Справа № 186зп-25/160
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
16 вересня 2025 р.Справа №186зп-25/160
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, перевіривши заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 в особі представника Балюри Олени Володимирівни до військової частини НОМЕР_1 до пред`явлення позову, -
15.09.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 13.09.2025 року через систему «Електронний суд» заява про забезпечення позову ОСОБА_1 в особі представника Балюри Олени Володимирівни до військової частини НОМЕР_1 до пред`явлення позову, в якій представник заявника просить суд:
- заборонити військовій частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) вчиняти дії щодо переміщення, направлення або переведення, зміни місця дислокації щодо ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) до іншого місця проходження служби, до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі.
Аргументи даної заяви зводяться до наступного. Заявник проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді слюсаря локомотивної служби (ВОС: 949669) на підставі наказу № 216 від 28.07.2025 (довідка військової частини НОМЕР_1 від 19.08.2025 № 648/126). У заявника на утриманні - троє неповнолітніх дітей (2007, 2014, 2018 р.н.). 28.08.2025 року заявник подав через застосунок «Армія+» рапорт про звільнення з військової служби за сімейними обставинами (п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу») з доданням підтверджувальних документів. Рапорт не розглянуто/наказ про звільнення не видано. Майбутній позов буде подано до ВЧ НОМЕР_1 з вимогами: зобов`язати видати наказ про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за сімейними обставинами (троє дітей); зобов`язати виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу. На думку представника заявника, реальний ризик утруднення/неможливості виконання майбутнього рішення суду: військова частина НОМЕР_1 може відправити/перемістити заявника до іншого підрозділу/бригади/частини або на інший театр виконання завдань. У такому разі: комунікація з судом і виконання ухвали/рішення значно ускладняться; зміняться реквізити підпорядкування/обліку, що ускладнить негайне оформлення звільнення навіть у разі задоволення позову. Заявник має очевидне prima facie право на звільнення (п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону №2232-XII), підтверджене свідоцтвами про народження трьох дітей та відсутністю аліментної заборгованості (довідки ВДВС № 107283 від 20.07.2025, № 107401 від 29.07.2025). Запитуваний захід є співмірним і тимчасовим: не вирішує спір по суті, лише зберігає status quo до ухвалення судового рішення і не позбавляє відповідача інших повноважень щодо організації служби заявника в межах поточного місця проходження служби. Баланс інтересів: втручання мінімальне (заборона на переміщення/відправлення), необхідне для реального судового захисту (ст. 2 КАС України), не створює невиправданих наслідків для відповідача.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2025 року, зазначена вище заява про забезпечення позову була розподілена та передана судді Пруднику С.В.
Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
З урахування вищенаведеного положення КАС України, розгляд заяви ОСОБА_1 в особі представника Балюри Олени Володимирівни про забезпечення позову здійснюється без повідомлення сторін.
При вирішенні заяви про забезпечення позову суд керується таким.
Відповідно до положень ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Частиною 1 ст. 152 КАС України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.
При цьому ч. 2 ст. 150 КАС України передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Для задоволення судом поданої заявником заяви про забезпечення адміністративного позову останній має довести, що невжиття обраних заходів призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України.
Аналіз змісту вказаних норм свідчить про те, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі, із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішень, дій або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам особи, яка звернулася до суду, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.
Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Відповідно до викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі №800/521/17 висновку, позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.
З урахуванням викладеного, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду. Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значних зусиль для відновлення прав позивача.
У заяві про забезпечення позову представник заявника просить суд заборонити військовій частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) вчиняти дії щодо переміщення, направлення або переведення, зміни місця дислокації щодо ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) до іншого місця проходження служби, до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі.
Проте позивач в обґрунтування обставин, про які ним зазначено в заяві про забезпечення позову, не надав належних доказів, що унеможливлює надання їм оцінки судом та встановлення наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність відповідача є очевидно протиправними.
Отже, фактичні обставини справи, в тому числі питання щодо правомірності/неправомірності рішень та дій військовій частини НОМЕР_1 , на які посилається позивач, підлягають встановленню і доведенню на підставі зібраних у справі доказів та аналізу норм права, що регулюють спірні правовідносини, під час вирішення справи по суті.
Суд зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.
Можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.
Одночасно з цим заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням положень статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому воєнний стан був неодноразово продовжений і триває, у точу числі, на момент розгляду заяви про забезпечення позову.
Суд звертає увагу, що ч. 3 ст. 151 КАС України доповнено п. 10 згідно із Законом України «Про внесення зміни до частини третьої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України щодо забезпечення позову у виді зупинення наказу або розпорядження командира (начальника) під час воєнного стану чи в бойовій обстановці» №2359-IX від 08.07.2022, відповідно до якого не допускається забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.
Таким чином, процесуальний закон містить пряму заборону вживати заходи забезпечення позову, шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.
Як зазначено вище, представник заявника просить суд заборонити військовій частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) вчиняти дії щодо переміщення, направлення або переведення, зміни місця дислокації щодо ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) до іншого місця проходження служби, до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що обраний заявником вид забезпечення позову, за своїм змістом є фактично забороною вчиняти дії щодо виконання відповідних наказів, які можуть бути видані командиром військової частини в майбутньому, що відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 151 КАС України, не допускається в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.
Крім того, слід відмітити, що заявник не надав суду жодного доказу наявності наказу про переміщення з однієї військової частини до іншої як і те, що такі дії з боку військової частини здійснюються чи плануються.
Крім того, якщо виходити із припущень заявника щодо негативних для нього наслідків у вигляді подальшого проходження військової служби, то суд не погоджується із його твердженнями про незворотність таких наслідків, адже положеннями ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено можливість звільнення військовослужбовців з військової служби, в тому числі під час дії воєнного стану, за наявності для цього визначених законом підстав, зокрема й сімейних чи інших обставин, якщо такі умови наявні у заявника.
За приписами ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України підстав для вжиття заходів забезпечення позову у запропонований заявником спосіб, який не допускається відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 151 КАС України, тому у задоволенні заяви потрібно відмовити повністю.
Наведене свідчить про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.
Керуючись ст. ст. 77, 150, 151, 153-155, 243, 248, 256, 295 КАС України, суд, -
У задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 в особі представника Балюри Олени Володимирівни до військової частини НОМЕР_1 до пред`явлення позову- відмовити повністю.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник