Справа № 484/3889/25
Суддя: Маржина Т. В.
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 484/3889/25
Провадження № 2-а/484/52/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого - судді Маржиної Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

16.07.2025 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Єрмоленко А.В. звернувся до суду з наданим позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП, мотивуючи тим, що він 02.07.2025 року прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою отримання відстрочки від мобілізації відповідно до п.13 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», де написав відповідну заяву, долучивши до неї копії необхідних документів. Відстрочка була надана позивачу до 07.08.2025 року, про що внесено відповідні відомості до військово-облікового документа № 9. В подальшому посадові особи Відповідача повідомили, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 та склали відносно нього постанову № 736 про адміністративне правопорушення від 07.07.2025 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП. У вищевказаній Постанові зазначено, що 02.07.2025р. о 12 год. 45 хв. під час дій особливого періоду та під час здійснення заходів мобілізації до ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час проведення звірки облікових даних виявлено вчинене адміністративне ним правопорушення, а саме ОСОБА_1 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 07.12.2024 року о 14:00 годині по повістці № 1458895, що була створена автоматично 27.11.2024 року та направлена за задекларованою раніше адресою його місця проживання: АДРЕСА_1 , рекомендованим поштовим відправленням 850 без поважних причин, не виконував правила військового обліку, встановлені законодавством, чим порушив вимоги ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП. Накладено штраф у сумі 17 000 грн. Однак вважає наведену постанову незаконною та винесеною безпідставно, оскільки жодних повісток від ТЦК та СП він не отримував, з електронного військово-облікового документу додатку «Резерв+» вбачається, що ОСОБА_1 має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації за п.13 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зазначено його місце проживання, номер телефону та наявна інформація про те, що дані уточнено вчасно. Жодних доказів направлення позивачу повістки поштовим відправленням відповідачем не надано. Крім того, ОСОБА_1 отримав відстрочку від мобілізації саме з причини, що здійснює догляд за хворою матір`ю, яка має інвалідність, тож постійно знаходиться разом з нею за зареєстрованим місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Доказів отримання позивачем повістки про явку до Відповідача на 07.12.2024 року або ж відмови від отримання такої повістки Відповідачем не надано. Тож належним чином позивачу повістка про виклик не вручалась, тобто Позивач належним чином не був повідомлений про направлення повістки № 1458895 та про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», що виключає вину Позивача, так як і притягнення його до адміністративної відповідальності за даним фактом. Крім того, представниця зазначила, що наприкінці червня 2024 р. на початку липня 2024 р. ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 задля уточнення своїх персональних даних. До його військово-облікового документу (військового квитка серії НОМЕР_1 ) був вклеєний він-код та зроблений відповідний запис з проставлянням печатки на сторінці № 26 військового квитка. 03.12.2024 року ОСОБА_1 шляхом телефонного дзвінка був запрошений до ІНФОРМАЦІЯ_2 для видачі йому посвідчення УБД та нагороди його Нагрудним знаком «Ветеран війни Учасник бойових дій». Тобто позивач, навіть не знаючи про наявність повістки, прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 03.12.2024 р., а відповідно до норм чинного законодавства України відсутні обмеження щодо прибуття до ТЦК раніше зазначеного у повістці терміну, тож це не є порушенням. Також у протоколі про адміністративне правопорушення № 554 від 02.07.2025 р. та в оскаржуваній Постанові № 736 від 07.07.2025 р. не зазначено та не конкретизовано, що саме порушив Позивач та в чому саме полягає адміністративне правопорушення, яке було скоєно Позивачем, а саме яка з повісток йому направлялася: для уточнення облікових даних, на проходження медкомісії, на призов (мобілізацію), на військові збори. За таких обставин представниця позивача просила визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення № 736 від 07.07.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 21.07.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрите провадження в наданій справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження на підставі ст. 257 КАС України, без виклику сторін, за наявними матеріалами справи, з урахуванням особливостей провадження, визначених ст. 286 КАС України.

04.08.2025 року відповідач надіслав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває в ІНФОРМАЦІЯ_2 на загальному обліку військовозобов`язаних з 01.07.2024 року у званні «старший солдат», вид обліку: рядовий, сержантський і старшинський склад запасу. Факт вчиненого правопорушення підтверджують свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про що зроблено запис у протоколі. Протокол про адміністративне правопорушення позивачем було підписано та отримано, а також надано пояснення, в якому він не заперечує (спростовує) факт неявки по повістці №1458895 на встановлену дату, зазначаючи, що «не знав про її наявність, на руки не отримував». Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою ТЦК та СП під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила ТЦК та СП іншої адреси місця проживання. Так, згідно повернутого корінця поштового рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 850, повістка не була отримана, згідно відмітки АТ «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою», також згідно відтиску штемпеля АТ «Укрпошта» дане поштове відправлення повернуто відправнику ІНФОРМАЦІЯ_4 07.12.2024 року. Вважає, що працівниками пошти у період часу з 03.12.2024 року по 06.12.2025 року, було вчинено всі необхідні передбачені Законом дії для вручення ОСОБА_1 повістки ІНФОРМАЦІЯ_5 і по закінченню (збігу) терміну - 31.01.2025 року поштове відправлення повернуто відправнику ІНФОРМАЦІЯ_4 . Позивач 02.07.2025 року звернувся до комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою отримання відстрочки від мобілізації відповідно до п.13 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як особі зайнятою доглядом за своєю матір`ю з інвалідністю II групи. Комісією його заява була розглянута, та відповідно до Закону надана відстрочка відповідно протоколу № 47 від 03.07.2025 року на строк до 07.08.2025 року. Після того як 07.12.2024 року ОСОБА_1 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , 17.12.2024 року його статус змінено на «порушник військового обліку», після чого 17.12.2024 року було сформовано і направлено звернення до органів поліції про розшук та доставлення військовозобов`язаного ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 . На підставі звернення до органів поліції про розшук та доставлення військовозобов`язаного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є порушником військового обліку з 17.12.2024 року, останній прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 02.07.2025 року о 12:22 год., про що зазначено в журналі обліку відвідувачів. Отже правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, скоєно 07.12.2024 року у момент коли позивач не з`явився за повісткою № 1458895 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке зафіксовано протоколом про адмінистративне правопорушення 02.07.2025 року, тобто правопорушення передувало в часі. Вважає, що уточнення військових облікових даних є не правом, а обов`язком військовозобов`язаного, за порушення якого може наставати відповідальність, а відтак в діях (бездіяльності) громадянина ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності та відповідно застосовано адміністративне стягнення у вигді штрафу в сумі 17 000 грн., а отже при прийнятті рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_6 діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, належним чином оцінив обставини справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення у порядку, визначеному КУпАП, прийняв рішення, яке відповідає вимогам Закону, а тому прийняте відносно ОСОБА_1 рішення щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, та накладення адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн. є законним та обгрунтованим.

Ухвалою суду від 06.08.2025 року за клопотанням представниці позивача Єрмоленко А.В. зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_6 надати суду інформацію про те, коли саме (в яку дату) до військового квитка ОСОБА_1 було вклеєно він-код та зроблено відповідний запис на сторінці № 26 військового квитка; надати підтвердження або спростування факту присутності ОСОБА_1 у ІНФОРМАЦІЯ_4 03.12.2024 з 09:00 год. до 10:25 год. при отриманні посвідчення УБД та нагороди його Нагрудним знаком «Ветеран війни Учасник бойових дій», з наданням відповідних доказів: записів в журналі реєстрації, відеозаписів з камер відеоспостереження тощо.

18.08.2025 року представниця позивача Єрмоленко А.В. подала до суду клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якому зазначила, що розрахунок та деталізація витрат на професійну правничу допомогу буде надана відповідно до ч.7 ст. 139 КАС України.

Ухвалою суду від 18.08.2025 року за клопотанням відповідача розгляд справи відкладено на 18.08.2025 року з метою забезпечення виконання відповідачем вимог ухвали суду про витребування доказів.

20.08.2025 року від відповідача до суду на виконання вимог ухвали суду від 06.08.2025 року надійшла заява, в якій він зазначив, що відповідно до книги обліку відвідувачів, згідно із датою зазначеною в ухвалі суду, а саме 03.12.2024 року з 09:00 год. по 10:25 год. позивача ОСОБА_1 не було зареєстровано як відвідувача ІНФОРМАЦІЯ_2 . Натомість дані відомості, які зазначені в ухвалі суду, було внесено до військово-облікового документу позивача раніше - 01.07.2024 року при особистій явці ОСОБА_1 , про що є відповідний запис в книзі обліку відвідувачів, де зазначено що ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 01.07.2024 року до каб. 12 (відділ обліку та бронювання) о 10:38 год. та вибув о 13:06 год. Також згідно відомостей AITC «Оберіг», які підтверджують факт явки ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме у відділ який здійснює (проводить) звірку та підтвердження особистих даних військовозобов`язаних 01.07.2024 року об 11:26 год було зафіксовано факт «звірка даних при особистій явці». Отже на підставі вищевикладених фактів та доданих до них доказів вказав, що факти, про які зазначає позивач та його представниця, а також зазначені в ухвалі суду, мали місце бути, але в інші дати, а саме 01.07.2024 року, а не як зазначено в ухвалі суду 03.12.2024 року. На підтвердження своєї позиції надав копію записів книги обліку відвідувачів та витяг з АІТС «Оберіг».

