Справа № 360/1541/25
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

17 вересня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/1541/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Ірметова О. В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління державної податкової служби у Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

31 липня 2025 року через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему до Луганського окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління державної податкової служби у Луганській області, яким просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у Луганській області щодо нарахування ОСОБА_1 податкового боргу зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 49 295,81 грн;

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Луганській області виключити із інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) запис про заборгованість зі сплати ЄСВ у сумі 49 295,81 грн як таку, що не підтверджена належними доказами та нарахована без дотримання вимог чинного законодавства.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець з 04.10.2005. Свою підприємницьку діяльність здійснювала за адресою: АДРЕСА_1 .

З 01.01.2012 і до 01.07.2017 перебувала на 2 групі спрощеної системи оподаткування.

ОСОБА_1 , користуючись електронним кабінетом платника податків виявила інформацію щодо наявної в неї, як платника податків фізичної особи-підприємця, заборгованості зs сплати Єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який сплачують фізособи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які провадить незалежну професійну діяльність (далі ЄСВ), в розмірі 49295,81 грн.

Водночас, жодних податкових повідомлень-рішень, податкових вимог, а також інших документів, що підтверджували б такі нарахування від ГУ ДПС в Луганській області ОСОБА_1 отримано не було.

Позивач вважає, що нарахування єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який сплачують фізособи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які провадить незалежну професійну діяльність протиправною.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.

Представником відповідача 19.08.2025 подано відзив на позовну заяву, у якому останній заперечував проти задоволення позову, вказавши таке.

Згідно даних інформаційно-комунікаційної системи Державної податкової служби України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 10.10.2005 по 17.02.2021 перебувала на обліку як фізична особа - підприємець в Головному управлінні ДПС у Луганській області та застосовувала спрощену систему оподаткування, обліку та звітності з 01.01.2012 по 31.12.2016, з 01.01.2017 по 17.02.2021 перебувала на загальній системі оподаткування.

З 23.07.2025 ОСОБА_1 повторно зареєструвалась як фізична особа - підприємець у Головному управлінні ДПС у Київській області.

Для контролю за виконанням платниками (фізичними особами - підприємцями, зазначених у пунктах 4, 5 та 5 ч.1 ст.4 Закону №2464-VІ) обов`язку щодо обчислення, нарахування та сплати єдиного внеску, на підставі п.3 ч.2 ст.12 цього Закону впроваджено алгоритм автоматичного нарахування єдиного внеску, у розмірі мінімального страхового внеску в терміни, встановлені абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону - календарний квартал, термін сплати до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

У тому числі розрахунок проводився та відповідні дії вчинено зі сторони податкового органу у відповідності до розділів IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449, зі змінами та доповненнями (надалі - Інструкція №449).

Станом на 01.10.2013 року в ІКП ОСОБА_1 по коду платежу 71040000 обліковувалась переплата зі сплати єдиного внеску в сумі 1339,02 грн, яка передана з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Платником сплачено єдиний внесок за IV квартал 2013 року та І - ІІ квартали 2014 року в сумі 3729,93 гривень.

Згідно даних інтегрованих карток у ФОП ОСОБА_1 виник борг по єдиному внеску на загальну суму 49295,81 грн. Нарахування по єдиного внеску проводились у період з 3 кварталу 2014 по 4 квартал 2020 роки.

Нарахування усієї суми єдиного внеску ФОП ОСОБА_1 були проведені ГУ ДПС у Луганській області виключно в автоматичному режимі, що не було заборонено жодною нормою діючого законодавства на той час.

Штрафні санкції та заходи стягнення передбачені ст. 25 та ст.26 Закону №2464-VI до ФОП ОСОБА_1 , як платника єдиного внеску не застосовувались у відповідності до вимог пункту 9-3 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2464-VI.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року у зразковій справі № 812/292/18 викладено правовий висновок, яким визначено, що зміст норми пункту 9-4 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VІ не скасовує взагалі обов`язків платників єдиного внеску, а лише на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції дає можливість не виконувати обов`язки, визначені частиною другою статті 6 Закону № 2464-VІ. Положення цього пункту не застосовуються до платників єдиного внеску за невиконання обов`язків, які виникли до 14 квітня 2014 року та/або після закінчення антитерористичної операції.

Отже, норми пункту 9-4 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VІ не скасовували взагалі обов`язки платників єдиного внеску, а лише давали можливість своєчасно не виконувати обов`язки, визначені частиною другою статті 6 Закону № 2464-VІ, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску; по-давати звітність про нарахування єдиного внеску.

Також розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" доповнено згідно із Законом № 1636-УІІ від 12.08.2014 року пунктом 9-3 такого змісту. Тимчасово на період дії особливого правового режиму, визначеного Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", зупиняється застосування до платників єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України норм статей 25 і 26 цього Закону.

В подальшому були внесені Законом № 1617-ІХ від 01.07.2021 зміни до пункту 9-3 розділу VІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" викладено в такій редакції. Тимчасово на період дії особливого правового режиму, визначеного Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України":

1. Зупиняється застосування до платників єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України норм статей 25 і 26 цього Закону.

2. Платники єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України звільняються від виконання обов`язків, визначених статтею 6 цього Закону.

3. Платники єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України мають право на добровільну сплату єдиного внеску, передбаченого Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України".

Враховуючи вищезазначене платник єдиного внеску ОСОБА_1 із місцезнаходженням (місцем проживання) АДРЕСА_1 , що є тимчасово окупованою територією, звільнялась на період з 14.04.2014 по дату фактичної зміни місцезнаходженням (місцем проживання) на підконтрольну територію України від виконання обов`язків, визначених статтею 6 цього Закону. Як вбачається з інтегрованих карток платника єдиного внеску ОСОБА_1 , не виконувала вимоги ст. 6 Закону №2464-УІ, а саме вона не нараховувала, не обчислювала і не сплачувала єдиний внесок за період з ІІІ кварталу 2014 року по 2025 рік.

Нарахування єдиного внеску ФОП ОСОБА_1 здійснювалось контролюючим органом в автоматичному режимі на підставі п.3 ч.2 ст.12 Закону № 2464-VІ., а не підставі ст.6 цього Закону.

Після зміни місцезнаходженням (місцем проживання) з тимчасово окупованій території України на підконтрольну територію України платника єдиного внеску, дія пункту 9-3 розділу VШ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464-VІ на такого платника не розповсюджується.

ГУ ДПС у Луганській області вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску ФОП ОСОБА_1 на загальну суму 46374,62 грн. не формувалась, не виносилась та не направлялась ОСОБА_2 , контролюючим органом. Такої вимоги в розумінні положень ст.25 Закону №2464-VІ та Інструкції №449, як офіційного документу прийнятого ГУ ДПС у Луганській області не існує.

З наявністю у ОСОБА_1 боргу з єдиного внеску, автоматично не викає обов`язок ГУ ДПС у Луганській області для формування, винесення та направлення вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у зв`язку з чинністю на теперішній час норми закону, якою розділ VШ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" доповнено згідно із Законом № 1636-11 від 12.08.2014 року пунктом 9-3 такого змісту. Тимчасово на період дії особливого правового режиму, визначеного Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", зупиняється застосування до платників єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України норм статей 25 і 26 цього Закону.

У зв`язку з тим, що адреса реєстрації та проживання ОСОБА_1 згідно даних ІС ДПС «Податковий блок» з 2005 по 22.07.2025 роки зазначалась АДРЕСА_1 , яке знаходиться на тимчасово окупованій території. Відповідно до ФОП ОСОБА_1 не застосовувались норми ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", якою передбачено заходи впливу та стягнення, а саме ч.4. ст. 25 цього Закону згідно якої податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, виносить та надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

