Справа № 673/723/25
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 673/723/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ягодіна Т.В.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

16 вересня 2025 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Решкатюк Л.O.,

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: Довгаля П.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 14 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що постановою серії ЕНА № 5047635 від 23 червня 2025 року, винесеною старшим інспектором Управління патрульної поліції в Хмельницькій області капітаном поліції Назар А.Ф., його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП за порушення вимог п.31.4.3 Правил дорожнього руху України з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 680,00 грн в зв`язку з тим, що 23 червня 2025 року в 09 год. 18 хв. у м.Хмельницькому на площі Привокзальній, 1 керував транспортним засобом, що використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, у якого тип зовнішніх світлових приладів, а саме, підсвітка заднього номерного знака не відповідає вимогам конструкції транспортного засобу, а саме, встановлено саморобні світлові елементи, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.121 КУпАП. Із вказаною постановою не погоджується та зауважує, що він являється найманим працівником та працює водієм автомобіля марки «MERSEDES BENZ SPRINTIER»» 3100, номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 . Даний транспортний засіб використовується власником для надання послуг з перевезення пасажирів. Вранці 23.06.2025 року позивач здійснював перевезення пасажирів до м.Хмельницького, де на Привокзальній площадці автобусної станції очікував відправлення наступного рейсу. Будь-яких порушень ПДР він не вчинив. Проте, під час огляду вказаного транспортного засобу працівник поліції, не реагуючи на його заперечення, склав оскаржувану постанову. З приводу зазначеного у такій постанові порушення позивач вказав, що автомобіль, яким керував за кілька днів проходив перевірку технічного стану і за його наслідками був визнано технічно справним. З огляду на викладене, просив поновити строк на оскарження вказаної постанови, скасувати її та закрити провадження у справі, стягнувши з відповідача судові витрати.

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 14 серпня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.

Скасовано постанову серії ЕНА № 5047635 від 23 червня 2025 року старшого інспектора Управління патрульної поліції в Хмельницькій області капітана поліції Назара А.Ф про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП.

В решті вимог позову відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні позивач та його представник заперечили проти доводів апеляційної скарги та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5047635 від 23 червня 2025 року, винесеною старшим інспектором Управління патрульної поліції в Хмельницькій області капітаном поліції Назар А.Ф., ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП за порушення вимог п.31.4.3 Правил дорожнього руху України з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 680,00 гривень.

У даній постанові зазначено, що 23 червня 2025 року о 09 год. 18 хв. в місті Хмельницькому по площі Привокзальній, 1 останній керував транспортним засобом марки «MERSEDES BENZ SPRINTIER 3100», номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 , що використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, у якого тип зовнішніх світлових приладів, а саме, підсвітка заднього номерного знака не відповідає вимогам конструкції транспортного засобу, а саме, встановлено саморобні світлові елементи, чим порушив п.31.4.3 ПДР (п.31.4. ПДР керування водієм ТЗ, технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів Правил дорожнього руху і технічної експлуатації), за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.121 КУпАП.

Не погодившись із даною постановою позивач оскаржив її до суду.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.5 ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Правилами дорожнього руху України (далі - ПДР України) визначається порядок дорожнього руху на всій території України, за порушення якого особи несуть відповідальність передбачену законодавством.

За приписами п.31.4.3. Правил дорожнього руху України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; б) порушено регулювання фар; в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла; г) на світлових приладах немає розсіювачів чи використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу цього світлового приладу; ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Частиною другою статті 121 КУпАП передбачено склад адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона якого полягає, в тому числі, керуванні водієм транспортним засобом, технічний стан та обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У відповідності до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Зі змісту ч.1 ст.73 КАС України слідує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частинами 2, 4 вказаної статті визначено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 1 статті 74 КАС України встановлено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановлено законом.

Крім того, за приписами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Із матеріалів справи слідує, що відповідачем не надано жодного доказу в розумінні ст.251 КУпАП, які б підтверджували той факт, що на транспортному засобі «MERSEDES BENZ SPRINTIER 3100», яким керував позивач, був встановлений прилад зовнішнього освітлення заднього номерного знака, який не відповідає вимогам конструкції транспортного засобу.

Долучені до відзиву на позовну заяву фотознімки та відеозапис з бодікамери поліцейського підтверджують лише той факт, що на транспортному засобі, яким керував позивач, був встановлений прилад зовнішнього освітлення заднього номерного знака, однак дані докази не підтверджують, що такий прилад зовнішнього освітлення не відповідає вимогам конструкції транспортного засобу «MERSEDES BENZ SPRINTIER 3100». А посилання апелянта у апеляційній скарзі на позовну заяву про те, що технічним характеристикам транспортного засобу відповідає наявність двох ліхтарів у виді підсвічування заднього номерного знаку є лише припущенням.

Крім того, відповідно до протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 01244-00273-25 від 19.06.2025 року вбачається, що на транспортному засобі, яким керував позивач, будь-якого переобладнання виявлено не було, транспортний засіб визнано технічно справним.

Викладене свідчить про недоведеність у відповідності до ст.77 КАС України правомірності винесеної поліцейським Назаром А.Ф. постанови серії ЕНА №5047635 від 23.06.2025 року, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення за приписами ч.2 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу в передбаченому санкцією зазначеної статті розмірі 680 грн., що є підставою для визнання її протиправною та скасування, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.121 КУпАП відносно ОСОБА_1 , - закриттю.

Крім того, суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Колегія суддів зазначає, що окрім того, що відповідачем не надано суду будь-яких доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП, в оскаржуваній постанові також не вказано найменування підпункту п.31.4.3. Правил дорожнього руху України, правила якого нібито порушив позивач. Отже, при складанні постанови серії ЕНА № 5047635 від 23.06.2025 працівником поліції зазначено п.31.4.3 ПДР України як загальний пункт ПДР, а не пункт ПДР, який саме був порушений позивачем, що вказує на недотримання поліцейським вимог ст.283 КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови.

Також, в оскаржуваній постанові не вказано конкретного пункту ДСТУ 3649:2010, порушення якого нібито допустив позивач, що також вказує на недотримання поліцейським вимог ст.283 КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови.

Означені порушення в цілому вказують на неконкретність обвинувачення згідно оскаржуваної постанови, складеної відносно ОСОБА_1 .

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 14 серпня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.