Справа № 300/7328/24
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/7328/24 пров. № А/857/31408/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській обл. на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.10.2024р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській обл., Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій обл. про визнання протиправними та скасування рішень про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Боршовський Т.І., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 30.10.2024р., м.Івано-Франківськ; дата складання повного рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

23.09.2024р. (згідно з відбитком календарного штемпеля на поштовому відправленні) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати неправомірним та скасувати рішення відповідача Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Хмельницькій обл. № 90 від 13.08.2024р. щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2;

визнати неправомірними дії відповідача ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. щодо відмови у підтвердженні пільгового стажу роботи по Списку № 2 з 22.08.1992р. по 25.08.2000р.;

зобов`язати ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, при цьому зарахувавши до стажу роботи на пільгових умовах період роботи з 22.08.1992р. по 25.08.2000р. на посаді газоелектрозварника у ВАТ «Лісопромислове підприємство «Осмолода», а також до загального стажу роботи всі періоди, які відображені у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , та виплачувати пенсію за віком за Списком № 2 з 25.07.2024р. (а.с.1-11, 22).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (в письмову провадженні) (а.с.24-25).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.10.2024р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправним та скасувати рішення Комісії при ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, № 3 від 05.09.2024р. в частині відмови в підтвердженні стажу роботи ОСОБА_1 на пільгових умовах за періоди з 22.08.1992р. по 25.08.2000р.; визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. № 90 від 17.09.2024р. про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії; зобов`язано ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 з 06.08.2024р. пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи з 22.08.1992р. по 25.08.2000р.; відмовлено в задоволенні решти позову до ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл.; відмовлено в позові до ГУ ПФ України в Хмельницькій обл.; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп. (а.с.61-80).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл., який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до неправильного вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі (а.с.83-87).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідно наданих до заяви документів загальний страховий стаж позивача складає 37 років 06 місяців 28 днів, стаж за Списком № 2 - відсутній, що не дає підстав для призначення пенсії відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, в трудовій книжці позивача відсутні всі необхідні відомості, на підставі яких можна визначити право на пільгове пенсійне забезпечення.

Наголошує на тому, що трудова книжка підтверджує стаж роботи, однак підтвердити пільговий характер роботи може лише уточнююча довідка підприємства, на якому особа працювала і яка видана на підставі первинних документів за час виконання відповідної роботи. У разі ліквідації підприємства та відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному ПФ України.

Згідно даних Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України ВАТ «Лісопромислове підприємство «Осмолода» ліквідовано.

За результатами розгляду заяви позивача Комісії при ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, прийняла рішення від 05.09.2024р. про часткове підтвердження стажу, а саме: до пільгового стажу роботи по Списку № 2 зараховано період з 21.07.1986р. по 15.10.1986р., з 03.02.1989р. по 21.08.1992р.

До пільгового стажу роботи не зараховано період роботи з 22.08.1992р. по 25.08.2000р. на посаді газоелектрозварника у ВАТ «Лісопромислове підприємство «Осмолода», оскільки не надано результатів проведення атестації робочого місця позивача.

Окрім цього, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком, а не призначити таку пенсію (постанова Верховного Суду від 07.03.2018р. у справі № 233/2084/170).

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалах про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Апеляційний розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся 06.08.2024 через веб-портал до ПФ України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 (а.с.39-40).

До заяви було долучено наступні додатки (в копіях): паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 06.11.1998р. (а.с.12); довідка про присвоєння ідентифікаційного номера (зворот а.с.12); трудова книжка серії НОМЕР_1 від 21.07.1986р. (а.с.13-17); диплом про навчання № НОМЕР_3 від 16.07.1986р. (а.с.47); військовий квиток серії НОМЕР_4 від 14.10.1986р. (а.с.48); архівний витяг Архівного відділу № 1 Калуської РДА № К-114/04-01 від 15.07.2024р. (а.с.49); архівний витяг Архівного відділу № 1 Калуської РДА № К-115/04-01 від 15.07.2024р. (а.с.50); архівний витяг Архівного відділу № 1 Калуської РДА № К-116/04-01 від 15.07.2024р. (зворот а.с.50); наказ ВАТ «Лісопромислове підприємство «Осмолода» № 83-к від 25.08.2000р. (а.с.51); особова картка № НОМЕР_5 (а.с.52-53); наказ Лісокомбінату «Осмолода» № 81 від 27.03.1995р. «Про проведення атестації робочих місць» (а.с.54-55); архівна довідка Архівного відділу № 1 Калуської РДА № К-117/04-01 від 15.07.2024 (а.с.56); архівна довідка Архівного відділу № 1 Калуської РДА № К-120/04-01 від 15.07.2024р. (зворот а.с.56); архівна довідка Архівного відділу № 1 Калуської РДА № К-118/04-01 від 15.07.2024р. (а.с.57); заява від 25.07.2024р. про підтвердження стажу роботи (а.с.41).

13.08.2024р. відповідач ГУ ПФ України в Хмельницькій обл. прийняв рішення № 90 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, яке обґрунтовано тим, що в позивача відсутній пільговий стаж. Зокрема, страховий стаж становить 37 років 06 місяців 28 днів.

До страхового стажу не зараховано період з 01.07.2024р. по 31.07.2024р., оскільки роботу не підтверджено індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (відсутня інформація про сплату страхових внесків).

До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 21.07.1986р. по 15.10.1986р., з 03.02.1989р. по 25.08.2000р. у ВАТ «Лісопромислове підприємство «Осмолода», оскільки відсутні довідки, уточнюючі пільговий характер роботи, які підтверджують зайнятість на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 2 згідно Додатку № 5 Порядку № 637. Станом на 13.08.2024р. відсутнє рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах (а.с.18).

05.09.2024р. Комісія при ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, прийняла рішення № 3 про результати розгляду заяви ОСОБА_1 про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. Згідно вказаного рішення підтверджено стаж роботи ОСОБА_1 на пільгових умовах відповідно до Списку № 2, розділ XXXII, затв. постановою РМ СРСР № 1173 від 22.08.1956р. та Списку № 2, розділ XXXII, позиції 756, затв. постановою КМ СРСР № 10 від 26.01.1991р., з 21.07.1986р. по 15.10.1986р. - електрозварником і з 03.02.1989р. по 21.08.1992р. - електрогазозварником, що дає право на призначення пільгової пенсії. За інший період відмовлено, оскільки не підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за результатами атестації робочих місць (а.с.58).

17.09.2024р. відповідач ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. прийняв рішення № 90 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії. Вказане рішення мотивовано тим, що в позивача відсутній необхідний пільговий стаж. Так, страховий стаж становить 37 років 06 місяців 29 днів, стаж роботи за Списком № 2 становить 07 років 07 місяців, з яких навчання за фахом - 02 роки 10 місяців 16 днів, військова служба - 10 місяців 29 днів. За результатами повторного розгляду документів, доданих до заяви, до стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 зараховано періоди роботи з 21.07.1986р. по 15.10.1986р. та з 03.04.1989р. по 21.08.1992р. згідно рішення Комісії № 3 від 05.09.2024р., що діє при ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. До страхового стажу згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 21.07.1986р. зараховано всі періоди роботи (а.с.59).

Частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що посади, за якими працював позивач у спірні періоди з 21.07.1986р. по 15.10.1986р., з 03.02.1989р. по 25.08.2000р. у ВАТ «Лісопромислове підприємство «Осмолода» віднесені до Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах.

З огляду на зміст записів в трудовій книжці позивача та документів, долучених до заяви від 06.08.2024р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, позивачем не підтверджені допустимими доказами обов`язкові умови для призначення пенсії за віком на пільгових умовах: зайняття повний робочий день на відповідних роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним КМ України.

Зазначені обставини свідчать про правомірність рішення ГУ ПФ України в Хмельницькій обл. № 90 від 13.08.2024р. про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

За результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 25.07.2024р. Комісія при ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, прийняла рішення № 3 від 05.09.2024р. про результати розгляду заяви ОСОБА_1 про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. Згідно вказаного рішення підтверджено стаж роботи позивача на пільгових умовах відповідно до Списку № 2, розділ ХХХІІ, затв. постановою РМ СРСР № 1173 від 22.08.1956р. та Списку № 2, розділ ХХХІІ, позиції 756, затв. постановою КМ СРСР № 10 від 26.01.1991р., з 21.07.1986р. по 15.10.1986р. електрозварником і з 03.02.1989р. по 21.08.1992р. електрогазоварником, що дає право на призначення пільгової пенсії.

Таким чином, спірні дії ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. щодо відмови ОСОБА_1 у підтвердженні пільгового стажу роботи по Списку № 2 з 22.08.1992р. по 25.08.2000р. оформлені відповідно до п.11 Порядку № 18-1 у вигляді рішення Комісії при ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за № 3 від 05.09.2024р.

Суд вважав безпідставними зазначені в рішенні № 3 від 05.09.2024р. доводи ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. про те, що для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надати уточнюючу довідку підприємства, оскільки саме відсутність такої довідки та ліквідація ВАТ «Лісопромислове підприємство «Осмолода» без визначення правонаступника, слугували підставами для звернення позивача до Комісії при ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, із заявою від 25.07.2024р. про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Окрім цього, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

З огляду на викладене, суд вважав протиправними висновки Комісії при ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах щодо підстав незарахування до пільгового стажу за Списком № 2, що дає право на пенсію за віком, періоду роботи позивача з 22.08.1992р. по 25.08.2000р., викладені в рішенні № 3 від 05.09.2024р.

З огляду на передбачені ст.114 Закону № 1058-IV обов`язкові умови для призначення пенсії на пільгових умовах, суд дійшов висновку про наявність таких умов щодо позивача, а саме: позивач досяг 55 років; має стаж роботи не менше 30 років, з яких пільговий стаж за Списком № 2 не менше 12 років 06 місяців.

Таким чином, щодо позивача є всі встановлені законом умови для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

З огляду на викладене, керуючись ст.9 КАС України, з метою ефективного відновлення порушеного права позивача на належне пенсійне забезпечення, суд вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог; визнати протиправним і скасувати рішення ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. № 90 від 17.09.2024р. та зобов`язати цього відповідача прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 з 06.08.2024р. пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, зарахувавши до пільгового стажу період роботи позивача з 22.08.1992р. по 25.08.2000р.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із роз`ясненнями, які наведені в п.13.1 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині незадоволених (відмовлених) позовних вимог, тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Стосовно решти позовних вимог колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про наявність підстав для часткового задоволення позову із визначеним способом захисту позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб`єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначає Закон України № 1058-IV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 8 цього Закону передбачено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із ч.3 ст.4 цього Закону виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст.5 вказаного Закону цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Статтею 26 зазначеного Закону встановлені умови призначення пенсії за віком. Зокрема, за загальним правилом особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності відповідного страхового стажу, визначеного у даній статті.

Водночас, приписами ч.1 ст.114 наведеного Закону визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з ч.2 ст.114 вказаного Закону на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Отже, обов`язковою умовою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до норм Закону України № 1058-IV є наявність необхідного страхового стажу (в тому числі пільгового) та досягнення особою визначеного законодавством пенсійного віку.

Статтею 24 Закону № 1058-IV визначено порядок обчислення страхового стажу. Страховий стаж - це період (строк), упродовж якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі, не меншій за мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами ПФ України відповідно до вимог Закону № 1058-IV за відомостями, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувались до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що було чинним раніше, крім випадків, передбачених Законом № 1058-IV.

За змістом ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з ст.62 цього Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналогічна норма передбачена постановою КМ України № 637 від 12.08.1993р. «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», якою регламентовано порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно п.3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.18 зазначеного Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993р. затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Відповідно до п.2.2 цієї Інструкції до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно п.2.4 вказаної Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Із наведених законодавчих норм слідує, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Списки № 1, 2, затв. постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956р., застосовуються до пільгової роботи до 31.12.1991р.; якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992р. (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11.03.1994р., - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою КМ СРСР № 10 від 26.01.1991р.; якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994р. (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16.01.2003р., - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою КМ України № 162 від 11.03.1994р.

Посада «електрозварник ручного зварювання» передбачена Списком № 2, розділ XXXII «Загальні професії», затв. постановою РМ СРСР № 1173 від 22.08.1956p.; Списком № 2, розділ XXXIII «Загальні професії», код КП 906, затв. постановами КМ СРСР № 10 від 26.01.1991р. та № 162 від 11.03.1994р.; Списком № 2, розділ XXXIII «Загальні професії (у всіх галузях господарства)», код КП 33, затв. постановою КМ України № 36 від 16.01.2003р.; Списком № 2, розділ XXXIII «Загальні професії (у всіх галузях господарства)», затв. постановою КМ України № 461 від 24.06.2016р.

Згідно відомостей трудової книжки позивач ОСОБА_1 з 01.09.1983р. по 16.07.1986р. навчався в Брошнівському училищі № 9; з 21.07.1986р. по 15.10.1986р. працював в Лісокомбінаті «Осмолода» на посаді електрозварювальника; з 17.10.1986р. по 16.12.1988р. проходив службу в армії; з 03.02.1989р. прийнятий в Лісокомбінат «Осмолода» на посаду електрозварювальника; з 20.01.1995р. Лісокомбінат «Осмолода» перетворено у ВАТ «Лісокомбінат «Осмолода»; з 30.04.1996р. ВАТ «Лісокомбінат «Осмолода» реорганізовано у ВАТ «Лісопромислове підприємство «Осмолода»; з 25.08.2000р. позивач звільнений з роботи за власним бажанням; з 01.09.2000р. по 01.08.2001р. працював в ЗАТ «Житняк» на посаді електрозварювальника; з 26.03.2002р. по 18.06.2002р. отримував допомогу по безробіттю в Рожнятівському районному центрі зайнятості; з 01.07.2002р. по 14.01.2004р. працював в приватного підприємця ОСОБА_2 на посаді електрогазозварювальника за трудовим договором № 608 від 05.07.2002р., зареєстрованим в Рожнятівському районному центрі зайнятості; з 05.02.2004р. по 28.09.2005р. працював в приватного підприємця ОСОБА_3 на посаді електрогазозварювальника за трудовим договором № 82 від 02.02.2004р., зареєстрованим в Рожнятівському районному центрі зайнятості; з 07.02.2007р. по 28.08.2007р. працював в приватного підприємця ОСОБА_4 на посаді електрогазозварювальника за трудовим договором від 08.02.2007 № 81, зареєстрованим в Рожнятівському районному центрі зайнятості; з 03.09.2007р. по 30.06.2015р. працював у ТзОВ «Агрокомпанія «Копійка» на посаді електрогазозварювальника; з 02.07.2015р. по 20.04.2017р. працював у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на посаді електрогазозварювальника; з 21.04.2017р. працює у фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на посаді електрогазозварювальника (а.с.13-17).

Таким чином, посади за якими працював позивач у спірні періоди з 21.07.1986р. по 15.10.1986р., з 03.02.1989р. по 25.08.2000р. у ВАТ «Лісопромислове підприємство «Осмолода» віднесені до Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах.

Постановою Правління ПФ України № 18-1 від 10.11.2006р. затверджено Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії (надалі - Порядок № 18-1).

Згідно з п.1 Порядку № 18-1 цей Порядок визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи:

для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника;

до 01 січня 2004 року, якщо в трудовій книжці є записи з виправленнями або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи на підприємствах, в установах, організаціях (їх правонаступниках), розташованих на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (далі - підприємства, які розташовані на тимчасово окупованій території).

Пунктом 2 Порядку № 18-1 дія цього Порядку поширюється на осіб, які працювали: на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України; на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до п.3 Порядку № 18-1 підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії (далі - Комісії).

Згідно з п.4 Порядку № 18-1 Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники профспілок та організацій Спільного представницького органу репрезентативних всеукраїнських об`єднань профспілок на національному рівні та регіональних організацій роботодавців та їх об`єднань.

Пунктом 6 Порядку № 18-1 визначено, що основним завданням Комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття за результатами їх розгляду рішень про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи.

Відповідно до п.7 Порядку № 18-1 для виконання покладених на Комісію завдань їй надається право:

заслуховувати на своєму засіданні особу, яка подала заяву про підтвердження стажу роботи (далі - заявник), або її законного представника, або представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально;

запрошувати на засідання як консультантів та експертів фахівців центральних і місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій;

отримувати від заінтересованих органів інформацію, необхідну для підтвердження стажу роботи, у встановленому порядку;

інформувати територіальні органи Пенсійного фонду України з питань, що входять до компетенції Комісії.

Відповідно до п.11 Порядку № 18-1 із заявою про підтвердження стажу роботи (додаток 2) заявник (його законний представник або представник, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (далі - його представник)) може звернутись до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України незалежно від території обслуговування цього органу.

Для підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, до заяви додаються:

документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр);

трудова книжка;

документи (за наявності), видані архівними установами, зокрема:

довідка про заробітну плату;

копії документів про проведення атестації робочих місць;

копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати.

Для підтвердження періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, заявник (його представник) подає трудову книжку та зазначає у заяві дані про свідків (не менше двох), які знають заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (у тому числі в колгоспі) і мають документи про свою роботу за період, щодо якого вони підтверджуватимуть роботу заявника.

Заявник (його представник) може додатково подавати інші документи про стаж роботи.

Пунктом 13 Порядку № 18-1 визначено, що заява про підтвердження стажу роботи разом з документами, визначеними у пункті 11, абзаці дев`ятому пункту 12 цього Порядку, протягом п`яти робочих днів передаються на розгляд Комісії.

Відповідно до п.14 Порядку № 18-1 Комісії розглядають заяви про підтвердження стажу роботи, на бажання заявника, у його присутності або в присутності його законного представника, або представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Комісії приймають рішення щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні та не пізніше п`яти робочих днів з дня його прийняття повідомляють заявника про прийняте рішення.

Під час судового розгляду з`ясовано, що ВАТ «Лісопромислове підприємство «Осмолода» (), в якому ОСОБА_1 працював з 21.07.1986р. по 15.10.1986р., з 03.02.1989р. по 25.08.2000р. на посадах газозварювальника та електрогазозварювальника, ліквідовано без визначення правонаступника, а тому такі періоди роботи позивача підлягають підтвердженню відповідно до Порядку № 18-1 Комісією при ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

За результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 25.07.2024р. та представлених документів, Комісія при ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, прийняла рішення № 3 від 05.09.2024р. про результати розгляду заяви ОСОБА_1 про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. Так, згідно вказаного рішення № 3 від 05.09.2024р. підтверджено стаж роботи ОСОБА_1 на пільгових умовах відповідно до Списку № 2, розділ ХХХІІ, затв. постановою РМ СРСР № 1173 від 22.08.1956р., та Списку № 2, розділ ХХХІІ, позиції 756, затв. постановою КМ СРСР № 10 від 26.01.1991р., з 21.07.1986р. по 15.10.1986р. електрозварником і з 03.02.1989р. по 21.08.1992р. - електрогазоварником, що дає право на призначення пільгової пенсії. За інший період відмовлено, оскільки не підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за результатами атестації робочих місць. При цьому, в рішенні № 3 від 05.09.2024р. зазначено, що для підтвердження спеціального трудового стажу відсутня уточнююча довідка підприємства чи організації, у якій має бути відображено: періоди роботи, що зараховуються до пільгового стажу; професія або посада; факт зайнятості на цих професіях або посадах протягом певного робочого дня; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їхні номери, куди включається період роботи.

В розрізі викладеного суд першої інстанції підставно вважав безпідставними зазначені в рішенні № 3 від 05.09.2024р. доводи ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. про те, що для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надати уточнюючу довідку підприємства, оскільки саме відсутність такої довідки та ліквідація ВАТ «Лісопромислове підприємство «Осмолода» () без визначення правонаступника, слугували підставами для звернення ОСОБА_1 до вказаної Комісії із заявою від 25.07.2024р. про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Стосовно проведення атестації робочого місця позивача колегія суддів виходить з наступного.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики № 383 від 18.11.2005р. затверджено Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до п.3 цього Порядку при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992р.

За змістом п.4.1-4.5 наведеного Порядку зазначена постанова набула чинності з 21.08.1992р. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992р., відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997р. (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років, з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Якщо атестація була вперше проведена після 21.08.1997р., у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.1992р., п`ятирічний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5-ти років, з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Якщо ж атестація з 21.08.1992р. не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997р., право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992р. включно, тобто, до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997р., право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Згідно п.10 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затв. наказом Міністерства праці та соціальної політики № 383 від 18.11.2005р., для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затв. постановою КМ України № 637 від 12.08.1993р.

Відповідно до п.1 Порядку проведення атестації робочих місць, затв. постановою КМ України № 442 від 01.08.1992р., атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з МОЗ (п.8 цього Порядку).

Згідно з п.9 вказаного Порядку перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років.

Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Отже, аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах незалежно від віку є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць, затв. постановою КМ України № 442 від 01.08.1992р., не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Окрім цього, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених п.4 Порядку проведення атестації робочих місць, затв. постановою КМ України № 442 від 01.08.1992р., строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом по аналогічній категорії справ, зокрема, в постанові Великої Палати від 19.02.2020р. у справі № 520/15025/16-а, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою під час вирішення наведеного спору.

Таким чином, вказаними документами і записами трудової книжки підтверджується пільговий стаж позивача, який дає право на призначення та отримання пенсії на пільгових умовах.

Водночас, представлена трудова книжка містить записи про періоди роботи позивача із зазначенням професій, номеру та дати наказів про прийняття, переведення та звільнення з роботи, підписи уповноважених осіб та печатки підприємств.

Оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що матеріалами справи об`єктивно підтверджується пільговий та загальний трудовий стаж роботи позивача, через що останній має право на призначення спірної пенсії згідно ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Звідси, відмова пенсійного органу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є неправомірною та не ґрунтується на вимогах закону.

Таким чином, спірне рішення № 90 від 17.09.2024р. не ґрунтується на вимогах закону, оскільки наведені пенсійним органом причини відмови у призначенні пенсії позивачу є необґрунтованими.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Частиною 4 ст.245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Позиція Верховного Суду щодо застосування ч.4 ст.245 КАС України, а саме, щодо можливості зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, була висловлена у постановах від 14.08.2018р. у справі № 820/5134/17, від 28.02.2020р. у справі № 806/3304/18, від 16.11.2020р. у справі № 640/5615/19, від 04.09.2021р. у справі № 320/5007/20, від 14.09.2021р. у справі № 320/5007/20 та від 23.12.2021р. у справі № 480/4737/19.

При цьому адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Верховний Суд у постанові від 23.12.2021р. у справі № 480/4737/19 та від 08.02.2022р. у справі № 160/6762/21 сформулював висновок, відповідно до якого ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.

Отже, ефективність судового захисту прав та інтересів особи в адміністративному судочинстві включає ефективність розгляду та вирішення справи, ефективність способу захисту, ефективність судового рішення та ефективність його виконання. Всі ці складові можна охопити єдиним терміном «ефективне правосуддя», що виступає еталоном для оцінки судової гілки влади та є запорукою довіри до неї з боку громадян, а також інших суб`єктів.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції для ефективного захисту прав і свобод позивача, відновлення його порушеного права суд дійшов до правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявленого позову шляхом визнання протиправним та скасування рішення Комісії при ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, № 3 від 05.09.2024р. в частині відмови в підтвердженні стажу роботи ОСОБА_1 на пільгових умовах за періоди з 22.08.1992р. по 25.08.2000р.; визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. № 90 від 17.09.2024р. про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії; зобов`язання ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 з 06.08.2024р. пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи з 22.08.1992р. по 25.08.2000р.

Отже, апелянт в апеляційній скарзі не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача задоволені частково у визначений спосіб.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Відповідно до правил ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта ГУ ПФ в Івано-Франківській обл.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській обл. на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.10.2024р. в адміністративній справі № 300/7328/24 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного судового рішення: 17.09.2025р.