З вищезазначених підстав ГУ ДПС у Луганській області не формувало, не виносило та не направляло ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій зазначено, що у своїй постанові від 10.06.2024 у справі №812/510/16 Верховний суд зазначив, що: «вимоги щодо заяви платника єдиного внеску як підстави для звільнення від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 цього Закону, на період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції, не можна виривати з контексту норми, яка вимагає системного аналізу положень у сукупності статей 6, 25 та пункту 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VІ. Необхідність подання заяви обумовлена низкою підстав, зокрема, визнання безнадійною недоїмки, яка підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу. Можливість подання такої заяви має місце виключно після закінчення антитерористичної операції. Натомість, звільнення від відповідальності звернення, передбачено безпосередньо у Законі, в силу його прямої дії та не потребує додаткового оскільки норма встановлює «незастосування відповідальності, штрафних та фінансових санкцій» та вона адресована насамперед до осіб, які наділені повноваженнями щодо застосування відповідальності, штрафних та фінансових санкцій».

Таким чином, звільнення від обов`язку сплачувати єдиний внесок у спірний період не залежало від подання будь-яких додаткових заяв Позивачем, а діяло безпосередньо на підставі закону. Отже, саме на Відповідача було покладено обов`язок належним чином актуалізувати дані про платника податків, ОСОБА_1 , та утриматися від нарахування єдиного внеску за період, коли діяв спеціальний правовий режим звільнення.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу".

Оскільки податкова адреса ОСОБА_1 зазнала змін лише у 2025 році, з цим і погоджується Відповідач, то норми пункту 9-4 розділу VШ Закону № 2464-VІ (9-3 в редакції Закону № 2464-УІ чинній до Закону № 219-УІІІ від 02.03.2015) поширювалися на Позивача в період з квітня 2014 до липня 2025, та звільняли останнього від обов`язку сплачувати ЄСВ.

Таким чином Відповідачем було визнано той факт, що на Позивача поширювалася дія положення, яке звільняло платників від обов`язку сплачувати ЄСВ на період дії антитерористичної операції, а отже сам

Відповідач фактично визнав свої дії з нарахування єдиного соціального внеску протиправними та такими що підлягають скасуванню.

Указу про завершення Антитерористичної операції (АТО) як такого, що скасовує її, не було. Натомість, 30 квітня 2018 року АТО була замінена на Операцію об`єднаних сил (ООС), а з 24 лютого 2022 року і до сьогодні, на території України введено правовий режим воєнного стану, отже, норма, яка стосується звільнення платників податків, що зареєстровані на окупованій території від сплати ЄСВ залишається чинною.

Даний факт узгоджується з актуальною позицією Верховного суду. Постанова Великої Палати Верховного Суду від 10.02.2021 №805/3362/17-а містить висновок, що внесені Законом № 1669-УІІ зміни до Закону № 2464-УІ звільняють від сплати єдиного внеску суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення АТО, оскільки на час розгляду цієї справи Президентом України не приймався указ про завершення проведення АТО, тобто період проведення АТО триває. Крім того, відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені Законом № 2464-VІ за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення АТО, до платників єдиного внеску не застосовуються.

Отже, нарахування ЄСВ платнику податків ОСОБА_1 протягом періоду з квітня 2014 року і до дати подання цього позову, є такими, що суперечать законодавству, чинному на момент виникнення спірних правовідносин та усталеній судовій практиці.

Таким чином, вважають доводи Відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, необґрунтованими та не підтвердженими жодними доказами. Аргументи Відповідача не спростовують позовних вимог, викладених Позивачем у позовній заяві, навпаки, його власні твердження підтверджують, що Позивач не зобов`язана була сплачувати ЄСВ у спірний період.

Ухвалою суду від 04.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідив матеріали справи, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінив докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив такі обставини справи

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_1 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) зареєстрований 04.10.2005, місцезнаходження: АДРЕСА_2 . Види економічної діяльності: 96.02 Надання послуг перукарнями та салонами краси (основний). З 18.10.2005 перебувала на обліку у Головному управлінні ДПС у Луганській області, як платник єдиного внеску.

17 лютого 2021 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 на підставі власного рішення припинила підприємницьку діяльність, про що внесено запис № 004010084.

В інтегрованій картці платника єдиного соціального внеску ОСОБА_1 відображена недоїмка станом на 31.12.2023 у сумі 49295,81 грн.

Згідно даних інтегрованих карток з єдиного внеску та розрахунку заборгованості з єдиного внеску, борг в сумі 49295,81 грн виник у період з 20.10.2014 по19.01.2021.

Листом від 29.07.2025 № 7150/6/12-32-13-01-13, який адресований адвокату Янків Богдану, Головне управління ДПС у Луганській області повідомило, що згідно з даними інформаційно-комунікаційної системи Державної податкової служби України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 10.10.2005 по 17.02.2021 перебувала на обліку як фізична особа-підприємець в Головному управлінні ДПС у Луганській області та застосовувала спрощену систему оподаткування, обліку та звітності з 01.01.2012 по 01.01.2017, з 01.01.2017 по 17.02.2021 перебувала на загальній системі оподаткування.

З 23.07.2025 ОСОБА_1 повторно зареєструвалась як фізична особа підприємець у Головному управлінні ДПС у Київський області. Станом на 17.02.2021 у ОСОБА_1 по коду платежу 71040000 обліковувалась заборгованість у сумі 49295,81 грн, яка утворилась за період з 20.10.2014 по 19.01.2021. Згідно з даними ІКС ДПС ОСОБА_1 подано «Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску» за 2013 рік. За 2014 - 2021 роки звітність з єдиного внеску платником не надана. За даними ІКС «Податковий блок» станом на 28.07.2025 податковий борг у ОСОБА_1 відсутній, при цьому наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі - 49295,81 гривень. Головним управлінням ДПС у Луганській області вимога про сплату боргу (недоїмки) ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) не формувалась та не надсилалась.

Позивач, вважаючи незаконним період нарахування та не погоджуючись із сумою заборгованості з єдиного внеску, звернувся до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VІ).

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (частина 2 статті 2 Закону № 2464-VІ).

У розумінні підпункту 2, 6 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VІ єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VІ платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (крім електронних резидентів (е-резидентів).

Статтею 6 Закону № 2464-VІ передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 1 частина 2).

База нарахування єдиного внеску в розрізі його платників (в тому числі фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування або загальну систему оподаткування) визначена статтею 7 Закону № 2464-VІ.

Згідно з абзацом 3 частини 8 статті 9 Закону № 2464-VІ, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, здійснює контроль за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску (підпункт 3 частини 2 статті 12 Закону № 2464-VІ, в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом № 440-IX від 14.01.2020).

Відповідно до частини 4 статті 25 Закону № 2464-VІ податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена за результатами документальної перевірки, надсилається (вручається) платнику в порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена з метою стягнення недоїмки з єдиного внеску у разі його несплати платником у визначені цим Законом строки, надсилається податковим органом платнику в паперовій та/або електронній формі у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі якщо згоди з податковим органом не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного податкового органу або оскаржити вимогу до податкового органу вищого рівня чи в судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня отримання вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з податковим органом шляхом оскарження в адміністративному чи судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня отримання узгодженої вимоги, податковий орган надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби узгоджену вимогу про сплату недоїмки в електронній формі.

Підпунктом 8 пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території» від 12.08.2014 № 1636-VII розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» доповнено пунктом 9-3 такого змісту: «9-3. Тимчасово на період дії особливого правового режиму, визначеного Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», зупиняється застосування до платників єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України норм статей 25 і 26 цього Закону.

Податкова інформація про суми недоїмки платників єдиного внеску, визначених абзацом першим цього пункту, зберігається та опрацьовується в інформаційних базах контролюючих органів в окремому (позабалансовому) порядку».

Разом з тим, 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності 15.09.2014 (далі - Закон № 1669-VII).

Підпунктом 8 пункту 4 статті 11 Закону № 1669-VII розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VІ доповнено пунктом 9-3 наступного змісту:

«Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.».

Відповідно до пункту 1 розділу І Закону України «Про внесення змін до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці» від 02.03.2015 № 219-VIII пункт 9-3 в редакції Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII вважати пунктом 9-4.

Наведена норма проіснувала в Законі № 1669-VII з 15 вересня 2014 року до 1 січня 2016 року, внаслідок її виключення згідно із Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, але в повній мірі вона зберігалась в Законі № 2464-VІ.

Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 14.01.2020 № 440-ІХ, який набрав чинності 13.02.2020, у розділі VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» пункт 9-4 виключено.

Отже, пункт 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VІ був діючим по 12 лютого 2020 року включно.

Відтак, з аналізу зазначених норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства слідує, що до 13 лютого 2020 року для звільнення платників єдиного внеску від виконання обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VІ, в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції згідно з положеннями пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VІ необхідним був факт перебування відповідного платника єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону № 1669-VII, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

До 13 лютого 2020 року факт перебування платника єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводиться антитерористична операція, був підставою для звільнення платників єдиного внеску як від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VІ, так і від відповідальності за невиконання вимог законодавства щодо його вчасної сплати. При цьому, вказані норми не скасовували обов`язків платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а надавали можливість на період антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі, що було підставою для зупинення застосування до таких платників заходів впливу та стягнення і відповідальності за порушення Закону № 2464-VІ.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

На виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (дію розпорядження зупинено згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р), яке втратило чинність згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, відповідно до підпункту 1 пункту 1 якого м. Олександрівськ Луганської області було включене до вказаного переліку.

Крім цього, Указом Президента України від 7 лютого 2019 року № 32/2019 затверджено межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях. Згідно цього переліку м. Олександрівськ (Луганська область) входить до тимчасово окупованих територій Луганської області.

21 листопада 2021 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо адміністрування податків і зборів на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя» від 01.07.2021 № 1617-IX (далі - Закон № 1617-IX), згідно з яким пункт 9-3 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» викладено в такій редакції:

«9-3. Тимчасово на період дії особливого правового режиму, визначеного Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»:

зупиняється застосування до платників єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України норм статей 25 і 26 цього Закону;

платники єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України звільняються від виконання обов`язків, визначених статтею 6 цього Закону.

Платники єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України мають право на добровільну сплату єдиного внеску, передбаченого Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».

Судом встановлено, що до ФОП ОСОБА_1 не застосовувались норми ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", якою передбачено заходи впливу та стягнення, а саме ч.4. ст. 25 цього Закону згідно якої податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, виносить та надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Нарахування єдиного внеску ФОП ОСОБА_1 здійснювалось контролюючим органом в автоматичному режимі на підставі п.3 ч.2 ст.12 Закону № 2464-VІ, а не підставі ст.6 цього Закону.

Оскільки відповідно до пункту 9-3 Закону №2464-VІ саме платники єдиного внеску звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а не податковий орган від обов`язку здійснювати контроль за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску.

Верховний Суд в рішенні від 30.03.2018 у зразковій справі № 812/292/18, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 06.11.2018 в контексті на період чинного пункту 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VІ вказав, що «Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02 вересня 2014 року (далі - Закон № 1669-VII), який набрав чинності з 15 жовтня 2014 року, визначає, серед іншого, тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

[…] Закон № 2464-VІ не скасовує обов`язків платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а надає можливість на період антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі.».

З урахуванням викладеного, підстав для визнання протиправними дій Головного управління державної податкової служби у Луганській області відсутні, оскільки податковий орган діяв в межах своїх повноважень та обов`язків відповідно до законодавства України.

Щодо інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки інші доводи не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Отже, виходячи з системного аналізу заявлених вимог, вищенаведеного законодавства та обставин справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Щодо судових витрат в цій справі суд зазначає, що у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог за правилами статті 139 КАС України, понесені позивачем судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи, покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Відповідачем вимог щодо відшкодування йому судових витрат, пов`язаних з розглядом цієї справи не заявлено.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 257, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління державної податкової служби у Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Ірметова