Справа № 580/8577/25
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року справа № 580/8577/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі головуючої судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

29.07.2025 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (54008, м.Миколаїв, вул.Морехідна, буд.1; ) (далі відповідач) про:

визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в призначенні, нарахуванні та виплаті пенсії з інвалідності державного службовця відповідно до ст.37 ЗУ від 16.12.1993 №3723-ХІІ Про державну службу;

визнання протиправним і скасування рішення відповідача від 08.07.2025 про відмову у призначенні пенсії з інвалідності державного службовця відповідно до ст.37 ЗУ від 16.12.1993 №3723-ХІІ Про державну службу;

зобов`язання відповідача призначити, здійснити нарахування та виплату йому пенсії з інвалідності державного службовця відповідно до ст.37 ЗУ від 16.12.1993 №3723-ХІІ Про державну службу у розмірі 60% заробітку, зазначеного у довідках Управління соціального захисту населення Звенигородської адміністрації Черкаської області від 30.06.2025 №965/02/30, №966/02-30, починаючи з дати звернення 01.07.2025.

Обґрунтовуючи позов зазначив, що відповідач всупереч нормам чинного законодавства відмовив у призначені пенсії з інвалідності державного службовця відповідно до ст.37 ЗУ від 16.12.1993 №3723-ХІІ Про державну службу у зв`язку з відсутністю такого виду пенсії за Законом №889-VІІІ.

Ознайомившись із матеріалами позову, судом виявлено недоліки позовної заяви, які перешкоджали відкриттю провадження у справі. У зв`язку з цим ухвалою від 04.08.2025 суд залишив позовну заяву без руху.

13.08.2025 на адресу суду від позивача надійшов супровідний лист на виконання вимог зазначеної вище ухвали суду, до якого додав 2 примірники позовної заяви з вимогами до вказаного вище відповідача, вказавши третьою особою Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому перебуває на пенсійному обліку.

Ознайомившись із позовом суд установив, що позивач усунув недоліки, викладені в ухвалі від 04.08.2025, а позовна заява оформлена з дотриманням вимог ст.ст.160-161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Тому ухвалою від 18.08.2025 суд відкрив провадження у справі та вирішив здійснити розгляд вказаної справи за правилами спрощеного письмового провадження. Також залучив Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (далі - Третя особа).

03.09.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, оскільки відсутнє законодавче закріплення такого виду пенсії для державних службовців, як пенсія з інвалідності державного службовця, а надані позивачем довідки не можуть бути враховані при призначені пенсії відповідно до чинного законодавства.

08.09.2025 від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог до предмету спору на стороні відповідача, надійшло пояснення, що, повідомляючи позивача листом про результати розгляду його заяви щодо відмови у перерахунку пенсії, не порушено заявленого права позивача на перерахунок пенсії, оскільки виданий лист не є актом владно-розпорядчого характеру і не порушує заявлене право на отримання пенсії.

Оцінивши заявлені доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Позивач має інвалідність 2 групи з дитинства згідно з довідкою МСЕК №175035 від 04.11.1997. Пенсійним посвідченням НОМЕР_2 від 16.05.2025 підтверджено отримання пенсії з інвалідності 2групи довічно.

Наказом №28-24 від 18.06.2025 позивач з 30.06.2025 звільнений з посади заступника начальника управління-начальника відділу по роботі з ВПО Управління соціального захисту населення Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області.

30.06.2025 Управління соціального захисту населення Звенигородської районної військової адміністрації Черкаської області видало довідку №965/02-30 про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років). Розмір заробітної плати для призначення пенсії відповідно до змісту довідки становить 27096,70грн.

Управління соціального захисту населення Звенигородської районної військової адміністрації Черкаської області у довідці №966/02-30 від 30.06.2025 про інші складові для призначення пенсії державного службовця встановило, що надбавки, премії та інші виплати позивачу за період з 01.01.2024 до 30.06.2025 сумарно виплачені у розмірі 127058,79 грн.

Управління соціального захисту населення Звенигородської районної військової адміністрації Черкаської області у своєму листі №960/01-10 від 30.06.2025 повідомило позивача про його розмір стажу державної служби станом на 30.06.2025 (дату звільнення), що становить 21 рік 05 місяців 15 днів.

Позивач звернувся до Третьої особи заявою від 01.07.2025 про переведення його на пенсію з інвалідності відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу та провести перерахунок пенсії в розмірі 60% заробітної плати, зазначеної в довідках Управління соціального захисту населення Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області від 30.06.2025 №965/02-30 та №966/02-30. До заяви додав копії паспорту, посвідки, вказаних довідок і довідки про джерела доходів і періоди роботи, трудову книжку.

