Справа № 420/5153/25
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/5153/25

Перша інстанція: суддя Вовченко О.А.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідачаШляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.06.2025 у справі № 420/5153/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) за період з 15.02.2018 року по 28.02.2018 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), індексацію грошового забезпечення за період з 15.02.2018 року по 28.02.2018 року із застосуванням січня 2008 року як базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку, з одночасною компенсацією податку з доходів фізичних осіб;

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року (індексації різниці) з урахуванням абз. абз. 3, 4, 5, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року з урахуванням абз. абз. 3, 4, 5, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року з одночасною компенсацією податку з доходів фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач у період з 15.02.2018 по 31.12.2022 проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 15 від 18.01.2025 року позивача виключено зі списків особового складу частини.

Як стверджує позивач, за час проходження позивачем військової служби нарахування та виплата індексації грошового забезпечення здійснювалося не у повному обсязі, тобто не у відповідності до вимог чинного законодавства у період з 15.02.2018 до 28.02.2018, нарахування та виплата індексації грошового забезпечення не проводилася взагалі, а починаючи з 01.03.2018 по 31.12.2022 проводилась без врахування положень чинного законодавства (не у повному обсязі). Позивач зазначає, що ним було направлено заяву до відповідача, із запитом для отримання копій документів, а також інформації стосовно виплати індексації грошового забезпечення за період проходження служби у відповідача. В результаті чого Військова частина НОМЕР_1 листом за вихідним № 808/2747 від 07.02.2025 року, повідомила, що протиправно не здійснювала нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 15.02.2018 року по 28.02.2018 року, а в подальшому підтверджуючи довідками, повідомила що протиправно (не у повному обсязі) виплачувала індексацію грошового забезпечення позивачу за період з 28.02.2018 року по 31.12.2022 року включно. Відповідачем було надано довідку нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення позивачу по 31.12.2022 року, з якої встановлено, що за період з 15.02.2018 року по 28.02.2018 року індексація грошового забезпечення не виплачувалась, тим більше базовий місяць, який застосований відповідачам з наданих документів ймовірно є січень 2016, що підтверджено цією довідкою, а саме сумами.

Що стосується періоду з 01.03.2018 по 31.12.2022 то у позові вказано, що виплата індексації грошового забезпечення була здійснена у значно меншому розмірі. Відповідачем не нарахована та не виплачена різниця між сумою індексації належної до виплати в місяці підвищення грошового забезпечення і розміром підвищення грошового забезпечення, яке відбулось в березні 2018 року, за період з 01.03.2018 по 31.12.2022.

Ухвалою судді від 24.02.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження по справі.

Вказаною ухвалою судом також витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) належним чином засвідчені копії:

- доказів нарахування виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за лютий-квітень 2018 року (із зазначенням його складових),

- доказів нарахування виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 15.02.2018 року по 31.12.2022 року (із зазначенням відповідних базових місяців).

Представник відповідача надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову. В обґрунтування відзиву зазначено, що після підвищення грошового забезпечення військовослужбовців у грудні 2015 року обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з січня 2016 року. У зв`язку з цим використання січня 2008 року як базового місяця для розрахунку індексу споживчих цін за період 15.02.2018 28.02.2018 протирічить п. 5 Постанови № 1078. Згідно з п. 11 Порядку № 1078 Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103%. Відповідно до даних Державної служби статистики України індекс споживчих цін не перевищував поріг індексації за період 01.01.2016 28.02.2018. У зв`язку з цим, на думку відповідача, у позивача не виникало права на індексацію грошового забезпечення у період 15.02.2018 28.02.2018. Таким чином, відповідач не виплачував позивачу індексацію грошового забезпечення, оскільки для здійснення таких виплат не було законних підстав. Відповідач вважає, що підстав для перерахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за попередні періоди, а саме з 15.02.2018 28.02.2018 немає.

Також, у відзиві зазначено, що грошове забезпечення у період з лютого 2018 року по березень 2018 року зросло на 531,58 грн. Однак, як стверджує відповідач, для цілей п. 5 Порядку № 1078 необхідно враховувати зміну розміру посадового окладу, а не всього грошового забезпечення військовослужбовця. Як зазначає відповідач, в березні 2018 року посадовий оклад позивача збільшився з 560 грн до 5 360 грн., тобто розмір підвищення посадового окладу позивача склав 4 800 грн. Сума можливої індексації в березні 2018 року складала 4 463,15 грн. Отже, як стверджує відповідач, сума підвищення посадового окладу перевищила суму можливої індексації на 336,85 грн.

