Справа № 140/5272/25
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року ЛуцькСправа № 140/5272/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі Військова частини НОМЕР_1 ) про визнання противоправними дій щодо непроведення повного розрахунку при звільненні з військової служби 08 грудня 2023 року; зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 09 грудня 2023 року по 10 березня 2025 року відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100; зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 09 грудня 2023 року по 10 березня 2025 року згідно із Закону України 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - Закон №2050-ІІІ).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року позовну заяву в частині позовних вимог про визнання дій протиправними та зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 09 грудня 2023 року по 10 березня 2025 року повернуто позивачеві.

Ухвалою від 16 червня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 09 грудня 2023 року по 10 березня 2025 року згідно із Закону №2050-ІІІ прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що наказом відповідача від 08 грудня 2023 року №361 був звільнений з військової служби та виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Поряд з тим відповідач тільки 11 березня 2025 року (на виконання рішення суду від 12 вересня 2024 року у справі №140/5845/24) виплатив йому одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби у розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний місяць служби.

Позивач вважає, що відповідно до положень від Закону №2050-ІІІ має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 09 грудня 2023 року по 10 березня 2025 року. Однак відповідач при несвоєчасній виплаті одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби не нарахував та не виплатив йому компенсацію за весь час затримки виплати.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.33-36) з тих підстав, що відповідно до вимог статті 2 Закону №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один день і більше календарних місяців виплати лише тих доходів, які не мають разового характеру.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 з 01 березня 2022 року по 08 грудня 2023 року проходив військову службу по мобілізації та перебував на грошовому забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_2 ; наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 08 грудня 2023 року №361 солдата ОСОБА_1 , звільненого з військової служби у запас Збройних Сил України за підпунктом а пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу (за віком), виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 , що встановлено Волинським окружним адміністративним судом у рішенні від 12 вересня 2024 року у справі №140/5845/24 (набрало законної сили 15 жовтня 2024 року) (а.с.8-12).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2024 року у справі №140/5845/24 позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задоволено повністю, зокрема визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати старшому солдату ОСОБА_1 при звільненні одноразової грошової допомоги за призовом на військову службу під час мобілізації у розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний місяць служби, передбаченої Порядком та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року №460 (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26 січня 2022 року №58, далі Порядок №460) та зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату старшому солдату ОСОБА_1 при звільненні одноразову грошову допомогу за призовом на військову службу під час мобілізації у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний місяць служби, передбаченої Порядком №460.

Листом від 11 квітня 2025 року №50/41/12-338-2025 на адвокатський запит від 03 квітня 2025 року №04/02 Військова частина НОМЕР_2 повідомила, що рішення суду від 12 вересня 2024 року у справі №140/5845/24 виконано в повному обсязі (а.с.17). До вказаного листа відповідачем долучено розрахунок виплаченої одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби (а.с.15), відповідно до якого сума нарахованої одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби становить 18304,65 грн (до виплати 18030,08).

На виконання рішення суду у справі №140/5845/24 Військова частина НОМЕР_2 здійснила ОСОБА_1 виплату одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у сумі 18530,47 грн 11 березня 2025 року, що підтверджено випискою з карткового рахунку позивача (у коментарі зазначено зарплата згідно з рішенням суду від 12 вересня 2024 року №140/5845/24) (а.с.13).

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом №2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (далі - Порядок №159).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Відповідно до статей 3 та 4 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Норми Порядку №159 відтворюють положення Закону №2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсації.

За змістом статті 6 Закону №2050-ІІІ, пункту 7 Порядку №159 компенсація проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, а саме: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Із наведеного слідує, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і які не мають разового характеру. Заробітна плата (грошове забезпечення) належать до виплат, які підлягають компенсації. Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Основною умовою для виплати громадянину компенсації, що передбачена статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постанові від 14 квітня 2021 року у справі №465/322/17.

Використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ та пункту 4 Порядку №159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Така правова позиція є послідовною у постановах Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі №465/322/17, від 05 липня 2022 року у справі №420/7633/20 та ряду інших (постанови від 20 лютого 2018 року у справі № 522/5664/17, від 21 червня 2018 року у справі №523/1124/17, від 12 лютого 2019 року у справі №814/1428/18, від 08 серпня 2019 року у справі №638/19990/16-а).

Детальний перелік грошових доходів, що підлягають компенсації, наведено у пункту 3 Порядку №159, яким встановлено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:

пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством);

соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);

стипендії;

заробітна плата (грошове забезпечення);

сума індексації грошових доходів громадян;

суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Таким чином, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, які не мають разового характеру.

Спірні правовідносини у цій справи виникли з підстав ненарахування та невиплати Військовою частиною НОМЕР_2 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби за весь час затримки виплати (з 09 грудня 2023 року по 10 березня 2025 року), з огляду на дату звільнення позивача з військової служби 08 грудня 2023 року та виплату такої допомоги 11 березня 2025 року.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до пункту 1 Порядку №460 військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 2 Порядку №460 військовослужбовцям виплата допомоги здійснюється за період військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період із дня їх призову на відповідну військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Пунктами 3-4 Порядку №460 установлено, що розмір допомоги обчислюється з урахуванням пунктів 1 і 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей та допомога виплачується з розрахунку місячного грошового забезпечення (без урахування винагород), на яке має право військовослужбовець на день звільнення.

Аналіз змісту положень Порядку №460 дозволяє дійти висновку, що одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби має разовий характер, а тому не є доходом в розумінні вимог Закону №2050-ІІІ із систематичним характером.

Отже, підстави для виплати позивачу грошової компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, яка має разовий характер, відсутні.

Частиною другою статті 9 КАС України установлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін у межах заявлених позовних вимог (щодо нарахування та виплати компенсації за період з 09 грудня 2023 року по 10 березня 2025 року у зв`язку із несвоєчасною виплатою одноразової грошової допомоги при звільненні), суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк