Справа № 320/39506/25
Суддя: Діска А.Б.
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 вересня 2025 року № 320/39506/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Діска А.Б., розглянувши в приміщенні суду в місті Києві матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

1. Визнати протиправними та скасувати:

- довідку Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.02.2025 року щодо визнання придатним до військової служби ОСОБА_1 .

- наказ ІНФОРМАЦІЯ_3 від 26.02.2025 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації» в частині, що стосується ОСОБА_1 .

- наказ Військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2025 року по стройовій частині про зарахування до особового складу в частині, що стосується ОСОБА_1 .

2. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ОСОБА_1 вилучити зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та звільнити його з військової служби.

Ухвалою суду позовну заяву було залишено без руху та встановлено 10-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від представника позивача до суду надійшло клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в якому просить поновити пропущений строк звернення до адміністративного суду та зазначає, що позивач не був ознайомлений з наказом. Для того, щоб отримати даний наказ на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 надсилалося декілька запитів з проханням у тому числі надати копію наказу від 26.02.2025. Відповідь та копію наказу було отримано 10.04.2025 простим листом. Отже, з наказом №70 Військової частини НОМЕР_1 виданий 26.02.2025 були ознайомлені тільки 10.04.2025. Крім того, 20.04.2025 був поданий адміністративний позов до Київського окружного адміністративного суду справа №320/19851/25. Ухвалою від 12 червня 2025 року позовну заяву було повернуто з надуманих підстав. Також, при подачі першого позову представник подавала до суду ще копії документів у паперовому вигляді, які неодноразово просили суд повернути для повторної подачі, але і на даний час цей пакет документів не повернуто, що вплинуло на час подачі повторної заяви. Крім того, ОСОБА_1 перебуває на службі у діючій військовій частині і, спілкуватися з ним часто просто неможливо.

Розглянувши вказану заяву, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У силу ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином, у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Необхідно зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Суд зауважує, що за усталеною позицією Верховного Суду поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі №9901/405/19 зазначила, що правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

У клопотанні про поновлення пропущеного строку звернення до суду, представник позивача зазначає, що з оскаржуваним наказом Військової частини ознайомився 10.04.2025. Згодом, 20.04.2025 представником позивача був поданий адміністративний позов до Київського окружного адміністративного суду справа №320/19851/25. Ухвалою суду від 12.06.2025 позовну заяву було повернуто з надуманих підстав.

Надаючи оцінку посиланням представника позивача на вказані обставини, як на обгрунтування поважних причин пропуску строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Як вбачається з КП "Діловодство спеціалізованого суду" позивач звертався до суду з позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 позовну заяву було повернуто позивачу.

Ухвала про повернення позовної заяви від 12.06.2025 була надіслана представнику позивача Гринь Людмилі Василівні в її електронний кабінет та отримана останньою 12.06.2025.

В ухвалі про повернення позовної заяви було роз`яснено позивачу, що зазначена ухвала може бути оскаржена.

При цьому, представником позивача / позивачем вказана ухвала не оскаржувалась.

А тому, посилання представника позивача на те, що позовну заяву було повернуто з надуманих підстав, суд не бере до уваги, оскільки дані доводи можуть бути оцінені в разі оскарження ухвали Київського окружного адміністративного суду від 12.06.2025.

Водночас, доказів того, що позивачем оскаржувалась вказана ухвала суду матеріали справи не містять.

Щодо посилання представника позивача на те, що при подачі першого позову подавали до суду ще копії документів у паперовому вигляді, які неодноразово просили суд повернути для повторної подачі, але і на даний час цей пакет документів не повернуто, що вплинуло на час подачі повторної заяви.

Суд відхиляє доводи представника позивача та зазначає, що адміністративний позов у справі №320/19851/25 було подано в електронній формі, через систему "Електронний суд", а тому позивачу матеріали позовної заяви не повертаються.

Крім того, суд не приймає доводів щодо не повернення документів, які подавались до суду в паперовому вигляді, оскільки представником позивача в клопотанні про поновлення строку звернення зазначено, що дані матеріали і не повернуто по дату подання клопотання. При цьому, позовну заяву було подано до суду вдруге і без зазначених матеріалів. Доказів того, що це вплинуло на час подання позовної заяви представником позивача не подано.

Крім того, слід звернути увагу позивача на те, що до повторного звернення із аналогічним позовом застосовуються вимоги КАС України як до нової позовної заяви. При цьому, позивач під час реалізації свого права на повторне звернення до суду з позовом не звільняється від обов`язку дотримуватися встановленого законодавством строку звернення до суду з такою позовною заявою.

Подання первинної позовної заяви тим самим позивачем до того самого відповідача не передбачає зупинення чи автоматичне поновлення строку на звернення до суду та можливості у зв`язку з цим у подальшому на розсуд позивача розпоряджатися часом на звернення до суду.

Суд, наголошує, що позивачем пропущено строк звернення до суду щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2025 по стройовій частині про зарахування до особового складу в частині, що стосується ОСОБА_1 .

До суду з даним позовом представник позивача звернувся лише 02.08.2025.

Як вже зазначалось судом, ухвала про повернення позовної заяви від 12.06.2025 була надіслана представнику позивача Гринь Людмилі Василівні в її електронний кабінет та отримана останньою 12.06.2025.

При цьому, навіть після повернення позовної заяви представником позивача пропущено місячний строк звернення до суду в частині позовних вимог, при цьому належних доказів поважності причин пропуску такого строку позивачем суду не надано.

Щодо посилання представника позивача на воєнний стан, суд зазначає, що у зв`язку із розпочатою військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ.

У подальшому Указами Президента України, затвердженими відповідними Законами України, строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та діє і на теперішній час.

Верховний Суд в ухвалі від 22.06.2022 у справі № 640/12494/20 зазначив, що введення з 24.02.2022 воєнного стану в країні, безумовно, є поважною підставою, яка відповідно до частини першої статті 121 КАС повинна враховуватися при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку. Але між пропуском процесуального строку і введенням воєнного стану повинен бути безпосередній, прямий причинний зв`язок.

Верховний Суд в ухвалах від 23.06.2022 у справі № 380/7251/21, у справі № 520/8674/2020 та у справі № 440/2822/20 зазначив, що питання продовження процесуального строку у випадку невиконання вимог ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується у кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у клопотанні скаржника. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для безумовного продовження процесуального строку, відстрочення, розстрочення чи звільнення від сплати судового збору у всіх абсолютно випадках.

Суд зазначає, що представником позивача не додано до клопотання про поновлення строку звернення до суду доказів на підтвердження неможливості своєчасного звернення до суду з даним позовом через воєнний стан.

Щодо посилання представника позивача на те, що позивач перебуває на службі у діючій військовій частині і, спілкуватися з ним часто просто неможливо.

Суд зазначає, що додані до матеріалів справи документи підтверджують лише факт перебування позивача на військовій службі, проте не підтверджують наявність обставин, що ускладнювали або унеможливлювали своєчасне звернення до суду з цим позовом (як-то, факт перебування позивача в зонах проведення бойових дій та безпосереднє залучення його до здійснення функцій із захисту держави під час дії воєнного стану в Україні у відповідний період; факт неможливості вибути за територію військової частини; перебування позивача на лікуванні тощо).

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 10.04.2025 у справі № 200/2237/24, від 23.04.2025 по справі №420/26807/24, від 29.04.2025 по справі №340/2467/24.

Суд зазначає, що зволікання зі зверненням до окружного адміністративного суду є виключною відповідальністю лише позивача та свідчить про невжиття ним реальних дій для своєчасного захисту свого права.

Представник позивача/ позивач не навів аргументів, які б переконливо вказували на те, що він протягом тривалого часу дійсно не міг звернутися до суду, а зробив це одразу, отримавши таку змогу. З урахуванням такого надміру тривалого строку зазначені обставини мають бути дійсно вагомими і доведеними, проте під час судового розгляду їх існування не підтвердилося.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 10.04.2025 у справі № 200/2237/24.

Причини ж пропуску строку звернення до адміністративного суду можуть бути визнані судом поважними лише якщо відповідні обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, безпосередньо унеможливлюють або ускладнюють подання позову у визначений законом строк, виникли протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими доказами. Такі висновки викладені, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі 240/12017/19 від 31.03.2021.

Постанова Верховного Суду від 21.04.2021 у справі №640/25046/19 містить правовий висновок, згідно з яким причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та не залежить від волевиявлення сторони і пов`язана з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 20.10.2022 у справі №9901/462/21 сформульовані правові позиції, у силу яких учасники справи повинні вчасно, сумлінно, в належний спосіб використовувати всі наявні в них засоби та можливості, передбачені законодавством, з метою запобігання невиправданим зволіканням під час виконання своїх процесуальних обов`язків.

Суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Верховним Судом у постанові від 08 березня 2023 року у справі № 620/7954/21 зазначено, що законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб у справах цієї категорії особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Надаючи оцінку правильності застосування судами попередніх інстанцій приписів статті 123 КАС України, Верховний Суд враховував, що поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Суд зазначає, що Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

При вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

Водночас статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Отже, наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку звернення з позовом до суду.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні позовної заяви, повинна вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

Незвернення до суду з адміністративним позовом за захистом своїх прав через неналежне використання своїх процесуальних прав не є поважною причиною пропуску строку.

Таким чином суд зауважує, що у своїх поясненнях щодо строків звернення до адміністративного суду представником позивача не викладено вмотивованих посилань на обставини, які перешкоджали йому своєчасно звернутись до Київського окружного адміністративного суду із відповідним позовом із дотриманням строку, встановленого законодавством, не наведено достатніх доводів щодо існування обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду.

Відтак, зазначені представником позивача підстави для поновлення строку звернення до суду не можуть бути визнані судом поважними. Інших умотивованих доводів, які б підтверджували поважність підстав пропуску строку звернення до суду представник позивача не наводить.

За вказаних обставин, суд не знайшов підстав для поновлення процесуального строку звернення до суду з позовною заявою в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2025 року по стройовій частині про зарахування до особового складу в частині, що стосується ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1,2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвати особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно із п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовною вимогою про визнання протиправним та скасування наказу Військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2025 року по стройовій частині про зарахування до особового складу в частині, що стосується ОСОБА_1 , після закінчення встановленого законом строку та протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху не подав до суду належних доказів поважності пропуску строку звернення до суду з позовною заявою в частині позовних вимог, суд визнає неповажними вказані в заяві про усунення недоліків підстави для поновлення такого строку звернення до адміністративного суду та вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачу в частині вище зазначених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 169, 248, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

у х в а л и в:

Визнати неповажними причини пропуску позивачем строку звернення з позовною заявою до суду.

Клопотання представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду залишити без задоволення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу Військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2025 року по стройовій частині про зарахування до особового складу в частині, що стосується ОСОБА_1 - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання тексту ухвали.

Суддя Діска А.Б.