відносинах на Сейшельських островах.

141. Довідкою про стан юридичної особи, виданої у м. Вікторія, Сейшели 31 жовтня 2021 року підтверджується, що Компанія «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED» належним чином зареєстрована відповідно до Закону про міжнародні комерційні компанії 2016 року; найменування компанії внесене в Реєстр міжнародних комерційних компаній та Компанія сплатила всі внески, ліцензійні збори та штрафи, які підлягають сплаті згідно з положеннями Закону про міжнародні комерційні компанії 2016 року; компанія не подала Реєстратора статут про злиття або консолідацію, який ще не набрав чинності; компанія не перебуває в процесі припинення; провадження щодо виключення назви товариства із зазначеного Реєстру не було відкрито; наскільки це підтверджується документами, поданими до Реєстратора, Компанія має бездоганну репутацію у правових та фінансових відносинах на Сейшельських островах.

142. Декларацією про довірчий характер від 03 березня 2014 року підтверджується, що ОСОБА_2 є власником акцій, які зазначені у Додатку до цього документу (5000 акцій «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED» вартістю 1,00 долар США кожна).

143. Письмовим рішенням директорів від 16 вересня 2021 року прийнято рішення про перереєстрацію Компанії «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED» на Маршаллових Островах і продовження своєї діяльності в межах юрисдикції Маршаллових Островів під назвою «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED» за умови отримання дозволу Управління міжнародного бізнесу та Сейшельських островах та змінено зареєстровану адресу Компанії.

144. Свідоцтвом про припинення реєстрації компанії від 27 вересня 2021 року підтверджено, що «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED» компанія, яка була зареєстрована відповідно до законодавства Сейшельських островів, задовольнила всі вимоги Закону про міжнародні комерційні компанії 2016 року стосовно продовження діяльності компанії в межах іноземної юрисдикції, 27 вересня 2021 року свідоцтво видане у м. Вікторія, Республіка Сейшельські Острови 27 вересня 2021 року.

145. Нотаріально засвідченим свідоцтвом, що засвідчує відповідність копій оригіналам, державний нотаріус Франс Бонте за повноваженнями уряду, належним чином визнаний і приведений до присяги та практикуючий у м. Вікторія, Мае, Республіка Сейшельські Острови, засвідчив, що він зібрав та звірив з оригіналами додані копії таких документів: свідоцтво про реєстрацію «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED» від 31 жовтня 2007 року; довідка про державну реєстрацію «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED» від 28 червня 2021 року; довідка про стан юридичної особи «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED» від 16 вересня 2021 року; довідка про довірчий характер власності компанії «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED» від 16 листопада 2007 року; довідка про довірчий характер власності компанії «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED» від 03 березня 2014 року; письмове рішення Директорів компанії «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED» від 16 вересня 2021 року; свідоцтво про припинення реєстрації компанії «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED» від 27 вересня 2021 року. Документ складений у м. Вікторія 17 жовтня 2021 року.

146. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію за місцем перебування/зміни місця реєстрації компанії від 17 вересня 2021 року підтверджено, що «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED», реєстраційний № 110905, дата реєстрації 31 жовтня 2007 року, яка раніше існувала згідно законодавства Сейшельських островів, реєструється за місцем перебування/змінює місце своєї реєстрації з Сейшельських островів на Маршаллові острови 17 вересня 2021 року.

147. Відповідно до декларації про довірчий характер власності ОСОБА_2 є власником акцій «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED», які зареєстровані на його ім`я як номінального власника та довіреної особи ОСОБА_1 .

148. Довідкою про реєстрацію, склад учасників та органів управління юридичних осіб «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED» від 30 вересня 2021 року підтверджується, що Компанія має бездоганну репутацію у правових та фінансових відносинах на Маршаллових островах.

149. Довідкою про реєстрацію, склад учасників та органів управління юридичних осіб «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED» підтверджується, що Компанія має бездоганну репутацію у правових та фінансових відносинах на Сейшельських островах.

150. Відповідно до письмового рішення одноосібного директора, директор Компанії цим дає згоду на ухвалення наступних рішень, прийнятих без зборів, при цьому цей документ матиме таку ж силу та дію, якби рішення, згадані у цьому документі, були прийняті на своєчасно скликаних та належним чином проведених зборах директора компанії. Виходячи з наступного: запропонована добровільна ліквідація та розпуск Компанії; прийнято рішення про призначення ліквідатором товариства Роми Бенуа; директор готовий уповноважити Рому Бенуа ліквідатором компанії; директор уповноважений приймати рішення про ліквідаційний розподіл активів Компанії; ліквідаційний баланс складено та оформлено директором 29.12.2021; компанія задовольнила та сплатила всі претензії, борги та зобов`язання в повному обсязі та прийнято рішення, що усі права вимоги за кредитами, які залишились та зазначені в Ліквідаційному балансі Компанії після розрахунку належних платежів її кредиторам, як це зазначено у Додатку 1, мають бути розподілені єдиному бенефіціару Компанії, яким є пан ОСОБА_1 , в якості ліквідаційного розподілу після ліквідації. Рішення набуває чинності 29 грудня 2021 року.

151. У ліквідаційному балансі від 29 грудня 2021 року зафіксовано про наявність активів на суму 116 991 658,88 долари США, з яких довгострокові активи - 204,01 долар США, оборотні активи 116 991 454,87 долари США (дебіторська заборгованість по кредитам).

152. Письмовим рішенням акціонера від 29 грудня 2021 року було прийнято рішення, що Компанія припиняє свою діяльність, а також починає процес ліквідації та розпуску.

153. Рішенням ліквідатора компанії від 29 грудня 2021 року усі права вимоги за кредитами та корпоративні права (акції) у сумі 116 991 658,88 долари США ліквідуються після розрахунку належних платежів її кредиторам, як це зазначено у Додатку 1, мають бути розподілені єдиному бенефіціару Компанії, яким є пан ОСОБА_1 . У Додатку 1 зазначено про те, що корпоративні права складають 204,1 доларів США, кредит, наданий ОСОБА_1 за договором позики № J051121-1 від 05 листопада 2021 року складає 98 946 802,09 доларів США, кредит, наданий юридичній особі F.G. FINANCING LIMITED складає 18 044 652,78 дол. США доларів США.

154. Письмовим рішенням номінального власника та довіреної особи від 29 грудня 2021 року прийнято рішення припинити чинність Декларації про довірчий характер власності від 17 вересня 2021 року; прийнято рішення про припинення діяльності компанії та початку процесу ліквідації та розпуску; прийнято рішення, що акції компанії, які належать бенефіціару, будуть анульовані після погашення позики у розмірі 5000 доларів США, яку бенефіціар повинен сплатити компанії.

155. Свідоцтвом про ліквідацію «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED» від 30 грудня 2021 року підтверджено ліквідацію Компанії «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED» відповідно до статті 102 Закону про комерційні корпорації.

156. Відповідно до акта прийому-передачі від 29 грудня 2021 року «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED» в результаті ліквідації передала, а ОСОБА_1 прийняв наступні зобов`язання: активи - 116 991 658,88 доларів США, з яких інвестиції у дочірні компанії (всього не поточні активи) - 204,01 доларів США, дебіторська заборгованість (всього поточні активи) - 116 991 454,87 доларів США.

157. Дотримання позивачем пункту 14 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України під час визначення й декларування доходу отриманого внаслідок ліквідації іноземної компанії «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED» відповідачем в акті перевірки не заперечується.

158. Підставою для збільшення оскаржуваним рішенням податкових зобов`язань позивача з податку на доходи фізичних осіб за 2021 рік є висновки контролюючого органу про заниження позивачем податкових зобов`язань від суми грошових коштів в розмірі 98 946 802,09 дол. США, що були отримані від іноземної компанії «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED» за договором позики № J051121-1 від 05 листопада 2021 року.

159. Так, як встановлено судами, 05 листопада 2021 року між позивачем та компанією «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED» укладено договір позики № J051121-1 від 05 листопада 2021 року. За умовами даного договору компанія «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED» зобов`язалась, протягом 3 (трьох) місяців з моменту укладення цього Договору, передати позивачу в користування, на строк до 31 травня 2022 року, грошові кошти в сумі 100 000 000 дол. США, а позивач своєю чергою повернути отримані кошти та сплатити відсотки за їх користування в розмірі 3% річних.

160. 15 листопада 2021 року між позивачем та компанією «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED» укладено додаткову угоду № 1 до договору позики № J051121-1 від 05 листопада 2021 року, якою змінено банківські реквізити сторін та встановлено можливість надання й повернення позики в євро.

161. 29 листопада 2021 року між позивачем та компанією «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED» укладено додаткову угоду № 2 до договору позики № J051121-1 від 05 листопада 2021 року. Даною додатковою угодою змінено умови договору в частині наявності у позивача зобов`язання сплатити компанії «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED» відсотки за користування наданою позикою, а саме виключено та/або викладено в новій редакції всі пункти договору, які передбачали нарахування й виплату відсотків за користування позикою.

162. Таким чином, з урахуванням змін внесених до договору позики № J051121-1 від 05 листопада 2021 року додатковою угодою № 2 від 29 листопада 2021 року, цей договір не передбачає нарахування відсотків або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування наданими компанією «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED» грошовими коштами. При цьому, сума наданих за цим договором позики грошових коштів підлягає обов`язковому поверненню у строк до 31 травня 2022 року.

163. З урахування викладеного суди попередніх інстанцій вважали, що грошові кошти, отримані позивачем у 2021 році в користування на період до 31 травня 2022 року, на умовах договору позики № J051121-1 від компанії «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED» відповідають, встановленому підпунктом 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 ПК України, визначенню «поворотна фінансова допомога», а тому дійшли висновку, що в силу положень підпункту 165.1.31 пункту 165.1 статті 165 ПК України, отримана за договором позики № J051121-1 від 05 листопада 2021 року сума поворотної фінансової допомоги не є доходом й не підлягає включенню позивачем до складу оподаткованого доходу податком на доходи фізичних осіб за 2021 рік.

164. Слід враховувати, що для цілей податкового обліку беруться до уваги насамперед економічні наслідки, створені господарськими операціями, а не особливості оформлення відповідних операцій.

165. При цьому не має значення, яким договором опосередковано господарську операцію. Податкові обов`язки визначаються виходячи з реального економічного змісту господарської операції та спрямування її на досягнення певного економічного ефекту.

166. Для з`ясування дійсного економічного змісту господарської операції варто аналізувати кінцевий економічний ефект у вигляді фактичного приросту (зміни вартості) активів, який настав або повинен був настати, незалежно від зафіксованих у документах намірів її учасників.

167. Як свідчать матеріали справи в ході судового розгляду справи відповідач наголошував, що виникає питання щодо ділової мети укладення договору позики № J051121-1 від 05 листопада 2021 року на суму 100 000 000 дол. США, якщо надалі 29 грудня 2021 року приймається рішення про ліквідацію компанії «JULIANNA MANAGEMENT LIMITED». Відповідач вважав, що в таких діях позивача вбачається явна схема ухилення від сплати податків.

168. Утім, суди попередніх інстанцій, без відповідного обґрунтування не прийняли до уваги вказані доводи контролюючого органу. Вирішуючи спір в цій частині суди обмежились виключно посиланням на те, що у зв`язку зі зміною умов договору № J051121-1 від 05 листопада 2021 року грошові кошти, отримані позивачем у 2021 році в користування на період до 31 травня 2022 року, на умовах договору позики № J051121-1 від компанії «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED» не є доходом й не підлягає включенню позивачем до складу оподаткованого доходу податком на доходи фізичних осіб за 2021 рік.

169. Колегія суддів окремо звертає увагу, що в межах цього питання, суди не встановили, не перевірили та не надали належної оцінки умовам договору позики, його реального виконання зокрема, але не виключно наявності наведеної суми позики, як грошового активу на рахунках Компанії «JULIANNA VANAGEMENT LIMITED», перерахування цих коштів на рахунки позивача, як спосіб надання позики, тощо.

