Справа № 520/14323/25
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

18 вересня 2025 року №520/14323/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Світлана Чудних, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () щодо не зарахування довідки про заробітну плату та періодів роботи в пільговому обчисленні при визначені розміру пенсії за віком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () здійснити перерахунок пенсії за віком з 02 жовтня 2023 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з урахуванням довідки про заробітну плату від 15.11.2021 06- 23/91, яка видана Архівним відділом Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () здійснити перерахунок пенсії за віком з 02 жовтня 2023 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 01.01.1991 по 14.09.1991, зарахувавши в пільговому обчисленні період участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС з 15.04.1987 по 20.07.1987 в кратності три;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по даній справі протягом 20 днів з дня набрання рішенням законної сили.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідачем протиправно не враховано при призначенні пенсії довідку про заробітну плату від 15.11.2021 06- 23/91, яка видана Архівним відділом Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області, а також безпідставно не зараховано до страхового стажу періоди роботи з 01.01.1991 по 14.09.1991, не зарахувавши в пільговому обчисленні період участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС з 15.04.1987 по 20.07.1987 в кратності три, вказаним обумовлена потреба позивача у судовому захисті.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 року відкрито спрощене провадження по справі без виклику сторін.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, згідно змісту якого вказав, що у спірних правовідносинах діяв в межах наданих повноважень, підстави для задоволення позову відсутні.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Справу розглянуто з урахуванням перебування судді Світлани Чудних з 27.06.2025 року по 30.07.2025 року у відпустці та з 11.08.2025 року по 19.08.2025 року; 15.09.2025 року по 17.09.2025 року - на лікарняному.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за віком з 02 жовтня 2023 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV з урахуванням ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ.

Пенсія позивачу призначена на підставі рішення суду від 15 квітня 2024 року у справі №520/34543/23.

Однак, за твердженням, викладеним у позовній заяві, під час призначення пенсії, пенсійним органом не було зараховано до страхового стажу в потрійному розмірі період перебування у зоні Чорнобильській АЄС з 15.04.1987 по 20.07.1987 та не зараховано до страхового стажу період роботи з 01.01.1991 по 14.09.1991.

Окрім того, під час призначення пенсії позивачу не враховано довідку про заробітну плату від 15.11.2021 №06-23/91.

Не погоджуючись з такими діями, позивач 16.10.2024 року звернувся із заявою до Пенсійного органу, проте відповіді надано не було, у зв`язку з чим 26.12.2024 року на адресу відповідача позивачем повторно подано запит.

Листом відповідача від 02.01.2025 №2000-0202-8/451 позивача було повідомлено, що листом від 13.11.2024 №32343-33163/С-03/8-2000/24 надано відповідь на звернення від 16.10.2024 в особистий кабінет.

Лист від 13.11.2024 №32343-33163/С-03/8-2000/24 разом з розрахунком стажу було додано до відповіді пенсійного органу від 02.01.2025 №2000-0202-8/451. У зазначеному листі відповідача від 13.11.2024 №32343-33163/С-03/8 2000/24 вказано, що до заяви від 02.10.2023 щодо призначення пенсії позивачем була надана архівна довідка від 15.11.2021 про заробітну плату за період роботи з січня 1987 по грудень 1991 року, яка видана Архівним відділом Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області. При цьому, в довідці від 15.11.2021 про заробітну плату за період роботи з січня 1987 по грудень 1991 року, яка видана Архівним відділом Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області встановлена невідповідність прізвища паспортним даним за період роботи з січня 1987 по квітень 1989 року, пенсійним органом під час обчислення пенсії врахована заробітна плата (дохід) за період страхового стажу за 60 календарних місяців страхового стажу підряд починаючи з травня 1989 та за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 по листопад 2022 року.

Окрім того, в листі від 13.11.2024 №32343-33163/С-03/8-2000/24 зазначено, що статтею Закону № №796-XII передбачено, що час роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження зараховується до стажу роботи зокрема до 1 січня 1988 у потрійному розмірі. Однак, відповідачем під час призначення пенсії не враховано до страхового стажу в потрійному розмірі період участі у ліквідації наслідків Чорнобильської АЄС з 15.04.1987 по 20.07.1987.

Позивач з такими діями відповідача не погоджується, вважає їх протиправними, оскільки в першу чергу, такі дії порушують встановлене статтею 46 Конституції України його право на соціальне забезпечення.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 4 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п.п. 23, 24 Порядку 637, документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності). Для підтвердження стажу роботи приймаються лише ті відомості про період роботи, що внесені до довідки на підставі документів, або відповідно до вимог цього Порядку.

Щодо наявності підстав для врахування довідки про заробітну плату від 15.11.2021 №06-23/91, яка видана Архівним відділом Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області під час обчислення розміру пенсії, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 40 Закону №1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000 незалежно від перерв.

Згідно із абз. 5 ч. 1 ст. 40 Закону №1058, заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі Порядок №22-1), передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з пунктом 2.1 Порядку №22-1, до заяви про призначення (перерахунок) пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж та довідка про заробітну плату особи за період страхового стажу до 1 липня 2000 року, а, починаючи з 1 липня 2000 року, орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу.

Згідно абз 2 пп. 3 п. 2.1. Порядку №22-1 за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. Відповідно до п. 2.10 Порядку №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.

Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Зміст зазначених норм права свідчить, що роботодавець або архівна установа мають право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у відповідних первинних документах за відповідний період.

При цьому, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01.07.2000 є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №358/1179/17, від 17.04.2018 у справі №376/2559/17, від 25.09.2018 у справі №539/1386/17, від 10.07.2019 у праві №539/2726/16-а та від 05.03.2020 у справі №539/3234/16-а, від 23.01.2020 у справі №711/6882/17, від 21.05.2020 у справі №711/10373/17, від 22.09.2020 у справі №361/7431/15-а, від 14.09.2020 у справі №404/5731/16-а, від 15.01.2021 у справі №357/2591/17.

Архівним відділом Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області було надано позивачу довідку про заробітну плату від 15.11.2021 №06-23/91, за період роботи з січня 1987 по грудень 1991 року. Пенсійним органом під час призначення пенсії позивачу не враховано довідку від 15.11.2021 №06-23/91, оскільки встановлена невідповідність прізвища паспортним даним за період роботи з січня 1987 по квітень 1989 року.

Щодо посилання відповідача, як на підставу незарахування довідки про заробітну плату від 15.11.2021 №06-23/91, на невідповідність прізвища паспортним даним за період роботи з січня 1987 по квітень 1989 року, необхідно зазначити наступне.

Зазначені помилки в документах колгоспу вбачаються, як описки (в архівних документах зазначено « ОСОБА_2 » замість потрібного « ОСОБА_3 », оскільки прізвище позивача відповідно до паспорту громадянина України « ОСОБА_3 »)та не можуть бути підставою для відмови в зарахуванні довідки про заробітну плату від 15.11.2021 №06-23/91, яка видана Архівним відділом Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області, відповідальність за ведення трудової книжки та документів покладається на уповноважену особу колгоспу, а не на позивача.

При цьому, судом встановлено, що довідка про заробітну плату від 15.11.2021 №06-23/91 містить всі необхідні дані, а саме довідка про заробітну плату містить суму заробітної плати з розбивкою по місяцях, у довідці зазначено підстави її видачі - первинні документи на підставі яких було видано довідку. Довідка має вихідні реквізити (дату, номер), печатку архівної установи та підпис відповідальної особи.

Тобто, позивач має належним чином оформлену довідку про заробітну плату від 15.11.2021 №06-23/91.

Записами трудової книжки колгоспника та рішенням суду 15 квітня 2024 року №520/34543/23 підтверджено, що позивач дійсно працював в колгоспі ім. ХХІІ з`їзду КПСС Барвінківського району Харківської області з 1986 по 1999 роки, які містяться в матеріалах справи.

Законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18.05.2022 у справі № 211/2138/17 (режим доступу в ЄДРСР: 98523850), у постанові від 22.07.2022 у справі № 240/7604/19 (режим доступу в ЄДРСР: 104361374), у постанові від 16.01.2023 у справі № 171/843/17 (режим доступу в ЄДРСР: 108443142).

У той же час розбіжності, встановлені відповідачем, не можуть мати своїм наслідком відмову у врахуванні заробітної плати до 01 липня 2000, враховуючи що архівною установою вищезгадану довідку сформовано на підставі первинних документів, які зберігаються у цьому архівному відділі.

Пенсійний орган не заперечує проти нарахованих та виплачених сум, які зазначені в довідці про заробітну плату, а тільки посилається на не відповідність прізвища в документах.

На працівника не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у документах виданих підприємством.

Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач в даному випадку, у той чи інший період своєї роботи на підприємствах за наявності належним чином оформленої трудової книжки, чи довідки, не може бути підставою для неврахування заробітної плати за вказані періоди роботи під час перерахунку пенсії за віком, оскільки неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації покладається саме на роботодавця чи інше іншу конкретну відповідальну особу та не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання чи перерахунку пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17 (режим доступу в ЄДРСР: 72366973): «працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком».