Таким чином, на переконання відповідача, були відсутні підстави для нарахування та виплати Позивачу індексації грошового забезпечення в порядку, передбаченому абз. 3, 4, 5 п. 5 Порядку № 1078.

Позивач надав до суду першої інстанції заяву про збільшення розміру позовних вимог.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05.06.2025 заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог по справі №420/5153/25 повернуто без розгляду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 06.06.2025 у справі № 420/5153/25 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнав протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 15.02.2018 по 28.02.2018.

Зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 , індексацію грошового забезпечення за період з 15.02.2018 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року як базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку, з одночасною компенсацією податку з доходів фізичних осіб.

Визнав протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 (індексації різниці) з урахуванням абз. абз. 3, 4, 5, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003.

Зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 , індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 з урахуванням абз. абз. 3, 4, 5, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 з одночасною компенсацією податку з доходів фізичних осіб.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду представник Військової частини НОМЕР_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції залишив поза увагою, що використання січня 2008 року як базового місяця для розрахунку індексу споживчих цін за період з 15.02.2018 по 28.02.2018 протирічить п. 5 Постанови №1013;

- суд першої інстанції не врахував, що індекс споживчих цін не перевищував граничний рівень у розмірі 103%;

- суд першої інстанції залишив поза увагою, що в березні 2018 року посадовий оклад позивача збільшився з 560 грн до 5 360 грн., тобто розмір підвищення посадового окладу позивача склав 4 800 грн., що є більшим за суму можливої індексації в березні 2018 року 4 463,15 грн;

- інші доводи відтворюють змість відзиву на позовну заяву.

Обставини справи.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у період з 15.02.2018 по 31.12.2022 проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 15 від 18.01.2025 позивача виключено зі списків особового складу частини.

Як стверджує позивач, за час проходження позивачем військової служби нарахування та виплата індексації грошового забезпечення здійснювалося не у повному обсязі, тобто не у відповідності до вимог чинного законодавства у період з 15.02.2018 по 28.02.2018, нарахування та виплата індексації грошового забезпечення не проводилася взагалі, а починаючи з 01.03.2018 по 31.12.2022 проводилась без врахування положень чинного законодавства (не у повному обсязі).

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що у спірний період з 15.02.2018 по 28.02.2018 у період дії п. 5 Порядку № 1078 в редакції від 01.12.2015, останнє підвищення посадового окладу військовослужбовців було у січні 2008 року, саме січень 2008 року має бути базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення позивачу за вказаний період.

Разом з тим, суд вказав, що оскільки грошовий дохід позивача у березні 2018, у зв`язку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України №704 не збільшився, позивач має право на отримання щомісячної індексації-різниці.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частинами першою-третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03 липня 1991 року (надалі - Закон №1282-ХІІ).

Положеннями статті 1 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно зі статтею 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Статтею 4 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (надалі - Порядок № 1078).

Відповідно до пункту 1 цього Порядку він визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Згідно з пунктом 1-1 Порядку №1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01 січня 2016 року).

Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Відповідно до п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме, зокрема, 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

На підставі аналізу вищенаведених положень законодавства, можливо дійти висновку, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Ключові питання щодо індексації грошового забезпечення позивача, які потребують вирішення в контексті розгляду даної справи стосуються:

- визначення січня 2008 року місяцем, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базовим місяцем) для проведення індексації грошового забезпечення за період з 15.02.2018 по 28.02.2018 ;

- уяснення норм абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення щодо підстав виплати й розміру так званої «індексації-різниці» за період з 01.03.2018 по 31.12.2022.

Вирішуючи спірне питання про визначення січня 2008 року місяцем, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базовим місяцем) для проведення індексації грошового забезпечення за період з 15.02.2018 по 28.02.2018, колегія суддів зазначає про таке.

Так, відповідно до положень пунктів 2, 5 Порядку № 1078 для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.

Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.

Згідно з пунктом 10-2 Порядку №1078 для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби), для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу.

Аналіз наведених норм законодавства України, дає підстави колегії суддів дійти висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.

Відповідно до пункту 13 указаної Постанови вона набрала чинності з 01.01.2008.

Апеляційним судом встановлено, що з січня 2008 року посадовий оклад позивача не змінювався. Посадовий оклад змінився лише в березні 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців.

Таким чином, останнє підвищення окладу за посадою позивача відбулось у січні 2008 року, а відтак для визначення суми індексації грошового забезпечення має застосовуватись індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з січня 2008 року до березня 2018 року, оскільки після прийняття Постанови №704, якою затверджено схему тарифних розрядів, базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став березень 2018 року.

Отже, базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення позивача за період з 15.02.2018 по 28.02.2018 є січень 2008 року, в якому постановою № 1294 встановлені підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців.

Тобто нарахування та виплата індексації грошового забезпечення за спірний період має відбуватись з одночасним визначенням січня 2008 року, як базового місяця для проведення індексації.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.01.2022 у справі №400/1118/21 та у постанові від 28.09.2022 по справі №400/1119/21.

При цьому, суд наголошує, що відповідач, здійснюючи нарахування індексації, не має дискреційних повноважень щодо визначення базового місяця індексації, оскільки не вправі обирати його на власний розсуд, а має діяти у чітко визначених межах закону.

Разом з тим, наявність у відповідача повноважень щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з урахуванням, окрім іншого, певного базового місяця індексації, не скасовує компетенції суду щодо можливості зобов`язання відповідача враховувати при обчисленні індексації конкретний базовий місяць, за наявності про це відповідного спору між сторонами.

Наведені висновки викладені у постановах Верховного Суду, зокрема, від 13.12.2018 у справі № 802/412/17-а, від 11.04.2018 у справі № 806/2208/17, від 09.06.2022 у справі № 600/524/21-а.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про протиправність бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 15.02.2018 по 28.02.2018 із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січня 2008 року.

Щодо уяснення норм абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення щодо підстав виплати та розміру так званої «індексації-різниці» за період з 01.03.2018 по 31.12.2022.

З 1 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

У контексті наведеного, апеляційний суд зазначає, що термін «індексація-різниці» фактично запроваджений Верховним Судом у постанові від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, як позначення другого виду індексації грошового забезпечення право на яку виникає на підставі абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078.

Як зазначено Верховним Судом у пункті 102 постанови від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21 з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Верховний Суд у пункті 106 вказаної постанови виснував, що розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.

Так, Верховний Суд у пункті 108 тієї ж постанов дійшов висновку, що якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає підстави зробити висновок, що нарахування й виплата суми індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.03.2023 по справі № 400/3826/21, від 28 серпня 2023 року по справі № 420/17338/22, від 28 серпня 2023 року по справі № 420/17338/22, від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21, від 06 квітня 2023 року у справі №420/11424/21.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що відповідач не нараховував і не виплачував позивачу цей вид індексації за період з 01.03.2018 по 31.12.2022.

Апеляційний суд зауважує, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Таким чином, з метою встановлення наявності у позивача права на отримання суми індексації-різниці, на думку колегії суддів, варто встановити розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року, суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року та порівняти їх.

Колегію суддів з матеріалів справи встановлено, що розмір грошового забезпечення позивача складав: у лютому 2018 року 5266,08 грн (з яких, посадовий оклад 560,00 грн); у березні 2018 року 11056,80 грн (з яких, посадовий оклад 5360,00 грн).

Отже, у березні 2018 року в порівнянні з лютим 2018 року підвищення розміру грошового забезпечення позивача відбулося на 5790,72 грн.

В свою чергу, необхідно встановити величину приросту індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в березні 2018 року: 353,3% (наростаючий індекс споживчих цін) - 100% = 253,3% (величина приросту індексу споживчих цін).

У березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1762,00 грн.

Відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку № 1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 березня 2018 року помножити на величина приросту індексу споживчих цін і поділити на 100.

1762,00 грн. * 253,30% / 100 = 4463,15 грн.

З вищевказаного виходить, що розмір підвищення доходу в березні 2018 року є більшим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Відтак, апеляційний суд зазначає, що позивач не набув права на отримання індексації різниці.

З огляду на викладене, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 (індексації різниці) з урахуванням абз. абз. 3, 4, 5, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 , індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 з урахуванням абз. абз. 3, 4, 5, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 з одночасною компенсацією податку з доходів фізичних осіб.

У силу пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи те, що при постановлені оскаржуваного рішення судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до її неправильного вирішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати в частині визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 (індексації різниці) з урахуванням абз. абз. 3, 4, 5, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 , індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 з урахуванням абз. абз. 3, 4, 5, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 з одночасною компенсацією податку з доходів фізичних осіб, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 317, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.06.2025 у справі № 420/5153/25 скасувати в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 (індексації різниці) з урахуванням абз. абз. 3, 4, 5, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 , індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 з урахуванням абз. абз. 3, 4, 5, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 з одночасною компенсацією податку з доходів фізичних осіб.

Ухвалити в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.06.2025 у справі № 420/5153/25 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді Г.В. Семенюк А.Г. Федусик