Справа № 723/2845/24
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 723/2845/24

Головуючий у 1-й інстанції: Яківчик І.В.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

16 вересня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 20 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернівецької митниці Державної митної служби України про скасування рішення суб`єкта владних повноважень та визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Чернівецької митниці Державної митної служби України, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №0571/40800/24 від 26.06.2024 за ознаками адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.471 Митного кодексу України та накладенння адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами, а саме 91400 гривень 26 копійок, а провадження у справі - закрити.

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 20.06.2025 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, при цьому в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції, 18.05.2024 головним державним інспектором-кінологом ВКЗ УБК та ПМП Чернівецької митниці відносно ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних правил №0571/40800/24, передбачених ч.2 ст.471 МК України.

За змістом даного протоколу, 18 травня 2024 року о 20 год.23 хв. на територію п/п "Порубне-Сірет" Чернівецької митниці в зону митного контролю в"їхав автомобіль марки "Мерседес" державний номер НОМЕР_1 під керуванням громадянина України ОСОБА_2 , який слідував з італії до України в приватних справах.

Під час здійснення митних формальностей, а саме: огляду транспортного засобу пред`явленого громадянином ОСОБА_3 , крім заявленого вищевказаного товару загальною вартістю 500 євро, було виявлено незаявлений, незадекларований товар, а саме: запасні частини до кавових машин загальною кількістю 3721 шт., (всього 168 найменувань) та двигун електричний, іноземного виробництва, торгова марка «DODGE QUANTIS», бувший у використанні 1 шт., які знаходились у вантажному приміщенні автомобіля без ознак приховування. Під час здійснення митних формальностей встановлено, що загальна вартість виявленого вищевказаного товару 304460 грн., що перевищує дозволену норму. Громадянину ОСОБА_1 пропущено заявлений товар вартістю 500 євро. Таким чином гр. ОСОБА_1 вчинив недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст. 471 Митного кодексу України.

26 червня 2024 року стосовно ОСОБА_1 винесено постанову у справі про порушення митних правил №0571/40800/24 за ознаками адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.471 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами, а саме 91400 гривень 26 копійок.

Не погодившись із наведеною постановою про порушення митних правил, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що вина у вчиненому ОСОБА_1 правопорушенні підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи, оскільки ОСОБА_1 вчинив недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами, що перевищує дозволену законодавством України для переміщення недекларованих товарів без письмового декларування, на суму 304667 грн. 57 коп.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, відповідно до статті 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Частиною 1 ст.318 МК України передбачено, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Згідно ч.1 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

За змістом ч.1 ст.374 МК України товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

Частиною першою ст. 369 МК України встановлено, що особисті речі, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України у ручній поклажі, супроводжуваному та несупроводжуваному багажі, підлягають декларуванню шляхом учинення дій, усно або, за бажанням власника чи на вимогу органу доходів і зборів, письмово, не оподатковуються митними платежами та звільняються від подання, проведення заходів офіційного контролю, а також від подання документів та/або відомостей, що підтверджують дотримання встановлених заборон та/або обмежень щодо переміщення товарів через митний кордон України.

За визначенням, наведеним у п. 36 ст.4 МК України особисті речі - товари, нові і такі, що були у вжитку, призначені для забезпечення звичайних повсякденних потреб фізичної особи, як відповідають меті перебування зазначеної особи відповідно в Україні або за кордоном, переміщуються через митний кордон України у ручній поклажі, супроводжуваному та несупроводжуваному багажі і не призначені для підприємницької діяльності, відчуження або передачі іншим особам.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що всі товари, сумарна фактурна вартість яких перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України, підлягають письмовому декларуванню, а особисті речі, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України підлягають декларуванню шляхом учинення дій, усно або, за бажанням власника чи на вимогу органу доходів і зборів, письмово.

За правилами ч.2 ст.471 Митного кодексу України недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.

Згідно примітки до ст.471 МК України недекларуванням у цій статті вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор")".

Як вбачається з оскаржуваної постанови, позивач не задекларував товар, що переміщував через митний кордон України, який підлягає письмовому декларуванню та оподаткуванню митними платежами, чим вчинив порушення, передбачене ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України.

Таким чином, митний орган прийшов до висновку, що ОСОБА_1 вчинив недекларування товарів, що підпадають під встановлені законодавством обмеження, щодо ввезення на митну територію України, тим самим вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст. 471 МК України.

При цьому, визнаючи позивача винним та накладаючи на нього відповідне стягнення, митний орган виходив з того, що згідно висновку експерта від 18.06.2024 року № -0368 загальна вартість товару: запасні частини до кавових машин - загальною кількістю 3721 шт. (всього 168 найменувань) та двигун електричний, іноземного виробництва, торгова марки "Dodge Quantis" бувший у використанні - 1 шт. становить 304667 гривень 57 копійок.

Разом з тим, не погоджуючись із оскаржуваною постановою, позивач вважає, що висновок експерта не може бути належним доказом, що підтверджує вартість товару. Також позивач зазначає, що при огляді транспортного засобу інспекторам митного посту "Порубне-Сірет" був проігнорований інвойс про дані запчастини, який був пред`явлений водієм. В даному інвойсі від 15.05.2024 компанією "DVG DE VECCHI" перелічено всі наявні запчастини із відповідними вартостями за кожну позицію. У відповідності до даного інвойсу загальна вартість запчастин, яка знаходилась у автомобілі "Мерседес" під керуванням ОСОБА_1 становила 816,97 Євро, що за курсом НБУ станом на 15.05.2024 становить 34991,25 грн.

Оцінюючи доводи позивача в цій частині, суд виходить з наступного.

Так, ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема і висновком експерта.

Відповідно до положень чч. 2,3 ст. 357 Митного кодексу України, дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами.

Призначення дослідження (аналізу, експертизи) в інших установах (організаціях) допускається лише у разі неможливості проведення дослідження (аналізу, експертизи) спеціалізованим органом з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленим підрозділом або за заявою декларанта чи уповноваженої ним особи для підтвердження чи спростування результатів проведеного дослідження (аналізу, експертизи).

Частинами 1, 2 ст. 515 Митного кодексу України визначено, що експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою.

Прямо зобов`язуючими нормами права щодо провадження у справах про порушення митних правил, визначеними частиною другою статті 515 МК України, встановлено, що експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень (тобто СЛЕД Держмитслужби) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику (тобто Державної митної служби України), його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.

Відповідно до ст. 516 МК України, визнавши за необхідне проведення експертизи, посадова особа митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, виносить постанову, у якій визначаються підстави для призначення експертизи, прізвище експерта або найменування спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, його відокремленого підрозділу чи іншої відповідної установи, в якій має проводитися експертиза. У цій же постанові ставляться конкретні питання, які мають бути вирішені під час проведення експертизи, а також визначаються матеріали, що передаються у розпорядження експерта.

Згідно ч. 14 розділу V наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження порядку взаємодії структурних підрозділів та територіальних органів Державної фіскальної служби України із Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень ДФС від 02.12.2016 № 1058, під час проведення досліджень (аналізів, експертиз) експертами застосовуються методи досліджень та методики проведення експертиз, які визначені в нормативно-правових актах та нормативно- технічних документах (міжнародні та національні стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції рекомендації, переліки, науково-технічна та довідкова література, програмні продукти тощо).

Обрання методу (методики) проведення досліджень (експертиз) належить до компетенції експерта.

Таким чином, повноваження СЛЕД Держмитслужби на проведення експертизи в справах про порушення митних правил, в тому числі проведення товарознавчої експертизи із визначенням вартості вилученого майна, що є предметом правопорушення, закріплено Положенням про СЛЕД Держмитслужби, що відповідає вимогам МК України, з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 № 2658-ПІ(далі-Закон № 2658-ІІІ).

Нормативне врегулювання форми висновку, складеного експертами СЛЕД Держмитслужби за результатами експертизи предметів правопорушення з метою визначення їх вартості, визначено підзаконним нормативно-правовим актом головного органу у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує Формування та реалізацію єдиної державної митної політики, а саме наказом Міністерства фінансів України від 02.12.2016 № 1058, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 26.12.2016 за №1693/29823.

Зокрема, згідно п.4 розділу III «Формування документації для проведення досліджень (аналізів. експертиз)» Порядку взаємодії структурних підрозділів та територіальних органів Державної фіскальної служби України із Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень ДФС під час проведення досліджень (аналізів, експертиз) затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.12.2016 № 105, посадовою особою митниці було призначено експертизу та в постанові зазначені завдання для дослідження (аналізу, експертизи) які відповідали меті призначення експертизи та не виходили за межі компетенції та спеціальних знань експерта, оскільки передбачали лише визначення вартості предметів правопорушення.

Таким чином, у випадку виникнення у митного органу сумніву щодо правильності визначення вартості товару, останній вправі винести постанову про призначення експертизи.

Так, з матеріалів справи убачається, що на підтвердження вартості товару позивачем надано копію інвойсу від 15.05.2024, у якому компанією "DVG DE VECCHI" перелічено всі наявні запчастини із відповідними вартостями за кожну позицію. У відповідності до даного інвойсу загальна вартість запчаснит, яка знаходилась у автомобілі "Мерседес" під керуванням ОСОБА_1 становила 816,97 Євро, що за курсом НБУ станом на 15.05.2024 становить 34991,25 грн.

При цьому, як убачається з копії матеріалів про порушення митних правил, відповідний інвойс позивачем був наданий митному органу ще до винесення оскаржуваної постанови як доказів визначення вартості ввезеного товару.

Однак, вартість переміщуваного ОСОБА_1 товару була визначена на підставі та в порядку, визначеними ст.ст.515-516 Митного кодексу України.

Згідно висновку експерта від 18.06.2024 року № -0368 загальна вартість товару: запасні частини до кавових машин - загальною кількістю 3721 шт. (всього 168 найменувань) та двигун електричний, іноземного виробництва, торгова марки "Dodge Quantis" бувший у використанні - 1 шт. становить 304667 гривень 57 копійок.

Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів зазначає, що у висновку вказано, що для визначення вартості товару застосовано порівняльний підхід, який передбачає аналіз цін продажу та пропонування подібних товарів з відповідним коригуванням відмінностей між об`єктами порівняння та досліджуваними об`єктами. При визначенні ринкової вартості об`єктів експертизи враховано наявне маркування на товарах, а також цінову інформацію щодо пропозицій продажу ідентичних/подібних товарів, наявну в мережі Інтернет. Вибіркові маркетингові дослідження викладено у додатку до висновку.

При цьому, відповідачем не враховано того факту, що країна відправки таких товарів є Італія, а об`єктами порівняння є виключно товарні пропозиції на ринку України.

При цьому, визначена вартість товару є ключовою обставиною з огляд на обсяги накладення адміністративного стягнення, який в силу санкції ч. 2 ст. 471 МК України безпосередньо залежить від визначеної вартості товару.

Разом з тим, ні в оскаржуваній постанові, ні у відзиві на позовну заяву, митним органом не наведено доводів щодо обґрунтування того, що наданий позивачем документ не підтверджує вартість ввезеного ним товару та що саме стало підставою для виникнення сумнівів у зазначеній вартості.

Також згідно висновку вартість товару визначена станом на дату проведення дослідження (31.05.2024), що свідчить про його недопустимість, оскільки для встановлення об`єктивної істини у справі вартість товару повинна була б бути визначеною станом на 18.05.2024 (дату вчинення правопорушення).

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що висновок експерта є неналежним доказом на підтвердження вартості товару, що перевозився через митний кордон України позивачем.

Відтак, за встановлених обставин, суд не може перебирати на себе повноваження митного органу та вирішувати справу про порушення митних правил по суті, надаючи оцінку доказам в частині вартості незадекларованого товару, яка впливає на розмір адміністративного стягнення. Оцінювати інвойс від 15.05.2024 наданий стороною позивача, в сукупності з висновком експерта від 18.06.2024 року № -0368, проведеного спеціалістами спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби, входить до компетенції уповноваженої особи митного органу.

Відтак для належного встановлення вартості незадекларованого товару та, відповідно, накладення штрафу у розмірі встановленому ч. 2 ст. 471 МК України, відповідачу необхідно вжити заходів для належного проведення експертизи незадекларованого товару, що переміщуються через митний кордон України для встановлення реальної вартості такого товару та прийняти відповідне рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В т.ч. за необхідності витребувати та оцінити докази щодо вартості товару від позивача.

Отож, у виниклих спірних правовідносинах, суд звертає увагу на те, що способи судового захисту порушених прав, свобод або законних інтересів осіб у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені ст. 286 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на встановлені порушення, які були допущені митним органом при розгляді справи про порушення митних правил щодо позивача, суд у відповідності до вимог п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України, не підмінює собою митний орган, а приймає рішення про скасування постанови у справі про порушення митних правил №0571/40800/24 від 26 червня 2024 року та надіслання справи на новий розгляд до Чернівецької митниці.

У силу п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови про часткове задоволення позову.

Крім того, на підставі приписів частин 1 та 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України Про судовий збір та Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік, враховуючи часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецької митниці на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду апеляційної інстанції судовий збір у сумі 757 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 20 червня 2025 року скасувати.

Позов задовольнити частково.

Постанову в справі про порушення митних правил №0571/40800/24 від 26 червня 2024 року - скасувати.

Справу про порушення митних правил №0571/40800/24 відносно ОСОБА_1 направити до Чернівецької митниці на новий розгляд.

В решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецької митниці на користь ОСОБА_1 сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір у сумі 757 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Смілянець Е. С.