Справа № 420/7533/25
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/7533/25

Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.

Дата і місце ухвалення 03.07.2025р., м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Міністерства оборони України про визнання протиправною відмови щодо нарахування та виплати додаткової винагороди та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Міністерства оборони України, в якій позивач просив:

- визнати протиправною відмову Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) щодо нарахування та виплати йому додаткової винагороди згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» за період з 08.01.2024 року по 14.03.2024 року, загальний розмір якої складає 111290,33 грн. у тому числі: з розрахунку 50000,00 грн. на місяць за виконання бойових (спеціальних) завдань у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угрупування військ включно, а також у складі командування штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), якій здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

- зобов`язати Державне підприємство обслуговування повітряного руху України (Украерорух) нарахувати та виплатити додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» за період з 08.01.2024 року по 14.03.2024 року у загальному розмірі 111290,33 грн. у тому числі: з розрахунку 50000,00 грн. на місяць за виконання бойових (спеціальних) завдань у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угрупування військ включно, а також у складі командування штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), якій здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03.07.2025 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи.

В своїй апеляційній скарзі апелянт висловив незгоду з висновком суду першої інстанції стосовно того, що п. 1 Постанови КМУ №168 не поширюється на військовослужбовців, відряджених до державних органів, установ та організацій, грошове забезпечення яким виплачується відповідно до Постанови КМУ №104.

Апелянт вважає помилковим посилання суду першої інстанції на висновки постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2024 року по справі №640/13029/22, з огляду на те, що спірні правовідносини, що зазначені в межах даної позовної заяви мають інший суб`єктний склад, стосуються інших положень Постанови КМУ №168, іншого розміру додаткової винагороди, іншого періоду невиплати та не нарахування додаткової винагороди згідно Постанови КМУ №168.

Апелянт вважає, що позиція Великої Палати Верховного Суду у постанові від 29.08.2024 року по справі №640/13029/22, на яку посилався суд першої інстанції, стосувалась спірних правовідносини відряджених до ДКА України військовослужбовці, які не приймали безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони відсічі і стримування збройної агресії, за що передбачена додаткова винагорода в розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. В свою чергу, спірні правовідносини у справі №420/7533/25 стосуються протиправної відмови відповідача у виплаті позивачеві додаткової винагороди у розмірі 50000 грн, яка передбачена положеннями п.1-1 Постанови КМУ №168 військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки).

Апелянт вважає, що він, як військовослужбовець, має право на додаткову винагороду передбачену п.11 Постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 у розмірі 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань відповідно до умов, визначених Міністерством оборони за період з 08.01.2024 року по 14.03.2024 року, оскільки ним подані відповідні докази виконання завдань, за які передбачена дана винагорода. Апелянт звернув увагу на те, що Украерорух не заперечує того факту, що позивач має статус військовослужбовця Збройних Сих України, тоді як положення постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 не мають виключень щодо військовослужбовців Збройних Сил України.

На думку апелянта, відряджені військовослужбовці ЗСУ залишаються військовослужбовцями ЗСУ і мають право отримувати додаткову винагороду, передбачену постановою КМУ від 28.02.2022 року №168.

Щодо висновків суду про ненадання доказів безпосереднього виконання бойових завдань згідно п. 11 постанови КМУ №168, позивач посилався на те, що в даному випадку підтвердженням безпосередньої участі його у бойових діях або заходах є подані до суду довідки керівника органу військового управління, до якого він був відряджений, а саме довідки угруповання морської піхоти « ІНФОРМАЦІЯ_1 » МОУ та довідка оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

З огляду на все вищевикладене апелянт вважає дії відповідача щодо відмови виплатити йому винагороду, передбачені постановою КМУ № 168 протиправними, а тому просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.07.2025 року по справі №420/7533/2 і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.

Згідно статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що Наказом Міністра оборони України по особовому складу від 07.07.2005 року №411 (п. 11) ОСОБА_1 , командир авіаційного загону 29 змішаної ескадрильї Повітряного командування Південь», був відряджений до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України із залишенням на військовій службі у ЗСУ.

Наказом Міністра оборони України по особовому складу від 06.09.2018 року №577 наказано укласти новий контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах офіцерського складу, зокрема п.5 з підполковником ОСОБА_1 , заступником начальника центру (центру організації повітряного руху) центру організації повітряного руху служби аеронавігаційного обслуговування Одеського РСП Украероруху терміном на 6 (шість) років з 07.10.2018 до 07.10.2024.

Наказом Міністра оборони України по особовому складу від 11.09.2024 року №1503 продовжено дію контрактів про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу понад встановлений строк до оголошення демобілізації, зокрема підполковнику ОСОБА_1 , заступнику начальника центру організації повітряного руху служби аеронавігаційного обслуговування ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 07.10.2024 року.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував на те, що він відряджений до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України із залишенням на військовій службі в Збройних Силах України і проходить військову службу на посаді заступника начальника центру (центру організації повітряного руху) Одеського регіонального структурного підрозділу Украероруху.

Відповідно до Наказу Одеського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України №3/вд від 05.01.2024 року на виконання бойового розпорядження Командування угрупування сил і засобів ПС ЗСУ від 03 січня 2024 року №10/64/ОКП/ПС-Е; розпорядження заступника директора-начальника Украероцентру від 04 січня 2024 року № 6-22/54/24 ДСК; відповідно до пункту 3.5 наказу ГШ ЗСУ від 21.10.2015 №410 «Про затвердження Інструкції з керівництва діяльністю підрозділів ОЦВС організації повітряного руху України в особливий період», з метою проведення ротації особового складу ОЦВС організації повітряного руху України, що залучається до виконання бойових та спеціальних завдань з організації планування та координації авіаційної підтримки військ, безпеки польотів у відповідних смугах у складі груп авіації центрів об`єднаної вогневої підтримки на пунктах управління у складі військ угрупування морської піхоти « ІНФОРМАЦІЯ_1 », на підставі службової записки від 05.01.2024 року №21.3- 01/4/24 підполковника ОСОБА_1 , заступника начальника центру (центру організації повітряного руху) структурних підрозділів служби аеронавігаційного обслуговування Одеського РСП Украероруху, було направлено в розпорядження військ угрупування морської піхоти «Катран», з 08 січня по 07 березня 2024 року. Підполковнику ОСОБА_1 , видано Посвідчення про відрядження №4 від 05.01.2024 року для виконання бойових та спеціальних завдань з організації планування та координації авіаційної підтримки військ, безпеки польотів у відповідних смугах у складі груп авіації центрів об`єднаної вогневої підтримки на пунктах управління у складі угрупування морської піхоти «Катран». Термін відрядження « 60» днів з « 08» січня 2024 р. по « 07» березня 2024 р.

Наказом командувача угруповання морської піхоти «Катран» (по стройовій частині) від 10.01.2024 року №8 підтверджено прибуття підполковника ОСОБА_1 , заступника начальника центру (центру організації повітряного руху) структурних підрозділів служби аеронавігаційного обслуговування Одеського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України до складу сил та засобів угруповання морської піхоти «Катран», які залучаються та беруть безпосередню участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою виконання бойових (спеціальних) завдань.

Відповідно до витягу з Наказу командувача угруповання морської піхоти «Катран» (по стройовій частині) від 14.03.2024 року №52 підполковник ОСОБА_1 , заступника начальника центру (центру організації повітряного руху) структурних підрозділів служби аеронавігаційного обслуговування Одеського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України вибув зі складу сил та засобів угруповання морської піхоти «Катран», які залучаються та беруть безпосередню участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою виконання бойових (спеціальних) завдань, як військовослужбовці Одеського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України 14 березня 2024 року.

Наказом Одеського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України №26/вд від 15.03.2024 року «Про внесення змін до наказів від 03.01.2024 №2/вд, від 03.01.2024 №3/вд, від 03.01.2024 №4/вд» внесено зміни до наказів Одеського РСП Украероруху від 03.01.2024 №2/вд, від 03.01.2024 №3/вд, від 03.01.2024 №4/вд та змінено терміни ротації військовослужбовців з 08 січня по 14 березня 2024 року.

Судом встановлено, що підполковник ОСОБА_1 , звертався із письмовою заявою від 06.12.2024 року на ім`я директора Украероруху ОСОБА_2 , у якій просив нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду під час дії воєнного стану згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року за період з 08.01.2024 по 14.03.2024 року загальний розмір якої складає 111 290,33 грн. із розрахунку 50000,00 грн на місяць за виконання бойових (спеціальних) завдань у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угрупування військ включно, а також у складі командування штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), якій здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальний) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно пропорційно часу участі у таких діях та заходах з 08.01.2024 по 14.03.2024 року, а саме: з 08 січня по 31 січня 2024 року 38709,68 грн; з 01 лютого по 29 лютого 2024 року 50000,00; з 01 березня по 14 березня 2024 року 22580,65 грн.

Як зазначив позивач, про результати розгляду заяви про виплату додаткової винагороди під час дії воєнного стану він повідомлений не був.

На повторне звернення позивача Державним підприємством обслуговування повітряного руху України надано відповідь №7.1-01.2/385/25 від 07.02.2025 року, в якій зазначено, що за результатами розгляду його заяви, на його адресу направлений лист «Про надання інформації на заяву від 06.12.2024 №1- 24.2/4617/24 від 26.12.2024», копію якого було надано позивачу на

Зі змісту листа Державного підприємства обслуговування повітряного руху України №7.1-01.2/385/25 від 07.02.2025 року

Відповідно до відповіді Державного підприємства обслуговування повітряного руху України №1-24.2/4617/24 від 26.12.2024 року, за результатами розгляду заяви позивача щодо ухвалення рішення про нарахування та виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету міністрів України від 28 лютого 2024 № 168, Державне підприємство обслуговування повітряного руху України (Украерорух) повідомило, що Украерорух не заперечує того факту, що ОСОБА_1 , має статус військовослужбовця Збройних Сих України, однак, з огляду на висновок Великої Палати Верховного Суду, зроблений у постанові від 29 серпня 2024 у справі №640/13029/22, приписи Постанови №168 не поширюються на військовослужбовців, відряджених до державних органів, установ та організацій, грошове забезпечення яким виплачується відповідно до Постанови № 104.

Не погоджуючись з відмовою Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) у нарахуванні та виплаті додаткової винагороди, ОСОБА_1 , звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне:

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до частин першої, другої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу ЗСУ.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який установлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до частини третьої статі 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Частиною четвертою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 92 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що під час дії воєнного стану військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє і на даний час.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнято Постанова №168.

Згідно п. 11 постанови КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168 (далі - Постанова КМУ № 168), в редакції станом на 09.11.2023 року, установлено, що на період воєнного стану:

військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), виплачується додаткова винагорода у розмірі 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань відповідно до умов, визначених Міністерством оборони;

Пунктом 12 передбачено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

В подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2023 р. № 1162 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168» до пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану внесені зміни та слова додаткова винагорода замінено словами винагорода за особливості проходження служби під час воєнного стану (особливого періоду).

Звертаючись до суду з даним адміністративним позовом, ОСОБА_1 вказував на те, що він є військовослужбовцем ЗСУ, який був відряджений до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух). У період з 08.01.2024 року по 14.03.2024 року згідно наказу Одеського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) він був відряджений для виконання бойових та спеціальних завдань з організації планування та координації авіаційної підтримки військ, безпеки польотів у відповідних смугах у складі груп авіації центрів об`єднаної вогневої підтримки на пунктах управління у складі військ угрупування морської піхоти «Катран» (яке в подальшому перейменовано в оперативнотактичне угруповання «Херсон» згідно Наказу командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (по стройовій частині) від 20.03.2024 року №1).

Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, визначено Положенням про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008).

Відповідно до п. 5 Положення № 1153/2008 громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями ЗСУ (далі - військовослужбовці). Статус військовослужбовця підтверджується документом, що посвідчує особу.

Згідно п. 153 Положення № 1153/2008, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період) за їх згодою можуть бути відряджені в інтересах оборони держави та її безпеки до державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних закладів із залишенням на військовій службі, але зі звільненням із займаної посади з дальшим призначенням на посаду відповідно до Переліку посад, що заміщуються військовослужбовцями ЗСУ, інших військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення у державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, а також державних та комунальних навчальних закладах, та граничних військових звань за цими посадами, який затверджується Президентом України.

Рішення про відрядження військовослужбовців приймається Міністром оборони України. Відрядження оформлюється на підставі письмового запиту керівника державного органу, підприємства, установи, організації, державного та комунального закладу освіти, рапорту військовослужбовця та відповідного подання наказами Міністра оборони України.

Відповідно до п. 155 Положення № 1153/2008, за відрядженими до державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних закладів військовослужбовцями та членами їх сімей зберігаються всі гарантії та пільги, передбачені законодавством для військовослужбовців. Виплата грошового забезпечення та надання інших видів забезпечення відрядженим військовослужбовцям здійснюється у порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Перелік посад, що заміщуються військовослужбовцями ЗСУ, інших військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення у державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, а також державних та комунальних навчальних закладах, та граничних військових звань за цими посадами, затверджено Указом Президента України від 03 травня 2017 року № 126/2017 (далі - Перелік № 126/2017).

Переліком № 126/2017 перебачено посади для заміщення військовослужбовцями у Державному підприємстві обслуговування повітряного руху України, зокрема в Українському центрі планування використання повітряного простору України та регулювання повітряного руху та Регіональних структурних підрозділах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 1999 року № 1281 «Про створення об`єднаної цивільно-військової організації повітряного руху України» затверджено Положення про об`єднану військово-цивільну систему організації повітряного руху України, а також погоджено пропозицію Міністерства транспорту та Міністерства оборони України про утворення у складі Державного підприємства обслуговування повітряного руху України таких структурних підрозділів, в тому числі регіональних структурних підрозділів на базі цього підприємства:

Українського центру планування використання повітряного простору та регулювання повітряного руху України на базі майна Головного центру управління повітряним рухом Міністерства оборони та Зонального центру обслуговування повітряного руху зазначеного підприємства, що ліквідуються;

регіональних структурних підрозділів на базі регіональних структурних підрозділів цього підприємства та регіональних і допоміжних центрів управління повітряним рухом Міністерства оборони, що ліквідуються.

Згідно п. 4 Постанови № 1281 фінансування витрат на утримання системи здійснюється за рахунок коштів, передбачених на ці цілі в державному бюджеті, частини коштів, що надходять від аеронавігаційних зборів та з інших джерел, не заборонених законодавством.

Пунктом 4 Постанови № 1281 передбачено, що грошове та матеріальне забезпечення військовослужбовців, відряджених до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, необхідно здійснювати у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2001 р. № 104 "Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань, відряджених до органів виконавчої влади та інших цивільних установ".

З метою впорядкування грошового і матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби, відряджених до державних органів, установ та організацій, Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 07 лютого 2001 року № 104 (далі - Постанова № 104).

За приписами абзаців 1, 2 пункту 1 Постанови №104 військовослужбовцям відрядженим до державних органів, установ та організацій, виплачується грошове та здійснюється матеріальне забезпечення, передбачене законодавством для військовослужбовців ЗСУ, інших військових формувань. При цьому грошове забезпечення виплачується виходячи з окладів за посадами, займаними зазначеними особами в державних органах, установах та організаціях, до яких вони відряджені, інших виплат, установлених для відповідних працівників цих органів, установ та організацій, а також окладів за військовими (спеціальними) званнями і надбавки за вислугу років у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців.

В свою чергу абзац 3 пункту 1 Постанови №104 містить застереження, що виплата одноразової грошової винагороди за підтримання високої бойової готовності військ, зразкове виконання службових обов`язків і бездоганну дисципліну відрядженим військовослужбовцям не провадиться.

Положеннями абзаців 5, 6 пункту 1 Постанови №104 установлено, що виплата грошового забезпечення провадиться за рахунок коштів тих державних органів, установ та організацій, до яких відряджені зазначені військовослужбовці, особи начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби.

За відрядженими особами зберігаються всі види матеріального забезпечення за попереднім місцем служби, гарантії щодо соціального захисту, передбачені законодавством, за рахунок бюджетів Збройних Сил, інших військових формувань, органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної кримінально-виконавчої служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704) затверджено, зокрема: тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу; додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу; розміри надбавки за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу.

За змістом пункту 2 Постанови №704 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 3 Постанови №704 передбачено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Відповідно до пункту 8 Постанови №704 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

Отже, пунктом 2 Постанови № 704, якою визначено порядок і розмір грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, встановлено, що грошове забезпечення зазначених осіб складається із посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення, що повністю збігається зі складовими грошового забезпечення військовослужбовців, визначеними в частині другій статті 9 Закону № 2011-ХІІ.

Натомість нормою абзацу другого пункту 1 Постанови № 104 імперативно визначено, що військовослужбовцям, відрядженим до державних органів, установ та організацій, лише оклади за військовими (спеціальним) званнями і надбавки за вислугою років виплачуються у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, тоді як оклади за посадами та інші виплати виплачуються як для працівників цих державних органів, установ та організацій.

Таким чином законодавцем визначено спеціальне правове регулювання грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, установ та організацій та установлено, що його порядок і розміри визначаються Кабінетом Міністрів України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 серпня 2024 року у справі № 640/13029/22 зазначила, що системний аналіз нормативного регулювання підтверджує, що порядок грошового забезпечення військовослужбовців, які проходять службу в ЗСУ та інших військових формуваннях, відрізняється від порядку грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, установ організацій. Тобто, розмір грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, установ та організацій, врегульовано окремим нормативно-правовим актом, який визначає дещо відмінний порядок та інші складові формування грошового забезпечення відряджених військовослужбовців.

Одночасно здійснюючи текстуальне тлумачення Постанови № 168, Велика Палата Верховного Суду дійшла переконання, що як текстуальне тлумачення змісту первинної редакції пункту 1 Постанови № 168, так і системне тлумачення цієї постанови з урахуванням умов її прийняття, визначеними у преамбулі, дають підстави для висновку, що виплата додаткової винагороди повинна здійснюватися як стимулювання винятково тим військовослужбовцям ЗСУ, які своїми безпосередніми діями здійснюють захист суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності України.

За таких обставин Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що пункт 1 Постанови № 168 не поширюється на військовослужбовців, відряджених до державних органів, установ та організацій, грошове забезпечення яким виплачується відповідно до Постанови № 104.

Оскільки визначена пунктом 1 первинної редакції Постанови № 168 додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 гривень є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців (пункт 2 частини другої статті 9 Закону № 2011-ХІІ), тоді як абзацом 2 пункту 1 Постанови № 104 чітко визначено, що грошове забезпечення військовослужбовцям, відрядженим до державних органів, установ та організацій, виплачується виходячи з окладів за посадами, займаними зазначеними особами в державних органах, установах та організаціях, до яких вони відряджені, інших виплат, установлених для відповідних працівників цих органів, установ та організацій, а також окладів за військовими (спеціальними) званнями і надбавки за вислугу років у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, то Велика Палата Верховного Суду вважає, що положення Постанови № 168 не поширюють свою дію на військовослужбовців, відряджених до державних органів, установ та організацій.

