Справа № 604/895/25
Суддя: Сташків Н. Б.
Дата ухвалення: 2025-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 604/895/25
Провадження № 2-а/604/35/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року селище Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташківа Н.Б.,

за участі секретаря судового засідання Крупи А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Щербатюк Олег Дмитрович до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Щербатюк О.Д. звернувся до Підволочиського районного суду Тернопільської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову №5/296 від 03 червня 2025 року про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03 червня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно ОСОБА_1 було винесено постанову №5/296 та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за частиною 3 ст.210 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн. ОСОБА_1 інкримінується те що він не прибув за викликом до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник позивача вказує, що позивач жодних повісток про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 не отримував, тому про необхідність явки обізнаний не був. Крім того позивач не був належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, що порушило його право на захист. Тому вважає вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона винесена з порушенням вимог чинного законодавства.

Таким чином, представник позивача вважає, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили той факт, що ОСОБА_1 «не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 за викликом у строк, зазначений у повістці, без поважних причин» матеріали справи не містять, що не давало начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 підстав приймати рішення про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП, та накладати адміністративне стягнення.

Просить скасувати постанову №5/296 від 03 червня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якої ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення, а також стягнути, за рахунок бюджетних асигнувань, з відповідача на користь позивача судові витрати.

Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 13 серпня 2025 року було відкрито провадження по справі та призначено дату судового розгляду.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, представник позивача подав до суду заяву, згідно змісту якої просив справу розглядати за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення які повернулись до суду, згідно яких ІНФОРМАЦІЯ_3 отримував відповідні повідомлення 18 серпня 2025 року та 27 серпня 2025 року. Жодних заяв чи клопотань до суду від імені відповідача у даній справі до суду не надходило, відзив відповідачем також подано не було.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За нормою п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 червня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 винесена постанова № 5/296 за справою про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП відносно ОСОБА_1 , якою накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень.

Вказаною постановою встановлено, що: «28.05.2025 року громадянин ОСОБА_3 прибув до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 при уточненні військово-облікових даних виявилось, що 11.01.2025 року громадянину ОСОБА_4 відповідно до пункту 30-2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 РОКУ № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» надіслано повістку засобами поштового зв`язку для прибуття в п`ятий відділ ІНФОРМАЦІЯ_2 до 09 годин 00 хвилин 25.01.2025 року, для уточнення даних та проходження військово-лікарської комісії.

Відповідно до даних поштового оператора, (поштове відправлення ОСОБА_1 повернулось до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 з відміткою що адресат відсутній за вказаною адресою).

А.ВОЛОШИН встановлений день та час не прибув до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 та не повідомив жодних поважних причин про неявку не надав підтверджуючих документів у визначений строк (З дні від дати прибуття, у визначеній у повістці) не надав.

Абзацом 7 пунктом З частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що громадяни зобов`язані у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитись у зазначені у ній місце та строк.

Частина 2 статті 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію) зокрема передбачено, що громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційно підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до пункту 3«Правил військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів» (додаток 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року, призовники військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавств про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів. яке спричинило їх втрату притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Однак всупереч вказаним вимогам. А.ВОЛОШИН не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк, зазначений у повістці.

Таким чином, громадянин А.ВОЛОШИН 25.01.2025 року здійснив правопорушення яке вчинене в особливий період (особливий період в Україні діє з моменту оприлюднень Указу Президента від 17.03.2014 року № 303/2014 « Про часткову мобілізацію» . якг затверджений законом України від 17.03.2014 року № 1126-УП що набрав чинності з ді його оприлюднення в газеті «Голос України» від 18.04.2014 РОКУ № 49. та ПОРУШИВ ВИМОІ абз.7 п.3 ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»

Таким чином, своїми діями громадянин А.ВОЛОШИН вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. З ст. 210 КУпАП».

Згідно відмітки у вказаній постанові, копії оскаржуваної постанови була отримана ОСОБА_1 29 липня 2025 року.

Правовідносини, що склалися між сторонами стосуються притягнення до адміністративної відповідальності громадян за порушення законодавства про проходження військової служби, мобілізації та військового обліку.

За приписами статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом статті 245КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як визначено ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

За приписами частини першої статті 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Приписами ст.278 КУпАП унормовано, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Відповідно до ч.1 ст.210 КУпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Частиною 3 ст.210 КУпАП України передбачена відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

За змістом ст.1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17 березня 2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17 березня 2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Для вирішення питання правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності, відповідно до статті 210 КУпАП, встановленню підлягають наступні обставини: чи вчинені особою відповідні дії (бездіяльність), що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою прийняття спірної постанови №5/296 від 03 червня 2025 року стала неявка позивача ОСОБА_1 за викликом до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк, зазначений в повістці яку йому було направлено засобами поштового зв`язку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. Суд звертає увагу, що відповідачем не подано у встановлений строк відзив на позов без поважних причин. Таким чином, суд розцінює такі дії (бездіяльність) відповідача як визнання позову.

За результатами розгляду справи відповідачем не доведено факт складання чи надсилання позивачу повістки згенерованої в АІТС «Оберіг» та надісланої через Укрпошту про необхідність явки ОСОБА_1 на 25 січня 2025 року о 09:00 годині до ІНФОРМАЦІЯ_4 , а отже не доведено і правомірність прийнятої постанови, яка оскаржується позивачем, а тому позов підлягає задоволенню у визначений позивачем спосіб.

Статтею 62 Конституції України та ст.6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки, відповідачем не доведено правомірність винесення постанови №5/296 від 03 червня 2025 року, вона підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із задоволенням позову, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір.

Керуючись ст.ст.5, 9, 19, 73,77,90, 241-246, 250, 255, 257 286, 295, 297 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Щербатюк Олег Дмитрович до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову № 5/296 від 03 червня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.3 ст.210 КУпАП визнати протиправною та скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП стосовно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Підволочиського районного

суду Тернопільської області Н.Б. Сташків