Факт неправильного написання прізвища у довідці про заробітну плату сам по собі не може бути підставою для відмови у її врахуванні, якщо з інших документів безсумнівно вбачається, що довідка стосується саме цієї особи.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально- економічних можливостей.

Позивач, як громадянин України наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Так, постанова Верховного Суду від 30 вересня 2019 року по справі №638/18467/15-а (режим доступу в ЄДРСР: 84621905) містить наступні висновки: «…формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист».

Аналогічні позиції були висловлені Верховним Судом у постанові від 25.04.2019 у справі №593/283/17 (режим доступу в ЄДРСР: 81478395), від 27.02.2020 у справі №545/4197/16-а (режим доступу в ЄДРСР: 87869077).

Верховний Суд у постанові від 21.02.2020 у справі № 291/99/17 зазначив, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

Враховуючи вищевикладене у відповідача були відсутні підстави не зараховувати довідку про заробітну плату за період роботи до 01.07.2000, а зазначені підстави відмови є проявом бюрократизму, що обмежує право позивача, гарантоване статтею 46 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі КЗПЛ).

Стосовно позовних вимог в частині зарахування періоду роботи з 01.01.1991 по 14.09.1991, суд зазначає наступне.

Частиною 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, тобто відповідно до статей 56 63 ЗУ №1788-ХІІ.

До набрання чинності Закону №1058-IV діяв Закон №1788-ХІІ, статтею 56 якого встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що саме трудова книжка працівника є основним документом, що підтверджує його стаж роботи.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі №233/2084/17 (режим доступу в ЄДРСР: 72694515), від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а (режим доступу в ЄДРСР: 81759373), від 19.06.2020 у справі № 359/2076/17 (режим доступу в ЄДРСР: 89928311), від 26.10.2022 у справі №345/4297/17 (режим доступу в ЄДРСР: 106988260), від 18.11.2022 у справі №560/3734/22 (режим доступу в ЄДРСР: 107399267), від 06.07.2023 у справі №200/5813/20-а (режим доступу в ЄДРСР: 112029756).

Згідно із частиною другою статті 56 цього Закону № 1788-ХІІ при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за №310 (далі Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

Отже, трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого взірця, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

Відповідно до трудової книжки колгоспника позивач з 10 квітня 1986 року працевлаштований в колгоспі ім. ХХІІ з`їзду КПСС Барвінківського району Харківської області та звільнений з роботи 25.07.2000 року.

Записи в трудовій книжці колгоспника УКР за період роботи з 10.04.1986 по 25.07.2000 заповнені вірно, записи внесені з посиланням на первинні документи та в них зазначено всі необхідні дані для зарахування вказаного періоду роботи до страхового стажу, а також записи завірені уповноваженими особами та скріплені печаткою колгоспу.

Крім того, на сторінках 2-5 трудової книжки колгоспника містяться відомості про виконаний річний мінімум трудової участі в громадському господарстві позивача в колгоспі зокрема і за період з 01.01.1991 по 31.12.1991.

Зазначені записи трудової книжки колгоспника, свідчать про те, що позивачем був виконаний більш ніж обов`язковий мінімум трудової участі в громадському господарстві за період з 01.01.1991 по 31.12.1991.

Проте, відповідно до розрахунку стажу та заробітної плати, до страхового стажу позивача не враховано період з 01.01.1991 по 14.09.1991 роки.

Більш того, довідкою про заробітну плату також, підтверджено, що за період роботи в колгоспі, позивачу нараховувалась заробітна плата з 01.01.1991 по 31.12.1991 роки, тобто позивач дійсно працював з 01.01.1991 по 14.09.1991 роки в колгоспі та виконував обов`язковий мінімум трудової участі в громадському господарстві.

Враховуючи вищевикладене період роботи з 01.01.1991 по 14.09.1991 роки підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача, оскільки визначальною підставою для зарахування періоду роботи до стажу є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці чи архівних довідках, а відповідальність за ведення трудової книжки та документів покладається на уповноважену особу колгоспу, а не на позивача.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17.07.2018 у справі №220/989/17 (режим доступу в ЄДРСР: 75326159), у постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17 (режим доступу в ЄДРСР: 72028704), у постанові від 11.11.2020 по справі №677/831/17 (режим доступу в ЄДРСР: 92787211).

Щодо зарахування періоду участі у ліквідації наслідків ЧАЕС з 15.04.1987 по 20.07.1987 в потрійному розмірі.

За приписами ст. 9 Закону України Закону №796 особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; Статтею 10 Закону №796 передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь- яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Згідно примітки до ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до переліку військовослужбовців віднесено, в тому числі, й військовозобов`язаних, призваних на військові збори.

Згідно статті 15 Закону №796 підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Відповідно п. 7 Порядку 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: ґ) документи, які засвідчують особливий статус особи як «посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"».

Документи, які засвідчують особливий статус особи, можуть бути різними, а головне передбачено альтернативні їх варіанти, оскільки вживаються сполучники «або».

Відповідно до витягу із центрального архіву Міністерства оборони України №51/4018 позивач перебував у зоні Чорнобильської АЕС у військовій частині НОМЕР_2 у період з 15.04.1987 по 20.07.1987, виконував обов`язки по ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС та отримав дозу опромінення 6 (шість), 126.

Довідкою від 20.07.1987 №199 також підтверджено, що позивач перебував у зоні Чорнобильської АЕС у військовій частині НОМЕР_2 у період з 15.04.1987 по 20.07.1987, виконував обов`язки по ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС.

Крім того, позивач має посвідчення ЧАЕС Серії А категорія 3 учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС у 1987 р.

Пенсійний орган в протоколі розрахунку пенсії підтверджує, що позивач дійсно є ліквідатором Чорнобильської АЄС та віднесений до 3 категорії.

Однак відповідачем до страхового стажу не зараховано період роботи в трикратному розмірі з 15.04.1987 по 20.07.1987, відповідно до розрахунку стажу пенсійного органу позивачу зараховано тільки період з 18.06.1987 по 01.07.1987 як ліквідатору в трикратному розмірі.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» час роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження зараховується до стажу роботи, стажу державної служби, вислуги років, яка надає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»: до 1 січня 1988 року - у потрійному.

В Постанові Верховного Суду від 24.07.2018 у справі № 524/2062/17 зазначено, що: «Також суд зазначає, що дислокація військової частини не в зоні відчуження не позбавляє особу можливості брати участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а така участь підтверджується рештою доказів».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 17.07.2018 у справі № 420/372/16-а.

Частиною 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, тобто відповідно до статей 56 63 ЗУ №1788-ХІІ.

Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії та встановлює, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Час навчання в професійно- технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст.17-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом «а» та «б» п.3 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей, затвердженого постановою КМ України №393 від 17.07.1992р., визначено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах, а саме: - один місяць служби за три місяці - час виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; Підпунктом 1 та 2 п.2.3 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014р., також визначено, що при обчисленні вислуги років для призначення пенсій (крім пенсій, які призначаються з урахуванням страхового стажу) окремі періоди служби військовослужбовців зараховуються на пільгових умовах (з урахуванням вимог пунктів 2.4 та 2.5 цього розділу), а саме: - один місяць служби за три місяці - час виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, - з 26 квітня 1986 року до 01 січня 1988 року;

Враховуючи вищевикладене період з 15.04.1987 по 20.07.1987, час виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, підлягає зарахуванню до страхового стажу у пільговому обчисленні (1 місяць за 3 місяці), а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Разом з тим, позивач у позовній заяві просить зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, а також приписи статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України щодо обов`язковості судових рішень та відсутності об`єктивних обставин щодо невиконання судового рішення з боку відповідача, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

З огляду на наведені вище висновки та враховуючи фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що з метою належного захисту прав позивача слід визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () щодо не зарахування довідки про заробітну плату та періодів роботи в пільговому обчисленні при визначені розміру пенсії за віком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії за віком з 02 жовтня 2023 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з урахуванням довідки про заробітну плату від 15.11.2021 06-23/91, яка видана Архівним відділом Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії за віком з 02 жовтня 2023 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 01.01.1991 по 14.09.1991, зарахувавши в пільговому обчисленні період участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС з 15.04.1987 по 20.07.1987 в кратності три.

Приписами ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п.58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (заява 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії", заява 303-A, п. 29).

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст.19, 139, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () щодо не зарахування довідки про заробітну плату та періодів роботи в пільговому обчисленні при визначені розміру пенсії за віком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () здійснити перерахунок пенсії за віком з 02 жовтня 2023 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з урахуванням довідки про заробітну плату від 15.11.2021 06- 23/91, яка видана Архівним відділом Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () здійснити перерахунок пенсії за віком з 02 жовтня 2023 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 01.01.1991 по 14.09.1991, зарахувавши в пільговому обчисленні період участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС з 15.04.1987 по 20.07.1987 в кратності три.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Світлана ЧУДНИХ