Справа № 160/29996/24
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2025-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до
Військової частини НОМЕР_1
про визнання протиправними та скасування наказів,
ВСТАНОВИВ:
11.11.2024 року через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач, з урахуванням уточненого позову, просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 №853 від 09.09.2024 року в частині призову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на військову службу під час мобілізації;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 №269 від 10.09.2024 року в частині зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ).
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач був затриманий та примусово доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_1 після чого відносно нього були вчинені протиправні дії щодо призову на військову службу під час мобілізації, оскільки під час призову позивачу не було проведено медичного обстеження стану його здоров`я.
15.11.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін та витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином завірені копії наказу від 09.09.2024 року в частині призову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на військову службу під час мобілізації, разом із документами на підставі яких було винесено такий наказ та належним чином завірену копію всієї особової справи ОСОБА_1 .
03.12.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів - повернуто без прийняття до розгляду.
11.12.2024 року від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову, оскільки від отримання повістки позивач відмови вився про що складено відповідний акт, після чого позивач був направлений на медичний огляд військово-лікарської комісії, де був оглянутий провідними спеціалістами: терапевтом, хірургом, невропатологом, офтальмологом, лором та психіатром та результатами огляду, згідно Довідки № 10/4862 від 09.09.2024 року, ОСОБА_1 визнаний придатний до військової служби.
17.12.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшли витребувані ухвалою суду від 15.11.2024 року та відзив на позов, зміст якого ідентичний поданому 11.12.2024 року.
18.12.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив в якій зазначено, що відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_3 не надано копії направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, журналу реєстрації направлень на військово-лікарську комісію, де міститься особистий підпис позивача, згідно вимог п. 74 Порядку №560. Позивач, також, зазначає, що не був оглянутий жодним лікарем, а також, в порушенням п. 3.4 розділу ІІ Положення №402 у картці обстеження та медичного огляду відсутні відомості щодо дат та результатів проведення відповідних досліджень, а також, невірно зазначені його вага та зріст та відсутній підписи позивача та секретаря ВЛК. Також, відповідачем не надано копію довідки ВЛК з підписом та датою з його ознайомлення позивачем. Крім того, вказує, що довідкою ВЛК №10/4862 від 09.09.2024 року позивача визнано придатним, в той же час, згідно з витягом з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів Резерв+ станом на 16.12.2024 року, все ще значиться, що позивач визнаний придатним до військової служби 20.01.2015 року, а не 09.09.2024 року, що суперечить вимогам п. 77 Порядку №560.
Також, 18.12.2024 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про витребування доказів, в якому позивач повторно просить витребувати докази, які були зазначенні у позовній заяві та у клопотанні від 19.11.2024 року.
13.01.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів - повернуто без прийняття до розгляду та повторно витребувано у військової частини НОМЕР_1 належним чином завірену копію наказу від 10.09.2024 року в частині призову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на військову службу під час мобілізації та зарахування до списків військової частини НОМЕР_1 , разом із документами на підставі яких було винесено такий наказ або повідомити суд про причини, за яких витребувані докази надати неможливо, або повідомити суд про причини неможливості подання таких доказів.
30.07.2025 року вій Військової частини НОМЕР_1 надійшов витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10.09.2024 року №269 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
05.08.2025 року від ОСОБА_1 надійшла заява про зміну предмету позову.
08.08.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до розгляду уточнену позовну заяву ОСОБА_1 та продовжено строк для вчинення процесуальних дій на 30 днів з моменту отримання даної ухвали.
Відповідач-2 Військова частина НОМЕР_1 правом надання відзиву на позову не скористався.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно довідки ВЛК №10/4862 від 09.09.2024 року позивача визнано придатним до військової служби.
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 №853 від 09.09.2024 року ОСОБА_1 призвано на військову службу під час мобілізації.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 №269 від 10.09.2024 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 .
Вважаючи протиправними зазначені накази начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 командира Військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку із недотриманням порядку проведення його призову на військову службу, що полягає в непроходженні позивачем медичного огляду під час призову на військову службу, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
За приписами частини першої статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.
Зі змісту положень статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вбачається, що призову на військову службу під час мобілізації підлягають військовозобов`язані, які, з-поміж іншого, визнані придатними до військової служби за станом здоров`я відповідно до висновку військово-лікарської комісії.
Частина п`ята статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачає, що особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.
Питання медичного огляду регулюється розділом ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - Положення №402, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Пункт 1.1. Розділу І Положення №402 передбачає, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності, зокрема, до військової служби, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).
Медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням військового комісара ВЛК військових комісаріатів. Кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, окулістом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями і лікарями інших спеціальностей (пункт 3.1. Розділу ІІ Положення №402).
Після закінчення медичного обстеження під час мобілізації ВЛК виносить щодо військовозобов`язаного одну із таких постанов: "Придатний до військової служби"; "Тимчасово непридатний до військової служби (вказати дату повторного огляду)"; "Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку" (пункт 3.8. Розділу ІІ Положення №402).
Суд зазначає, що оскаржуваний у даній справі наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 №853 від 09.09.2024 року в частині призову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на військову службу під час мобілізації, винесено на підставі постанови (довідки) військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 №10/4862 від 09.09.2024 року про визнання ОСОБА_1 придатним до військової служби, яку рішенням у справі №160/1133/25 визнано протиправною та скасовано та зобов`язано військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити повторний медичний огляд ОСОБА_1 та прийняти відповідне рішення щодо визначення ступеню придатності до військової служби у відповідності до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402.
Приймаючи вказане рішення, суд виходив з того, що до матеріалів справи не надано доказів на підтвердження того, що під час проведення медичного огляду позивача відповідно до вимог Положення №402 перед оглядом йому виконані: загальний аналіз крові, загальний аналіз сечі, серологічний аналіз крові на: антитіла до вірусу імунодефіциту людини (ВІЛ), поверхневий антиген до вірусу гепатиту "B" (HbsAg), загальні антитіла до вірусу гепатиту "C" (anti-HCV), реакція мікропреципітації з кардіоліпіновим антигеном або загальні антитіла до блідої трепонеми (RW); визначається група крові та резус-належність, ЕКГ, дослідження крові на цукор, а також, належних та допустимих доказів на підтвердження проведення позивачу рентгенологічного обстеження органів грудної клітки, а також ознайомлення членами ВЛК з медичною картою амбулаторного хворого за формою № 025/о, виписками з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих позивачем травм, як це встановлено положеннями вищезазначених норм права.
Так, у спірних правовідносинах позивач обґрунтовує свої позовні вимоги виключно порушенням порядку проведення військово-лікарської комісії, при цьому, у позовній заяві відсутні будь-які посилання щодо стану здоров`я позивача, зокрема, про наявність хвороб, які б свідчили про його ймовірно можливу непридатність до військової служби, наявності бронювання чи відстрочки від призову.
З приводу вказаного, Верховний Суд у постанові від 05.02.2025 року по справі №160/2592/23, зазначив, що факт непроходження позивачем медичного огляду під час його призову не є свідченням непридатності позивача до військової служби, при цьому, в позовній заяві позивач не згадав про стан свого здоров`я. Також, у вказаній постанові суд дійшов висновку, що процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу, аналогічно проведення медичного огляду позивача військово-лікарською комісією в порядку, визначеному Положення №402, також не впливатиме на відновлення порушеного права позивача в контексті порушеної процедури призову позивача на військову службу, яка є, власне, предметом спору в цій справі.
Згідно ч.6 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
На підставі вищевикладеного, з огляду на подібність обставин до даної справи, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 05.02.2025 року по справі №160/2592/23.
З урахуванням наведеного, оскільки у спірних правовідносинах позивач обґрунтовує свої позовні вимоги виключно порушенням порядку проведення військово-лікарської комісії, при цьому, не зазначив про наявність хвороб, які б свідчили про його ймовірно можливу непридатність до військової служби, з огляду на те, що рішенням у справі №160/1133/25 зобов`язано військово-лікарську комісію здійснити повторний медичний огляд позивача, при цьому, Верховний Суд з аналогічних обставин дійшов висновку, що проведення медичного огляду позивача військово-лікарською комісією в порядку, визначеному Положення №402, не впливатиме на відновлення порушеного права позивача в контексті порушеної процедури призову позивача на військову службу під час мобілізації, яка є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу, підстави для задоволення позову по даній справі відсутні.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність своїх дій, а тому, підстави для задоволення позову відсутні.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправними та скасування наказів - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв