Справа № 360/87/25
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року справа №360/87/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року (повне судове рішення складено 04 квітня 2025 року) у справі № 360/87/25 (суддя в І інстанції Кисельова Є.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Адвокат Меламед Вадим Борисович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - Управління), з такими вимогами:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті поточної пенсії позивачці та недоотриманої пенсії з 01.08.2023 на її особистий банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Акцент-Банк»;

- зобов`язати відповідача здійснювати виплату поточної пенсії позивачки, в тому числі суму недоотриманої пенсії з 01.08.2023 на визначений нею банківський рахунок № НОМЕР_1 , який відкрито в АТ Акцент-Банк .

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 громадянка України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий органом 1200, 24.07.1996.

27.10.1996 позивачка виїхала з України до Ізраїлю на постійне місце проживання.

04.12.2019 була проголошена постанова Першого апеляційного адміністративного суду у справі № 360/1889/19, якою зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком, з урахуванням заробітної плати для обчислення пенсії, стажу зазначеного у трудовій книжці, як непрацюючому пенсіонеру з 29.09.2017.

Виплата пенсії здійснювалася на рахунок позивачки у АТ Ощадбанк.

25.11.2024 отримано лист відповідача № 8912-8665/А-02/8-1200/24, яким відповідач відмовив у виплаті пенсії на банківський рахунок позивача. Відповідач мотивував відмову тим, що для виплати пенсії через поточні рахунки в банках позивачка має особисто подати заяву про виплату пенсії. Крім цього, з листа від 25.11.2024 позивачка дізналась, що її пенсія призупинена на підставі п.16 Порядку № 1596 з 01.08.2023.

Станом на теперішній час, відповідач не здійснив жодних дій щодо виплати пенсії позивачки на вказаний банківський рахунок.

Незважаючи на заяву представника позивача від 01.11.2024 та її особисту заяву, засвідчену нотаріально з апостилем (додаток 4), відповідач безпідставно не виплачує пенсію на банківський рахунок позивачки № НОМЕР_1 у АТ Акцент Банк.

Порядок виплати пенсій, затверджений постановою КМУ № 1596 від 30.08.1999, прийнятий до рішення Конституційного Суду України, яким скасовано дискримінаційні положення щодо пенсіонерів, які проживають за кордоном. Спеціальне законодавство для таких пенсіонерів ще не прийнято. Тому Порядок слід тлумачити таким чином, щоб його положення дозволяли досягти основної мети Закону про пенсії забезпечення соціального захисту громадян, які мають право на пенсію.

На думку представника, ОСОБА_1 має право звертатися до відповідача через представників, саме так як і з питань поновлення чи призначення пенсії (постанови Верховного Суду від 31.10.2019 у справах № 160/7699/18, № 208/3325/17, від 05.02.2019 у справі № 501/28/17). При цьому, відсутні вимоги щодо особистого звернення до Пенсійного фонду та заборона надсилання заяви поштою (постанови Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 757/12134/14-а, від 17.07.2018 у справі № 211/1789/17, від 18.09.2018 у справі № 522/535/17, від 31.01.2019 у справі № 520/9721/16-а, від 08.08.2019 у справі № 426/7157/16-а, від 12.03.2019 у справі № 441/1239/17).

Вважаючи такі дії відповідача протиправними та такими, що суперечать вимогам законодавства України, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо не виплати пенсії ОСОБА_1 , на визначений у заяві від 01.11.2024 № ВЕБ-12001-Ф-С-24-176389 банківський рахунок.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести виплату пенсії ОСОБА_1 , в тому числі недоотриманої з 01.08.2024, на визначений у заяві від 01.11.2024 № ВЕБ-12001-Ф-С-24-176389 банківський рахунок.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що пенсію у період з 29.09.2017 по 31.07.2023 ОСОБА_1 отримувала на банківський рахунок НОМЕР_2 , зазначений заяві від 14.11.2019.

Останнім місяцем нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 є липень 2023 року, у якому до виплати нараховано пенсію в сумі 1934, 00 грн.

Відповідно до пункту 16 Порядку № 1596 якщо суми пенсії та грошової допомоги одержуються за довіреністю більш як один рік або не одержуються з поточного рахунка більш як один рік, уповноважений банк зобов`язаний повідомити про це відповідному органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, а одержувач подати нову заяву до органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення згідно з вимогами, визначеними в пункті 10 цього Порядку.

У разі невиконання одержувачем цієї умови орган Пенсійного фонду або орган соціального захисту населення припиняє перерахування пенсії та грошової допомоги на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку та проводить виплату через національного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України в установленому порядку.

Згідно з вимогами пункту 4 частини 1 статті 49 Закону № 1058-ІV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, в тому числі у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд.

22.06.2023 за вхід. № 2646/8 відповідачем зареєстровано лист АТ «Державний Ощадний банк України» від 22.06.2023 № 110.14-20/28792/2023/БТ, яким надано інформацію за період з 01.06.2022 по 31.05.2023 по клієнтам, за рахунками яких суми пенсій та грошової допомоги одержуються за довіреністю більше як один рік або не одержуються більше як один рік, у тому числі щодо позивача.

У зв`язку з отриманням повідомлення від АТ «Державний Ощадний банк України» про те, що ОСОБА_1 пенсійні кошти не одержувалися з поточного рахунку більше року, з 01.08.2023 відповідно до пункту 16 Порядку № 1596 припинено перерахування пенсії ОСОБА_1 . Окремого рішення щодо припинення перерахування пенсії ОСОБА_1 відповідачем не приймалось.

Лист АТ «Державний ощадний банк України» від 22.06.2023 № 110.14-20/28792/2023/БТ дає змогу суду перевірити правомірність припинення відповідачем нарахування та виплати пенсії позивачу з 01.08.2023 та надати цим обставинам правову оцінку.

Відповідач стверджує, що підставою для виплати пенсії через поточні рахунки в банках є заява про виплату пенсії або грошової допомоги, яка може бути подана пенсійному органу відповідно до пункту 10 Порядку № 1596 трьома шляхами: або особисто пенсіонером до органу Пенсійного фонду, або до органу Пенсійного фонду України в електронній формі через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням засобів кваліфікованого електронного підпису, або від установи уповноваженого банку, а органи Пенсійного фонду України уповноважені здійснювати виплату пенсії через поточні рахунки в банках у разі наявності заяви про виплату пенсії або грошової допомоги (бланк якої є Додатком № 1 до Порядку № 1596).

Здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 неможливо у зв`язку з відсутністю заяви, поданої відповідно до пунктів 1.1 та 1.2 Порядку № 22-1, про виплату пенсії через банківський рахунок відповідно до вимог п. 10 Порядку № 1596.

Виплату пенсії ОСОБА_1 можливо поновити у разі подання нею заяви про поновлення виплати пенсії та заяви про виплату пенсії на поточні рахунки в уповноважених банках відповідно до пункту 10 Постанови № 1596.

01.11.2024 ОСОБА_2 через особистий кабінет на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України подав заяву ВЕБ-12001-Ф-С-24-176389, у якій просив (далі як у документі): «Прошу Вас перераховувати її пенсію на особистий банківський рахунок реквізити, якого зазначені далі: одержувач ОСОБА_1 Ідентифікаційний номер НОМЕР_3 Банк: АТ АКЦЕНТ БАНК.

Заяву від 01.11.2024 подано в електронній формі через особистий кабінет користувача ОСОБА_2 на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, якій належить ОСОБА_2 .

Таким чином, з урахуванням приписів пункту 12 частини першої статті 1 Закону України від 05.10.2017 № 2155-VIII «Про електронні довірчі послуги», сканована копія (в форматі PDF) заяви про поновлення виплати пенсії на поточний банківський рахунок від 20.09.2024, долучена до заяви ВЕБ-12001-Ф-С-24-176389 від 01.11.2024, надійшла через особистий кабінет ОСОБА_2 на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України та підписана з використанням кваліфікованого електронного підпису ОСОБА_2 , вважається непідписаною позивачем, а отже, не має юридичної сили та не може бути кваліфікована як волевиявлення пенсіонера на перерахунок пенсії.

Заяву від 01.11.2024 зареєстровано відповідачем 04.11.2024 з вхід. № 8665/А-1200-24.

Слід зазначити, що сканована копія (в форматі PDF) заяви про поновлення виплати пенсії на поточний банківський рахунок від 20.09.2024, долучена до заяви ВЕБ-12001-Ф-С-24-176389 від 01.11.2024, містить на собі підпис ОСОБА_1 , однак, не містить підпису особи уповноваженого банку.

Отже, сканована копія (в форматі PDF) заяви про поновлення виплати пенсії на поточний банківський рахунок від 20.09.2024 не відповідає формі, наведеній у Додатку № 1 до Порядку № 1596.

За таких до заяви ВЕБ-12001-Ф-С-24-176389 від 01.11.2024 представником позивача не додано заяви про виплату пенсії або грошової допомоги (бланк якої є Додатком № 1 до Порядку № 1596).

Відповідач зазначає, що до як до заяви ВЕБ-12001-Ф-С-24-176389 від 01.11.2024, так і до доданої до неї заяви про поновлення виплати пенсії на поточний банківський рахунок від 20.09.2024 не долучено паспорта громадянина України ОСОБА_1 або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує її вік, і визначеного законодавством документа, необхідного для з`ясування місця її проживання, як то передбачено Порядком № 1596.

Таким чином, ОСОБА_2 , звертаючись 01.11.2024 через особистий кабінет на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України в інтересах ОСОБА_1 , заяви про виплату пенсії або грошової допомоги не надавав.

Отже, позивачем та його представником не дотримано вимог Порядку № 22-1, Порядку № 1596.

Заяву від 01.11.2024 розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та листом від 25.11.2024 № 8912-8665/А-02/8-1200/24 надано роз`яснення щодо порядку подання заяви про поновлення виплати пенсії.

Представник позивача надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої без змін.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

ОСОБА_1 , є пенсіонером за віком з 29.09.2017, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон, карткою платника податків та протокольним рішенням № 89 від 20.12.2019.

Судом встановлено, що 01.11.2024 адвокат Меламед Вадим Борисович звернувся в інтересах ОСОБА_1 із заявою № ВЕБ-12001-Ф-С-24-176389 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якій просив перераховувати її пенсію на особистий банківський рахунок реквізити, якого зазначені далі: одержувач ОСОБА_1 Ідентифікаційний номер НОМЕР_3 Банк: АТ АКЦЕНТ - БАНК рахунок одержувача № НОМЕР_1 МФО банку 307770, код ЄДРПОУ банку 14360080. Ця заява разом з додатками подається через вебпортал Пенсійного фонду за допомогою кваліфікованого електронного підпису.

Листом від 25.11.2024 № 8912-8665/А-02/8-1200/24 було повідомлено про те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку як отримувач пенсії за віком на загальних умовах, якої з 01.08.2023 призупинено за нормами пункту 16 Порядку № 1596 на підставі інформації, наданою філією Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» щодо клієнтів, за рахунками яких суми пенсій та грошової допомоги не одержуються більше як один рік. Для поновлення виплати пенсії запропоновано ОСОБА_1 подати заяву про поновлення пенсії (форма заяви наведена в додатку 1 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1), надіслати засобами поштового зв`язку на адресу: вул. Воскресенська, буд. 41, м. Дніпро, 49001 або вул. В`ячеслава Чорновола, буд. 157, м. Черкаси, 18003 - для Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області. До заяви про поновлення пенсії необхідно обов`язково долучити: копію документу, що підтверджує право на проживання в державі перебування (з перекладом); оригінал документу про посвідчення факту, що фізична особа є живою; копію чинного документу громадянина України, що посвідчує особу; копія документу про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків; реквізити карткового рахунку в форматі IBAN уповноваженого банку України (додаток 1 до Порядку № 1596).

При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Поряд з цим, порядок нарахування та виплати пенсії встановлені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно із частинами 3, 4 статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами.

У тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Статтями 49, 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV визначалось, що виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачене міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого дана Верховною Радою України. У разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, виплачується за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання.

Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Також, згідно із частиною 2 статті 49 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому статтею 46 цього Закону.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом. З 07 жовтня 2009 року виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону №1058-ІV. Із цього часу орган Пенсійного фонду має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Водночас, відсутність чіткого законодавчого механізму щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне проживання за межі України, призвело до ситуації, за якої громадяни України були позбавлені можливості отримувати належні їм пенсійні виплати, або створювалися умови за яких пенсіонерам, які проживають за межами України, для отримання належних їм пенсійних виплат необхідно було докласти значних зусиль, зокрема, звертатись до суду.

Слід враховувати, що згідно із пунктами 1.1 - 1.2 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 № 22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення, продовження пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4); заява про припинення виплати пенсії у зв`язку з тимчасовим проживанням за кордоном (додаток 9) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, про припинення виплати пенсії у зв`язку з тимчасовим проживанням за кордоном може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

Заява про виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок пенсіонера в банку подається заявником згідно із Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596.

Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням, продовженням виплати пенсії, припиненням перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отриманням пенсії за місцем фактичного проживання, продовженням виплати пенсії за довіреністю, виплатою частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплатою пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведенням виплати пенсії за новим місцем проживання, у зв`язку із працевлаштуванням (звільненням), початком (припиненням) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, припиненням виплати пенсії у зв`язку з тимчасовим проживанням за кордоном вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів) (абзац 7 пункту 1.8 розділу І Порядку № 22-1).

Таким чином, суд приходить до висновку, що жодне із положень Порядку № 22-1 не містить обов`язку пенсіонера звертатись із заявою про виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок пенсіонера в банку особисто.

Вжитий у пункті 1.2 Порядку №22-1 термін «заявник» дає підстави стверджувати, що таким заявником може бути і представник за довіреністю. Існуючі «загальні» норми Порядку не повинні тлумачитись Пенсійним фондом з надмірним формалізмом, зважаючи на те, що не проведення виплати пенсії таким особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів.

Очевидним є те, що необхідність приїзду людей похилого віку, які виїхали на постійне проживання за межі України, виключно з метою особистого звернення до Пенсійного органу задля виправлення помилки, допущеної державою, є додатковим тягарем для таких осіб і не сприяє відновленню їх порушеного права. Такий підхід суперечить тезам, покладеним Конституційним Судом України в основу рішення від 07.10.2009 № 25-рп/2009.

Аналогічний правовий висновок сформовано Верховним Судом у постанові від 20.01.2022 у справі № 280/4551/21, який відповідно до частини 5 статті 242 КАС України підлягає врахуванню у цій справі.

У контексті спірних правовідносин, суд вважає за необхідне враховувати, що питання (спір) стосовно поновлення позивачу виплати пенсії за віком є вирішеним в адміністративній справі № 360/1889/19.

Також, у цій адміністративній справі не перевіряється порядок виконання рішень судів, які набрали законної сили, або ж дії/бездіяльність відповідача в порядку судового контролю за виконанням цих рішень.

Суд зазначає, що спірні правовідносини у цій справі стосуються виключно перерахування позивачу поновленої пенсії на визначений рахунок у банку. Інших вимог у позові не заявлено.

Механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам, у тому числі допомоги на поховання і сум пенсій, грошової допомоги, недоотриманих у зв`язку із смертю одержувача, особам, які мають право на отримання таких виплат, головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення місцевих держадміністрацій, виконавчого органу міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, центрами з нарахування та здійснення соціальних виплат, а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів, шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги, а у разі їх смерті - на поточні рахунки осіб, які мають право на отримання допомоги на поховання та недоотриманої суми пенсії, грошової допомоги, в уповноважених банках, визначений Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 (далі - Порядок № 1596).

Згідно із пунктами 5, 6 Порядку № 1596 уповноважені банки проводять операції з відкриття поточних рахунків, зарахування сум пенсій та грошової допомоги, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на поточні рахунки і їх виплати відповідно до зобов`язань, визначених додатком до Порядку відбору банків, через які здійснюється виплата пенсій, грошової допомоги, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням та заробітної плати працівникам бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. № 1231, та укладених договорів, передбачених пунктом 3 цього Порядку.

Одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 1596 заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) або заява про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка (додаток 4) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України.

Заява про виплату пенсії або грошової допомоги може прийматися органом Пенсійного фонду України або органом соціального захисту населення через установи уповноваженого банку, зокрема, в електронній формі з накладенням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису відповідно до вимог Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», одержувача та уповноваженого працівника банку.

Заява приймається за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує її вік, і визначеного законодавством документа, необхідного для з`ясування місця її проживання, та реєструється в установленому порядку.

У разі отримання від одержувача заяви про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка орган Пенсійного фонду України або орган соціального захисту населення інформує одержувача про необхідність укладення договору банківського рахунка із зазначеним у заяві уповноваженим банком.

Уповноважений банк може відмовити у відкритті поточного рахунка одержувачу з підстав, визначених законодавством та/або нормативно-правовими актами Національного банку, або у разі надання не в повному обсязі та/або недостовірної інформації чи документів, що містять недостовірну/неправдиву інформацію, та/або будь-яких інших відомостей, необхідних уповноваженому банку для відкриття поточного рахунка згідно з вимогами законодавства та/або нормативно-правових актів Національного банку, про що повідомляє відповідному органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення із зазначенням причин відмови у відкритті рахунка для інформування одержувача або подання відсутньої/уточнювальної інформації, відсутніх відомостей та/або документів.

Позивач скористалась своїм правом та через представника подала органу Пенсійного фонду України заяву про виплату пенсії на її банківський рахунок.

Щодо посилань відповідача на неналежну форму заяви про виплату пенсії на банківський рахунок, суд вважає за необхідне вказати, що Верховним Судом у постанові від 30.05.2018 у справі № 537/3480/17 зроблено висновок, що зазначаючи про недотримання порядку звернення до Пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, суд апеляційної інстанції припустився формалізму, оскільки, по-перше, зі змісту заяви вбачається, що вона містить всю необхідну інформацію, що передбачена і заявою встановленого зразка, а, по-друге, з огляду на відповідь УПФ, неналежна форма заяви не була підставою для відмови.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що існуючі норми матеріального права, не повинні тлумачитись Пенсійним фондом з надмірним формалізмом, позбавляючи пенсіонерів гарантованого права на отримання пенсії з формальних підстав.

До того ж, врегульований на законодавчому рівні порядок відкриття рахунків у національній та іноземній валюті покладає на банк відповідальність за достовірність даних, внесених уповноваженим працівником банку до заяви про виплату пенсії щодо проведення у повному обсязі ідентифікації одержувача під час відкриття рахунку.

Відтак, отримавши відповідну заяву про виплату пенсії на визначений банківський рахунок, відкритий в АТ АКЦЕНТ - БАНК, відповідач безпідставно не прийняв таку заяву та не здійснив зміну платіжних реквізитів щодо рахунку позивача, на який слід здійснювати виплату пенсії.

Щодо інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вищевикладені факти та обставини є безумовною підставою для висновків суду про протиправність бездіяльності відповідача, а інші доводи не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушених прав, то суд зауважує, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Враховуючи встановлені судом обставини та наведені вище правові висновки, суд дійшов висновку, що відповідач допустив бездіяльність, яка порушила права позивача, за захистом яких вона звернулась до суду з цим позовом.

Відповідно, суд вважає за необхідне визнати таку бездіяльність протиправною, оскільки саме такий спосіб захисту відповідатиме об`єкту порушених прав позивача.

Таким чином, належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача буде прийняття рішення про:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не виплати пенсії позивачу на визначений у заяві від 01.11.2024 № ВЕБ-12001-Ф-С-24-176389 банківський рахунок;

- зобов`язання відповідача провести виплату позивачу пенсії, в тому числі недоотриманої з 01.08.2023, на визначений у заяві від 01.11.2024 № ВЕБ-12001-Ф-С-24-176389 банківський рахунок.

Стосовно позовних вимог зобов`язати відповідача з формулюванням «здійснювати виплату», суд зазначає таке.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З аналізу викладеного вбачається, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб факт порушення був обґрунтованим. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Враховуючи вищезазначене, судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливе їх порушення в майбутньому.

У той же час, суд зауважує, що пред`явлення позовної вимоги шляхом її формулювання «зобов`язати відповідача здійснювати виплату поточної пенсії» є передчасним та не підлягає задоволенню, оскільки має на меті вчинення дій на майбутнє, а суд вирішує спір щодо правовідносин, які вже виникли.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з обранням належного способу захисту порушених прав позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Шестимісячний строк звернення до суду не пропущений.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року у справі № 360/87/25 залишити без змін.

Повне судове рішення 17 вересня 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

А. В. Гайдар