Рішенням №16615/03-16 від 08.07.2025 відповідач, розглянувши за принципом екстериторіальності його заяву, відмовив у переведенні пенсії з інвалідності відповідно до Закону України Про державну службу мотивуючи тим, що відповідно до Закону України Про державну службу пенсій з інвалідності не передбачено (далі - Спірне рішення). Також вказав, що він отримує пенсію з інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Третя особа супровідним від 10.07.2025 повідомила позивача про вказане рішення.

Тому позивач звернувся в суд з позовом.

Суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою ст. 9 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 44 Закону №1058-VI визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок).

Пунктом 2.1 Порядку визначений перелік документів, які подаються для призначення пенсії за віком, серед яких за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно з п.2.10 Порядку довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Відповідно до п.4.2 Порядку при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Отже, відповідач наділений правом перевіряти надані особою документи для призначення пенсії та вірного її обчислення.

На підставі ч.1 ст.62 Закону №1788 основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з п.4.3 Порядку не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Отже, відповідач після надходження заяви щодо призначення пенсії зобов`язаний прийняти відповідне рішення. Такий спосіб дій відповідачем дотримано. З приводу підстав Спірного рішення суд урахував таке.

Відповідно до ч.1 ст.90 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі Закон № 889-VIII) пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

На підставі цього закону втратив чинність Закон України від 16 грудня 1993 року №3723-XII «Про державну службу» (далі Закон №3723-XII), на ст.37 якого позивач посилався в заяві до відповідача в спірних правовідносинах та остання чинна редакція якого наступна:

«На одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частина перша статті 37 із змінами, внесеними згідно із Законами N 1166-VII ( 1166-18 ) від 27.03.2014, N 76-VIII ( 76-19 ) від 28.12.2014 - щодо набрання чинності норм зазначеного Закону див. "Прикінцеві положення" ( 76-19 )\

До досягнення віку, встановленого першим реченням частини першої цієї статті, право на пенсію за віком мають державні службовці - чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

60 років - які народилися по 31 грудня 1952 року;

60 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1953 року по 31 грудня 1953 року;

61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Пенсія державним службовцям у частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ), виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Тимчасово, по 30 вересня 2017 року: Абзац перший частини четвертої статті 37 в редакції Закону N 911-VIII ( 911-19 ) від 24.12.2015; із змінами, внесеними згідно із Законами N 1774-VIII ( 1774-19 ) від 06.12.2016, N 2148-VIII ( 2148-19 ) від 03.10.2017 - застосовується з 1 жовтня 2017 року \

особам (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи, учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ( 3551-12 ), та осіб, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" ( 203/98-ВР )), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року N 889-VIII ( 889-19 ) "Про державну службу", а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру" ( 1697-18 ), "Про судоустрій і статус суддів" ( 1402-19 ), пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються; Абзац другий частини четвертої статті 37 в редакції Законів N 911-VIII ( 911-19 ) від 24.12.2015, N 1774-VIII ( 1774-19 ) від 06.12.2016; із змінами, внесеними згідно із Законом N 2148-VIII ( 2148-19 ) від 03.10.2017 \

у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особам відповідно до цієї статті (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Абзац третій частини четвертої статті 37 із змінами, внесеними згідно із Законом N 2148-VIII ( 2148-19 ) від 03.10.2017 \

Частина четверта статті 37 із змінами, внесеними згідно із Законом N 76-VIII ( 76-19 ) від 28.12.2014 - щодо набрання чинності норм зазначеного Закону див. "Прикінцеві положення" ( 76-19 ); в редакції Закону N 213-VIII ( 213-19 ) від 02.03.2015 \

З 1 жовтня 2017 року пенсії, призначені після набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" ( 3668-17 ) (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") відповідно до цієї статті у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом України від 10 грудня 2015 року N 889-VIII ( 889-19 ) "Про державну службу", а також на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру" ( 1697-18 ), "Про судоустрій і статус суддів" ( 1402-19 ), виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ).

Частина статті 37 в редакції Закону N 213-VIII ( 213-19 ) від 02.03.2015; із змінами, внесеними згідно із Законами N 911-VIII ( 911-19 ) від 24.12.2015, N 1774-VIII ( 1774-19 ) від 06.12.2016; в редакції Закону N 2148-VIII ( 2148-19 ) від 03.10.2017 - застосовується з 1 жовтня 2017 року \

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Частина статті 37 в редакції Закону N 213-VIII ( 213-19 ) від 02.03.2015 \

Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Частина статті 37 в редакції Закону N 213-VIII ( 213-19 ) від 02.03.2015; із змінами, внесеними згідно із Законами N 911-VIII ( 911-19 ) від 24.12.2015, N 1774-VIII ( 1774-19 ) від 06.12.2016 \

Визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ), особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі.

У разі зміни групи інвалідності або відновлення працездатності виплата пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до цього Закону, здійснюється у порядку, визначеному статтею 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ).

Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі.

У разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім`ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ).

Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.

Державний службовець, звільнений з державної служби у зв`язку з засудженням за умисне кримінальне правопорушення, вчинене з використанням свого посадового становища, або притягненням до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, пов`язане з корупцією, позбавляється права на одержання пенсії, передбаченої цією статтею. В таких випадках пенсія державному службовцю призначається на загальних підставах.

Частина статті 37 із змінами, внесеними згідно із Законами N 4711-VI ( 4711-17 ) від 17.05.2012, N 224-VII ( 224-18 ) від 14.05.2013, N 1700-VII ( 1700-18 ) від 14.10.2014 \

Частину статті 37 виключено на підставі Закону N 1166-VII ( 1166-18 ) від 27.03.2014 \

У разі виходу на пенсію державні службовці за наявності стажу державної служби не менше 10 років користуються умовами щодо комунально-побутового обслуговування, передбаченими цим Законом.

Період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.»

Тобто, Закон №3723-XII передбачав умови виходу державним службовцем на пенсію з інвалідності. Закон № 889-VIII такого права не передбачає, вказуючи на загальне право виходу на пенсію за віком. Водночас п.10 Перехідних положень Закону № 889-VIII приписує, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Крім того, згідно з п.12 Перехідних положень Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

З цього приводу правовий висновок застосування вказаних норм зазначених законів в ідентичних обставинах спору надав Верховний Суд у рішенні від 04 квітня 2018 року в справі № 822/524/18 (провадження № Пз/9901/23/18), що обов`язковий для урахування на підставі ч.5 ст.242 КАС України. Зокрема, зауважив: «Після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України від 10.12.2015 № 899 Про державну службу) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723 Про державну службу лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 899 Про державну службу, та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723 Про державну службу вік і страховий стаж. Особи з числа держслужбовців, яким встановлено інвалідність, з 01.05.2016 втратили право на призначення пенсії по інвалідності державного службовця у розмірах, визначених ч. 1 ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723 Про державну службу, проте зберегли право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у встановлених ст. 33 цього Закону розмірах.»

Отже, позивач не має права на отримання пенсії з інвалідності як державний службовець, а право перейти на пенсію за віком, як державний службовець, наявне за умови наявності достатнього стажу державної служби, визначеного п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 899, та передбаченого ч. 1 ст. 37 Закону № 3723 віку та страхового стажу. Зважаючи, що позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 , на дату виникнення спірних правовідносин має 51рік, що не достатній для виконання вказаних умов законів.

Тому суд дійшов висновку, що Спірне рішення прийняте з дотриманням правових і фактичних підстав та є правомірним. Доводи про порушення відповідачем заявленого права не підтверджені. Як наслідок, позовні вимоги задоволенню не підлягають, як і судові витрати розподілу згідно зі ст.ст.132-139 КАС України.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ

1. Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (54008, м.Миколаїв, вул.Морехідна, буд.1; ) про:

визнання протиправними дій щодо відмови в призначенні, нарахуванні та виплаті пенсії з інвалідності державного службовця відповідно до ст.37 ЗУ від 16.12.1993 №3723-ХІІ Про державну службу;

визнання протиправним і скасування рішення від 08.07.2025 про відмову у призначенні пенсії з інвалідності державного службовця відповідно до ст.37 ЗУ від 16.12.1993 №3723-ХІІ Про державну службу;

зобов`язання призначити, здійснити нарахування та виплату йому пенсії з інвалідності державного службовця відповідно до ст.37 ЗУ від 16.12.1993 №3723-ХІІ Про державну службу у розмірі 60% заробітку, зазначеного у довідках Управління соціального захисту населення Звенигородської адміністрації Черкаської області від 30.06.2025 №965/02/30, №966/02-30, починаючи з дати звернення 01.07.2025.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