18.09.2025 року до початку розгляду справи до суду надійшло клопотання представниці позивача Єрмоленко А.В., в якому вона просила витребувати у відповідача інформацію про те, коли (в яку дату та в який час) Позивач ОСОБА_1 знаходився в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 при отриманні посвідчення УБД та нагороди його Нагрудним знаком «Ветеран війни Учасник бойових дій», а також надати докази отримання Позивачем посвідчення УБД та нагороди - Нагрудного знаку «Ветеран війни Учасник бойових дій»: розписку в отриманні посвідчення та нагрудного знаку із зазначенням дати та часу отримання, записи з камер відео спостереження, оскільки такі докази мають значення для вирішення наданої справи.

Ухвалою суду від 18.09.2025 року в задоволенні клопотання представниці позивача Єрмоленко А.В. про витребування доказів відмовлено.

Сторони, їх представники належним чином повідомлені про розгляд справи.

Інші заяви по суті справи від сторін та їх представників до суду не надходили.

Вирішуючи справу у письмовому провадженні в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, з врахуванням позицій сторін, викладених у заявах по суті справи, на основі наданих сторонами доказів, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.1992 року № 2232-ХІ1 «Про військовий обов`язок і військову службу».

Приписами ст. 65 Конституції України та ч.1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно положень ч.9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Нормативними положеннями ст. 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України" , "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно положень ч.1 ст. 1 Закону України «Про оборону України» терміни «особливий період» та «воєнний стан» вживаються у наступному значенні.

Особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Законом України № 1126-VII від 17.03.2014 року затверджено Указ Президента України «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 р. дію якого продовжено.

Законом України № 2105-ІХ від 03.03.2022 року затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 р. № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», дію якого продовжено.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку' з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно положень ч.3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає: взяття громадян на військовий облік, виконання військового обов`язку в запасі, дотримання правил військового обліку.

Положеннями ч.9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено наступне: щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники, призовники, військовослужбовці, військовозобов`язані, резервісти. Військовозобов`язані це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; призовникам, військовозобов`язаним, резервістам та військовослужбовцям оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку. Форма, порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначаються Кабінетом Міністрів України, а для військовослужбовців - відповідно Міністерством оборони України. Міністерством внутрішніх справ України. Службою безпеки України, розвідувальними органами України. Управлінням державної охорони України та Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває в ІНФОРМАЦІЯ_4 на загальному обліку військовозобов`язаних з 01.07.2024 року у званні «старший солдат», вид обліку: рядовий, сержантський і старшинський склад запасу /а.с.57/.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є учасником бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , виданим 07.11.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_7 /а.с.35/.

Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП України встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Згідно вимог ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, а також прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно ст. 279 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зокрема, досліджуються докази.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до відомостей повістки № 1458895, що була створена автоматично 27.11.2024 року, ОСОБА_1 зобов`язано з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 07.12.2024 року о 14:00 годині /а.с.54/.

Дану повістку направлено засобами поштового зв`язку «Укрпошта» рекомендованим поштовим відправленням № 850 за задекларованою раніше адресою місця проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Відповідно до абзацу 1 пункту 30 Постанови Кабінету Міністрів від 16.05.2024 року № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» (далі Постанова № 560) повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до пункту 41-2 Постанови № 560, повістки, сформовані за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (у тому числі роздруковані), та повістки, оформлені на бланку, мають однакову юридичну силу.

Відповідно до абзаців 3 та 4 підпункту 2 пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресом місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресом задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Відповідно до абзаців 1-3 п. 34 Порядку повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання. У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних. У разі не уточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого задекларованого місця проживання.

Згідно абзаців 2 та 3 підпункту 2 пункту 41 Порядку, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

В обґрунтування правомірності винесення оскаржуваної постанови відповідач надає повернутий корінець поштового рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 850, згідно якого повістка не була отримана позивачем, що підтверджується наявною на ній відміткою АТ «Укрпошта» про те, що «адресат відсутній за вказаною адресою». Також згідно відтиску штемпеля АТ «Укрпошта» дане поштове відправлення було повернуто відправнику ІНФОРМАЦІЯ_4 07.12.2024 року /а.с.55, 56/.

Однак єдиним можливим способом перевірки та встановлення дійсних обставин руху поштового відправлення з направлення, доставлення та вручення повістки ТЦК та СП є саме відстеження номеру поштового відправлення за допомогою трекінгу сервісу АТ «Укрпошта».

З трекінгу поштового сервісу АТ «Укрпошта» вбачається, що дані про поштове відправлення за № 850 відсутні, оскільки не зареєстровані в системі /а.с.99/.

Відповідно до довідки № 3768, виданої 04.07.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п.13 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як чоловік, який зайнятий постійним доглядом за своєю матір`ю з інвалідністю ІІ групи (інвалідність встановлена до 01.08.2026 року) на строк до 07.08.2025 року /а.с.64/.

З наданої суду позивачем копії оскаржуваної постанови № 736 від 07.07.2025 року, вбачається, що 02.07.2025 р. о 12 год. 45 хв. під час дій особливого періоду та під час здійснення заходів мобілізації до ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час проведення звірки облікових даних виявлено вчинене адміністративне ним правопорушення, а саме ОСОБА_1 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 07.12.2024 року о 14:00 годині по повістці № 1458895, що була створена автоматично 27.11.2024 року та направлена за задекларованою раніше адресою його місця проживання: АДРЕСА_1 , рекомендованим поштовим відправленням 850 без поважних причин, не виконував правила військового обліку, встановлені законодавством, чим порушив вимоги ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП. Постановлено накласти на громадянина ОСОБА_1 штраф у сумі 17 000 грн. /а.с.31/.

Відповідно до статті 235 КУпАП повноваження по розгляду справ про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) покладено на Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу ч.1 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч.3 наведеної статті вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, стаття 210-1 КУпАП визначає відповідальність за порушення положень законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та визначає підвищену відповідальність у разі вчинення адміністративного правопорушення в особливий період.

Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації визначені у ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до ч. якої у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З матеріалів справи неможливо встановити дату, коли відповідачем було направлено на адресу позивача засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» рекомендованим поштовим відправленням повістку № 1458895, якою ОСОБА_1 зобов`язано прибути за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 07.12.2024 року о 14:00 годині, оскільки дані про поштове відправлення за № 850 відсутні, тому що не зареєстровані в системі АТ «Укрпошта».

Протилежного відповідачем не доведено жодними належними та допустимими доказами. Тож суд приходить до висновку про те, що позивач був об`єктивно позбавлений можливості прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 у визначений у повістці день 07.12.2024 року, оскільки йому не направлялася повістка рекомендованим поштовим відправленням за № 850.

Відомості, які містяться в матеріалах справи щодо ОСОБА_1 вказують на добросовісний характер поведінки позивача у відношенні військового обов`язку та відсутність наміру ухилення від відвідування ТЦК та СП.

В контексті даної справи, суд зауважує на суттєвому розмірі штрафу, тому на ТЦК та СП покладається вимога пересвідчитись у належному сповіщені особи про необхідність прибути за викликом. Підставою для накладення адміністративного стягнення можу бути визнана виключно умисна поведінка направлена на ухилення від обов`язку прибути по повістці. Відсутність доказів завчасного отримання повістки не може бути підставою для накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до обставин даної справи у відповідача не було належних доказів завчасного отримання позивачем повістки.

Встановлені під час судового розгляду справи обставини вказають на відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення (умисної протиправної бездіяльності), що є підставою для скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 № 736 від 07.07.2025 року та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно з вимогами ч.1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За принципами змагальності сторін і диспозитивності, закріпленими у статті 9 КАС розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладені положення чинного законодавства суд вважає посилання позивача на відсутність доказів у цій справі обґрунтованим. Оспорювана у справі постанова не відповідає визначеним у ст. 283 КУпАП вимогам. Відповідачем доводи позивача жодними доказами не спростовані.

Враховуючи вищевикладене, факт вчинення правопорушення позивачем не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи, а тому постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, на підставі п.3 ч.3 ст. 286 КАС України.

Оскільки позов задоволено повністю, а позивач при зверненні до суду з наданим позовом на підставі п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1 211 грн. 20 к.

Керуючись ст.ст. 2, 159, 241, 242, 244-246, 250, 262 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП, - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 736 від 07.07.2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 к.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення (ч.4 ст. 286 КАС України).

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення виготовлено 18 вересня 2025 року.

СУДДЯ: