Справа № 560/2931/25
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2931/25

Головуючий у 1-й інстанції: Матущак В.В.

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

16 вересня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Мацького Є.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року (м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не застосування з 29.01.2020 по 19.05.2023 при обчисленні позивачу грошового забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань та одноразової грошової допомоги на оздоровлення, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, згідно постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704;

- зобов`язати відповідача здійснити з 29.01.2020 по 19.05.2023 позивачу перерахунок та виплату грошового забезпечення (розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, інших додаткових видів грошового забезпечення), матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань та одноразової грошової допомоги на оздоровлення шляхом застосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 2021, 2022, 2023 відповідно, згідно постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704, з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не застосування з 20.05.2023 по 21.05.2024 при обчисленні позивачу грошового забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань, одноразової грошової допомоги на оздоровлення, компенсацію за 20 днів невикористаної щорічної відпустки, компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017-2024, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на і січня відповідного календарного року, згідно постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704;

- зобов`язати відповідача здійснити з 20.05.2023 по 21.05.2024 позивачу перерахунок та виплату грошового забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань, одноразової грошової допомоги на оздоровлення, компенсацію за 20 днів невикористаної щорічної відпустки, компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017-2024, шляхом застосування розміру прожиткового мінімуму, для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023, 2024 відповідно, згідно постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деякий інших осіб" від 30.08.2017 №704, з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року позовну заяву повернуто позивачу, на підставі частини 2 статті 123 КАС України.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що з наказу командира ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.05.2024 №149 про виключення позивача зі списків, позивач мав дізнатися про ненарахування та невиплату йому грошового забезпечення в належному розмірі.

Однак, колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з не правильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, враховуючи наступне.

Так, відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, тобто до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Таким чином, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права (частина перша статті 233 КЗпП України).

Норми статті 233 КЗпП України є нормою матеріального права, яка визначає строк судового захисту права працівника у разі порушення законодавства про працю. Вказана норма поширює свою дію на всіх працівників та службовців підприємства, установи, організації та незалежно від характеру їх трудової діяльності, у тому числі на осіб, які проходять публічну чи державну службу.

КЗпП України набув чинності з 01 червня 1972 року. Приписами статті 233 КЗпП України врегульовані строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, у тому числі 01 серпня 2001 року внесено зміни у статтю 233 КЗпП України та встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Отже, національне законодавство у статті 233 КЗпП України з серпня 2001 року до 19 липня 2022 року містило окреме положення про те, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Предметом спору в даному випадку є оскарження дій відповідача щодо перерахунку та виплати грошового забезпечення - за період з 29.01.2020 по 19.07.2022 без обмеження будь-яким строком звернення, та з 20.07.2023 по 21.05.2024 строк звернення у якому обмежений.

Колегія суддів вважає, що на предмет спору у даній справі, з урахуванням вимог ст.58 Конституції України щодо незворотності дії закону у часі, не може розповсюджуватися дія правової норми, що набрала чинності після їх виникнення, так як таке правове регулювання звужує права та законні інтереси особи.

Відтак, враховуючи вищенаведене суд вважає, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції слід скасувати у частині позовних вимог за період з з 29.01.2020 по 19.07.2022, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду у цій чатині.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року скасувати у частині повернення позовної заяви за вимогами за період з 29.01.2020 по 19.07.2022.

Справу у частині вимог за період з 29.01.2020 по 19.07.2022. направити до Хмельницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Решту частину ухвали - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г. Мацький Є.М.