Велика Палата ВС дійшла висновку, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення Постанови № 104, згідно якої позивачу виплачуються тільки оклади за військовими званнями і надбавка за вислугу років у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, а інші складові грошового забезпечення - як для відповідних працівників НЦУВКЗ.

У постанові від 10 жовтня 2024 року у справі №240/21980/22, Верховний Суд, здійснюючи касаційний перегляд справи за позовом відрядженого військовослужбовця до ІНФОРМАЦІЯ_4 в особі ІНФОРМАЦІЯ_5 , третя особа: Міністерство оборони України, про визнання протиправними дій відповідача щодо ненарахування та невиплати йому додаткової винагороди в розмірі: 30000 грн щомісячно, пропорційно в розрахунку на місяць; а також в розмірі: 100000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, вказав на те, що висновок Великої Палати Верховного Суду, який був сформований у зразковій справі, є релевантним до обставин справи, яка переглядалась Верховним Судом.

Так, Верховний Суд зазначив, що у розглядуваних правовідносинах спірним є питання про наявність у особи, як військовослужбовця Збройних Сил України, відрядженого до державної установи - Національного центру управління та випробувань космічних засобів, права на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

В свою чергу за наслідком касаційного перегляду справи Верховний Суд дійшов висновку, що на військовослужбовців, відряджених до державної установи положення пункту 1 Постанови №168, щодо права на отримання додаткової винагороди розміром: 30000 грн та щодо права на отримання додаткової винагороди розміром: 100000 грн не поширюються, а до спірних до правовідносин необхідно застосовувати положення Постанови №104.

Верховний Суд вказав на помилковість ототожнення порядку та умов виплати грошового забезпечення військовослужбовців та військовослужбовців, відряджених до державних органів, установ та організацій, без урахування особливостей правового статусу військовослужбовця, відрядженого до такої установи, та особливостей правового регулювання виплати грошового забезпечення для відряджених військовослужбовців, що передбачено Постановою №104.

Згідно із частиною 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на зазначені положення КАС України, колегія суддів при розгляді даної справи, яка також стосується питання наявності у позивача, як військовослужбовця, відрядженого до державної установи, права на виплату додаткової винагороди за виконання завдань і участь у здійсненні заходів, за які постановою КМУ № 168 передбачено виплату такої додаткової винагороди, враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 29 серпня 2024 року у справі № 640/13029/22, а також висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 10 жовтня 2024 року у справі №240/21980/22.

З урахуванням зазначених вище висновків Верховного Суду, колегія суддів доходить висновку, що на позивача, як на військовослужбовця, відрядженого до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, із залишенням на військовій службі в Збройних Силах України, в питанні виплати грошового забезпечення поширюється дія саме Постанови №104, яка передбачає виплату тільки окладів за військовими званнями і надбавки за вислугу років у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, а інші складові грошового забезпечення - як для відповідних працівників державної установи, до якої відряджений позивач Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що правова природа додаткової винагороди невід`ємно пов`язана із особливим характером служби, зі здійсненням спеціальних повноважень, які змістовно випливають зі статусу військовослужбовця та передбачені законом і мають компенсаційну мету, - часткова відплата за особливості несення служби в умовах війни.

З огляду на те, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, відрядженим до Украерорух, здійснюється за рахунок коштів цієї установи, і оскільки додаткова винагорода в розмірі: 50000 грн є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців, виплата якої для працівників цієї установи не передбачена, колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для її виплати ОСОБА_1 , а тому обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

За таких обставин, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що на нього, як на військовослужбовця, відрядженого до державної установи, поширюється дія постанови КМУ від 28.02.2022 року №168, і з огляду на виконання ним бойових (спеціальних) завдань у складі органу військового управління, він має право на отримання додаткової винагороди.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції в не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги позивача та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись статтями: 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, та не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.328 КАС України.

Повний текст ухвали складено та підписано 16.09.2025 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова