Справа № 160/25637/25
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Приватного підприємства СВІТЕКС про забезпечення адміністративного позову Приватного підприємства СВІТЕКС до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення,
09.09.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного підприємства «СВІТЕКС» до Головного управління ДПС у Дніпропетровські області, в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №410/4-0436 від 22.08.2025 року «про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках небанківських надавачів електронних послуг/емітентів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу».
12.09.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
17.09.2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано заяву Приватного підприємства «СВІТЕКС» про забезпечення позову, подану разом з позовною заявою, в якій заявник просить суд:
- зупинити стягнення (примусове списання) на підставі рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №410/4-0436 від 22.08.2025 року «про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках небанківських надавачів електронних послуг/емітентів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу», до набрання законної сили рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі за позовною заявою (адміністративним позовом) Приватного підприємства «Світекс» до ГУ ДПС у Дніпропетровській області судовим рішенням у справі законної сили про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області №410/4-0436 від 22.08.2025 року «про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках небанківських надавачів електронних послуг/емітентів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу»;
- заборонити ГУ ДПС у Дніпропетровській області (ідентифікаційний код згідно ЄДРЮОФОПГФ 44118658) оформлювати та подавати платіжні інструкції на примусове списання (стягнення) банкам, небанківським надавачам платіжних послуг, які обслуговують рахунки Приватного підприємства «Світекс», на підставі та на виконання рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №410/4-0436 від 22.08.2025 року «про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках небанківських надавачів електронних послуг/емітентів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу», до набрання законної сили рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі за позовною заявою (адміністративним позовом) Приватного підприємства «Світекс» до ГУ ДПС у Дніпропетровській області судовим рішенням про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області №410/4-0436 від 22.08.2025 року «про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках небанківських надавачів електронних послуг/емітентів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу»;
- заборонити примусове списання (стягнення) грошових коштів з рахунків Приватного підприємства «Світекс» у банках, небанківських надавачах платіжних послуг, які обслуговують рахунки Приватного підприємства «Світекс» на підставі та на виконання рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №410/4-0436 від 22.08.2025 року «про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках небанківських надавачів електронних послуг/емітентів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу», до набрання законної сили рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі за позовною заявою (адміністративним позовом) Приватного підприємства «Світекс» до ГУ ДПС у Дніпропетровській області судовим рішенням у справі законної сили про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області №410/4-0436 від 22.08.2025 року «про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках небанківських надавачів електронних послуг/емітентів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу».
Вирішуючи заяву про забезпечення позову, судом враховано наступне.
Відповідно до частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Частина 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначає види забезпечення позову, згідно з якою позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
З урахуванням зазначених норм чинного Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Відповідно до частини 4 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для забезпечення позову є те, що подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При розгляді та вирішенні даної заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.
Виходячи з наведеного, у випадку звернення сторони із вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову Позивачем зазначено, що 05.09.2025 року на адресу ПП СВІТЕКС надійшло рішення № 410/4-0436 від 22.08.025 року про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу за підписом уповноваженої особи начальника Криворізького відділу по роботі з податковим боргом управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС у Дніпропетровській області, яке не містить належних та ґрунтовних посилань на суму податкового боргу, враховуючи той факт, що вказана сума не має ознаки податкового боргу, в розумінні ПК України, а відповідне рішення не відповідає обов`язковим умовам, визначеним ПК України. При цьому, відповідними платіжними інструкціями, які додано до позовної заяви підтверджується сплата, в повному обсязі та в строки, визначені ПК України, суми податкових зобов`язань з ПДВ, а додатками до позовної заяви, підтверджується відсутність факту порушення декларування та сплати податку на прибуток підприємства та ЄСВ (у відповідних звітних періодах), з огляду на що, платником податків було самостійно визначено суму податкових зобов`язань з ПДВ, шляхом подання відповідних податкових декларацій, та сплачено таку суму в повному обсязі та у строки, встановлені ПК України, що вказує на відсутність у ПП «Світекс» суми невиконаних податкових зобов`язань (податкового боргу) з ПДВ, податку на прибуток підприємства, ЄСВ, з огляду на порядок та формат визначення податкових зобов`язань платника податків з ПДВ (враховуючи специфіку та строки формування податкових зобов`язань та строки (граничні) їх сплати), податку на прибуток підприємства та ЄСВ, а відтак і помилковість даних, вказаних в оскаржуваному рішенні, що виключає відповідність такого рішення обов`язковим умовам податкового законодавства. Також позивач посилається на те, що здійснення стягнення на підставі оскаржуваного у даній справі рішення грошових коштів з рахунків у банківських установах унеможливить поновлення прав ПП Світекс, зважаючи на ту обставину, що подання позовної заяви/адміністративного позову про визнання протиправним та скасування рішення №410/4-0436 від 22.08.2025 буде марним, адже не забезпечить належний захист права платника податків, при цьому буде завдано значної шкоди позивачу, зважаючи на стягнення належних підприємству грошових коштів та унеможливить подальше нормальне ведення господарської діяльності. Окрім того, стягнення контролюючим органом суми податкового боргу з рахунків ПП Світекс відкритих в банківських установах стане наслідком того, що подальше відновлення порушеного права у формі повернення ПП Світекс до початкового стану потребуватиме значних зусиль та втрат часу і коштів через складність і тривалість процедури повернення безпідставно стягнутих коштів в розрізі черговості бюджетних асигнувань на дану статтю витрат бюджету.
Наведені обставини, на думку позивача, свідчать про те, що у разі невжиття заходів забезпечення позову, виконання судового рішення та поновлення порушених прав ПП Світекс стане неможливим.
Судом встановлено, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області винесене рішення №410/4-0436 від 22.08.2025 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу за підписом уповноваженої особи начальника Криворізького відділу по роботі з податковим боргом управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС у Дніпропетровській області.
Отже, виходячи з наведеного, неможливості встановлення підстав виникнення податкового боргу платника податків, вбачається достатність підстав для застосування заходу забезпечення позову про визнання протиправним та скасування рішення №410/4-0436 від 22.08.2025.
Заходи забезпечення позову, про які зазначено в даній заяві, відповідають предмету позову (про визнання протиправним та скасування рішення №410/4-0436 від 22.08.2025), в той же час, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, адже у випадку визнання судом рішення №410/4-0436 від 22.08.2025 правомірним та обґрунтованим, відповідач не буде позбавлений можливості стягнути борг за рахунок майна позивача.
З метою недопущення стягнення грошових коштів (безготівкових) з банківських рахунків ПП Світекс до моменту визнання судом правомірності або протиправності рішення №410/4-0436 від 22.08.2025, а також вирішення питання про скасування такого рішення або відсутності на те передбачених законом підстав, заява про забезпечення позову ПП Світекс є обґрунтованою в розумінні статті 150 КАС України, що вказує на достатність передбачених законом підстав для задоволення даної заяви ПП Світекс.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що у цьому випадку невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача та ускладнить їх відновлення, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Відповідно до частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Частиною другою статті 150 КАС України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 КАС України).
Згідно із до абзацом другим пункту 95.5 статті 95 ПК України у разі, якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутності/наявності у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість. У разі наявності непогашеного зобов`язання держави перед платником податків у сумі, що є меншою за суму податкового боргу, ця норма застосовується в межах різниці між сумою податкового боргу та сумою зобов`язання держави.
У таких випадках рішення про стягнення коштів з рахунків такого платника податків у банках є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов`язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи.
При розгляді заяви про забезпечення позову суд повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
При цьому, щодо вимог про заборону оформлювати та подавати платіжні інструкції на примусове списання (стягнення) банкам, небанківським надавачам платіжних послуг та заборону примусового списання (стягнення) грошових коштів з рахунків Приватного підприємства «Світекс» у банках, небанківських надавачах платіжних послуг, суд зазначає, що оформлювати та подавати платіжні інструкції на примусове списання (стягнення) банкам відповідач може виключно на підставі діючого рішення №410/4-0436 від 22.08.2025 року, з огляду на що, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви шляхом зупиненням дії рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №410/4-0436 від 22.08.2025 року «про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках небанківських надавачів електронних послуг/емітентів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу» до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.
Отже, суд вважає частково обґрунтованими доводи позивача, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, оскільки у рішенні не визначена певна сума податкового боргу та може здійснюватися списання коштів з рахунку платника податку на підставі рішення, правомірність прийняття якого є предметом заявленого спору.
Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,
Заяву про забезпечення позову Приватного підприємства Світекс задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини заяви - відмовити.
Відповідно до статті 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 294-297 КАС України.
Суддя М.В. Дєєв