170. Проаналізувавши зміст оскаржуваних у цій справі судових рішень, колегія суддів встановила, що вказані судові рішення у повному обсязі відтворюють позицію позивача у спірних правовідносинах. Отже, Суд вважає, що суди попередніх інстанцій, повністю дублюючи позовну заяву, належним чином не з`ясували дійсні обставини цієї справи та відповідно не надали належної оцінки доводам контролюючого органу, які наведено ним в акті перевірки та відзиві на позовну заяву.

171. У цій справі суди не дотримались обов`язку із безпосереднього, всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та надання правової оцінки кожному доводу учасників справи, застосувавши формальний підхід до її вирішення.

172. Таким чином, враховуючи наведене колегія суддів касаційної інстанції не може стверджувати у цій справі про повне і всебічне з`ясування судами її обставин, зокрема, про таке, яке б повною мірою спростувало доводи й докази контролюючого органу щодо вчинення позивачем податкового правопорушення.

173. Згідно з частиною другою статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу; або 2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або; 3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; 4) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

174. Частиною четвертою зазначеної статті встановлено, що справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

175. Ураховуючи те, що порушення норм процесуального права допустили обидві судові інстанції при скасуванні податкових повідомлень-рішень від 17 листопада 2023 року № 7 та № 7, судові рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

176. Під час нового розгляду справи судам необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з`ясувати всі фактичні обставини справи, зокрема, встановити і перевірити висновки контролюючого органу, висловлені в акті перевірки, з урахуванням предмета доказування у цій справі, з перевіркою їх належними та допустимими доказами, надати належну правову оцінку кожному доказу окремо та у їх сукупності. Судове рішення, з урахуванням встановлених обставин та зібраних доказів, повинно містити обґрунтування, чому суд приймає або відхиляє той чи інший доказ на підтвердження висновків контролюючого органу, висловлених в акті перевірки, надавши правову оцінку усім доводам сторін в межах заявленого позову.

177. При цьому колегія суддів звертає увагу, що у постанові від 21 лютого 2020 року (справа № 826/17123/18) Верховний Суд сформував новий правовий висновок, такого змісту: оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

178. Суд зазначає, що відповідно до усталеної практики Верховного Суду, (постанови судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справах № 826/17123/18, № 816/228/17), таким обставинам (щодо процедури призначення, проведення перевірки) суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, і лише у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності або відсутності порушень податкового та/або іншого законодавства.

179. Крім того, у постанові від 24 грудня 2024 року у справі № 580/9282/23 Верховний Суд звертав увагу, що при встановлені обставини щодо протиправності призначення й проведення перевірки суди попередніх інстанцій не мали переходити до перевірки підстав позову по суті встановлених під час перевірки порушень податкового та/або іншого законодавства, а відповідно і робити висновки по суті таких порушень.

180. З рішень судів попередніх інстанцій слідує, що мотивами для задоволення позовних вимог слугували також і встановлені судами обставини по суті виявлених під час перевірки, на думку відповідача, порушень податкового законодавства.

181. На переконання Верховного Суду оскільки порушення процедури проведення та призначення перевірки підлягає додатковому встановленню, може бути самостійною підставою для визнання протиправними та скасування оскаржуваних у справі індивідуальних актів, колегія суддів Верховного Суду вважає, що висновки судів в іншій частині є передчасними.

182. При цьому враховуючи, що за результатами розгляду цієї справи Суд дійшов висновку, що рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року (щодо вирішення справи по суті позовних вимог) підлягають скасуванню, то з урахуванням приписів статей 139, 252 КАС України додаткова постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року (якою вирішено питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу) також має бути скасована як невід`ємна частина рішення про вирішення справи по суті позовних вимог.

183. Водночас з огляду на те, що Суд дійшов висновку про скасування додаткової постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року (якою вирішено питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу) з мотивів скасування рішення, яким справу вирішено по суті позовні вимоги, доводи Головного управління ДПС у м. Києві, наведені ним в касаційній скарзі на підтвердження протиправності вказаного рішення, оцінці не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 344, 349, 353, 355, 356 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Головного управління ДПС у м. Києві задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року та додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року у справі № 320/3858/24 скасувати, а справу направити до Київського окружного адміністративного суду на новий розгляд.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М. М. Яковенко

Судді І. В. Дашутін

О. О. Шишов