Справа № 240/2785/25
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Житомир справа № 240/2785/25

категорія 106030200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Семенюка М.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 яка полягає у не включенні до складу грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 обчислена грошова компенсація за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток, сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 та індексації;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 скласти, оформити належним чином та надати до військової частини НОМЕР_2 відомість доплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток, обчисливши її розмір із розміру місячного грошового забезпечення з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 та індексації;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 на підставі наданої військовою частиною НОМЕР_1 відомості доплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток, обчисливши її розмір із розміру місячного грошового забезпечення з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 та індексації;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 яка полягає у не включенні до складу грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 обчислена грошова допомога для оздоровлення за 2022 та 2024 рік, сум індексації;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 скласти, оформити належним чином та надати до військової частини НОМЕР_2 відомість доплати ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за 2022 та 2024 рік, обчисливши її розмір із розміру місячного грошового забезпечення з урахуванням сум індексації;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 на підставі наданої військовою частиною НОМЕР_1 відомості доплатити ОСОБА_1 грошову допомогу для оздоровлення за 2022 та 2024 рік, обчисливши її розмір із розміру місячного грошового забезпечення з урахуванням сум індексації.

В обґрунтування позову зазначає, що при звільненні з військової служби 05.06.2024 позивачу виплачено грошову компенсацію за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток, у 2022 та 2024 роках позивачу виплачувалась грошова допомога для оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення; при цьому до складу місячного грошового забезпечення, з якого обчислено розміри вказаних вище виплат, Відповідач не включив суми додаткової винагороди, передбаченої постановою КМ України № 168 від 28.02.2022, та індексації, які позивач отримував щомісячно.

Ухвалою від 19.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; витребувано у Військової частини НОМЕР_1 картки особових рахунків, роздавальних відомостей щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення за 2022-2024 роки, накази про виплату позивачу грошової допомоги для оздоровлення за 2022 рік та 2024 рік.

Військова частина НОМЕР_1 (далі - Відповідач 1) подала відзив, в якому просила відмовити в задоволенні позову, вказуючи, що додаткова винагорода не має постійного характеру; позивачу індексація грошового забезпечення з січня місяця по травень місяць 2024 ріку (05.06.2024 дата звільнення ) не проводилась, про що свідчить довідка про отримані суми грошового забезпечення в 2024 році, отже, відсутні підстави для проведення перерахунку розміру грошової допомоги на оздоровлення за вказаний період; на дату звільнення з військової служби в червні місяці 2024 року Позивач не отримував індексацію, отже підстави для її врахування в розрахунку днів щорічних оплачуваних відпусток під час звільнення відсутні.

Позивач відповіді на відзив не подав.

Військова частина НОМЕР_2 відзиву на позовну заяву не подала.

Заява Відповідача 1 про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду, передбаченого ч. 5 ст. 122 КАС України задоволенню не підлягає, оскільки в редакції ч.2 ст.233 КЗпП України після 19 липня 2022 року, Верховний Суд прийшов до висновку, що після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Дата одержання письмового повідомлення про суми, нараховані і виплачені позивачу при звільненні, в даному випадку дата отримання довідки Відповідача 1 від 25.01.2025 № 175 (а.с.21-22) є датою обізнаності позивача про порушення його прав, що є предметом спору у цій справі, а тому суд вважає, що позивачем з поважних причин пропущений строк звернення до суду і поновлює його. При цьому суд зауважує, що Відповідач 1 не доказав, що позивач при звільнені дізнався (був проінформований військовою частиною, отримав грошовий атестат) про розміри нарахованого йому грошового забезпечення.

Щодо клопотання Відповідача 1 про заміну сторони (військової частини НОМЕР_1 ) її правонаступником (військовою частиною НОМЕР_2 ), суд відмовляє в його задоволенні, враховуючи приписи ст. 52 КАС України та оскільки заявником не доведено, що він вибув та інша юридична особа є його правонаступником.

Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно позовних вимог предметом спору є бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 яка полягає у не включенні до складу грошового забезпечення, з якого позивачу обчислена грошова компенсація за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток, сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 та індексації, а також у не включенні до складу грошового забезпечення, з якого позивачу обчислена грошова допомога для оздоровлення за 2022, 2024 роки, сум індексації.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.21-22,23,24) та не заперечується учасниками справи:

- позивач в 2022-2024 роках проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка нараховувала йому грошове забезпечення і зі списків особового складу якої він був виключений з 05.06.2024, як звільнений з військової служби у запас;

- військова частина НОМЕР_1 перебувала на фінансовому забезпеченні до 30.06.2022 в ІНФОРМАЦІЯ_1 , а з 01.07.2022 у військовій частині НОМЕР_2 .

З доданої до позову довідки військової частини НОМЕР_1 від 25.01.2025 № 175 (а.с.21-22):

- не вбачається, що вказана частина при нарахуванні позивачу в серпні 2022 року грошової допомоги на оздоровлення в сумі 14044,75 грн врахувала при її обчисленні нараховану за серпень 2022 року індексацію грошового забезпечення в розмірі 1281,80 грн;

- вбачається, що вказана частина в квітні 2024 року нарахувала позивачу грошову допомогу на оздоровлення в сумі 2210,73 грн і не нараховувала індексацію за квітень 2024 року;

- вказана частина в червні 2024 року нарахувала відповідно до наказу від 05.06.2024 № 162 (а.с.24-25) грошову компенсацію за невикористані дні основної відпустки в сумі 63670,76 грн та додаткової відпустки як учасника бойових дій в сумі 20730,02 грн і не нараховувала за червень 2024 року додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168, та індексацію.

Суд звертає увагу, що позивач не оспорює та не спростовує правомірність ненарахування йому військовою частиною НОМЕР_1 за квітень 2024 року індексації, а за червень 2024 року додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168, та індексації.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їхнього соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям і членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII).

Положеннями частини другої статті 9 Закону № 2011-ХІІ визначено перелік складових грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За правилами частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Частиною третьою статті 15 Закону № 2011-XII передбачено, що військовослужбовцям виплачуються, зокрема, грошова допомога на оздоровлення в порядку і розмірах, що визначаються законодавством України.

За змістом частини першої статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей (абзац 3 частини чотирнадцятої статті 10-1 Закону №2011-XII).

За абзацом 7 частини другої статті 15 Закону №2011-XII військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, здійснюється за період такої служби з дня їхнього призову на військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання такої грошової допомоги. Зазначена допомога виплачується на день звільнення таких військовослужбовців. Умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704), окрім тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців та розмірів надбавки за вислугу років також затверджено додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 2 Постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 3 Постанови № 704 виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу визначено здійснювати в порядку, що затверджується, зокрема, Міністерством оборони України.

Відповідно до статті 9 Закону № 2011-XII, Постанови № 704 наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, пунктами 1 та 6 розділу XXIII якого, на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 260) передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. (пункт 6 розділу XXXI "Виплата грошового забезпечення у разі звільнення з військової служби" Порядку № 260).

Тобто розрахунок грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував на день звільнення.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168), якою передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил України, виплачується додаткова винагорода, виплата якої здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

З приводу питання, чи підлягає включенню додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова компенсація за невикористані дні оплачуваних відпусток, Верховний Суд у постанові від 23 вересня 2024 року в справі № 240/32125/23 констатував, що на відміну від правил обчислення розміру допомоги для оздоровлення, пункт 6 розділу ХХХІ Порядку № 260 не містить жодних застережень щодо заборони урахування винагород до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір відповідної компенсації.

Навпаки, за приписами указаної норми до такого розрахунку включено щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. Тому при обчисленні розміру таких виплат, відповідач був зобов`язаний урахувати суму додаткової винагороди, яку позивач отримував перед звільненням.

Таким чином, ураховуючи те, що додаткова винагорода, запроваджена Постановою №168, є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, суд дійшов висновку, що указана винагорода входить до складу грошового забезпечення позивача (як розрахункова величина), з якого обчислюється розмір компенсації за всі невикористані позивачем дні оплачуваних відпусток.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.04.2025 у справі № 240/2078/24.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі - Закон №1282-ХІІ).

Статтею 2 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статей 4, 6 Закону №1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозованого рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій, яка є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Таким чином, індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг.

Як встановлено судом:

- за квітень 2024 року (місяць нарахування позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік), позивачу не нараховувалась індексація;

- за червень 2024 року позивачу не нараховувалась додаткова винагорода передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 та індексація.

Позивач не доказав, що таке ненарахування було протиправним.

Отже суд вважає, що Відповідач 1 вчинив правомірно не включивши до розрахунку:

- грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік в квітні 2024 року індексацію, на отримання якої за квітень 2024 року позивач не мав права;

- грошової компенсації за невикористанні відпустки при звільненні позивача в червні 2024 додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 і індексації, на отримання яких за червень 2025 року позивач не мав права.

Таким чином позовні вимоги щодо не включення до складу грошового забезпечення, з якого позивачу обчислена грошова компенсація за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток, сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 та індексації, обчислена грошова допомога на оздоровлення за 2024 рік сум індексації задоволенню не підлягають.

Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги (п. 6 розділу ХХІІІ Порядку № 260).

Судом встановлено, що при нарахуванні позивачу в серпні 2022 року грошової допомоги на оздоровлення в сумі 14044,75 грн військова частина НОМЕР_1 не врахувала при її обчисленні нараховану за серпень 2022 року індексацію грошового забезпечення в розмірі 1281,80 грн, позов в цій частині слід задовольнити.

Враховуючи викладене, суд вважає, що військова частина НОМЕР_1 не включивши до складу грошового забезпечення, з якого позивачу обчислена грошова допомога для оздоровлення за 2022 рік, суму індексації, на яку позивач мав право на день підписання наказу про надання цієї допомоги, вчинив протиправно, а тому для захисту прав та інтересів позивача, військову частину НОМЕР_1 слід зобов`язати здійснити нарахування (враховуючи вже здійснене) позивачу грошової допомоги для оздоровлення за 2022 рік виходячи з грошового забезпечення, до складу якого включити суму індексації, на яку позивач мав право на день підписання наказу про надання цієї допомоги, відомості про що надати військовій частині (установі), в якій військова частина НОМЕР_1 перебуває на фінансовому забезпеченні.

Щодо позовних вимог про зобов`язання військової частини НОМЕР_2 вчинити певні дії, то вони задоволенню не підлягають, оскільки судом не встановлено, а позивачем не зазначалось, що військовою частиною НОМЕР_2 вчинені протиправні дії (бездіяльність), які порушують права та інтереси позивача та на захист яких заявлені ці вимоги.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , номер НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_4 ), Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код НОМЕР_5 ) задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не включенні до складу грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 обчислена грошова допомога для оздоровлення за 2022 рік, суми індексації, на яку він мав право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування (враховуючи вже здійснене) ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за 2022 рік, виходячи з грошового забезпечення, до складу якого включити суму індексації, на яку він мав право на день підписання наказу про надання цієї допомоги, відомості про що надати військовій частині (установі), в якій військова частина НОМЕР_1 перебуває на фінансовому забезпеченні.

Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк