Справа № 420/5165/25
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5165/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

Розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

18 лютого 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надіслана засобами поштового зв`язку 13.02.2025 року) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, у якій позивачка просить суд:

розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження;

визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в перерахунку пенсії «перехід на інший вид пенсії» за №14 від 14.01.2025 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, зарахувати ОСОБА_1 , до стажу державної служби періоди роботи на посадах в органах державної податкової служби з 21.02.1995 року по 07.12.2016 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, Закону України №889-VIII від 10.12.2015р., на підставі заяви від 10.01.2025 року, та здійснити їй перерахунок та виплату з 10 січня 2025 року виходячи із 60% від усіх сум оплати праці, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування: посадового окладу, надбавки за ранг, надбавки за вислугу років, надбавки за інтенсивність праці, надбавки за виконання особливо важливої роботи, місячної премії, інших виплат, відображених у довідках, виданих Головним управлінням Державної податкової служби в Одеській області: №5/15-32-10-02-12 від 07.01.2025 року, №6/15-32-10-02-12 від 07.01.2025 року з урахуванням раніше виплачених сум пенсії;

стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою суду від 24.02.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно ст. 262 КАС України; витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи позивача, що стосуються предмету та підстав позову.

В обґрунтування вимог позову зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10.01.2025 року звернулася до відділу обслуговування громадян №7 (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Одеській області із заявою щодо перерахунку «перехід на інший вид пенсії», а саме на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про державну службу». Після реєстрації, заява відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута Відділом перерахунків пенсій №3 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. За результатами розгляду заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято Рішення №14 від 14.01.2025 року про відмову в перерахунку пенсії «перехід на інший вид пенсії», а саме на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про державну службу», у зв`язку із відсутністю необхідного стажу державної служби станом на 01.05.2016 року. Позивачка вважає Рішення ГУ ПФУ в Донецькій області №14 від 14.01,2025 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

03.04.2025 року ГУПФ України в Донецькій області подало суду копії документів пенсійної справи позивачки та відзив на позовну заяву, у якому просило відмовити у задоволенні позову. У відзиві відповідач зазначив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області, як отримувач пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 з 06.06.2023. Позивач звернулась до Пенсійного фонду України із заявою від 10.01.2025 №183 про перерахунок «перехід на інший вид пенсії», а саме пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу». Звернення позивача були опрацьовані за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області. При опрацюванні заяви позивача від 10.01.2025 №183 встановлено, що позивач з 21.02.1995 по 07.12.2016 обіймала посаду в податкових та фіскальних органах. Посадовим особам податкової інспекції згідно до статті 343 Податкового кодексу України присвоюються спеціальні звання i відповідно ці посади не належать до посад, віднесених до категорії посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723, позивач не має необхідного стажу державної служби. З огляду на вищевикладене, відповідачем прийнято рішення №14 від 14.01.2025 про відмову в переведенні позивача на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку з відсутність необхідного стажу на посадах державної служби. Вимоги позивача здійснювати виплату пенсії державного службовця з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії видані Головним управлінням Державної податкової служби в Одеській області №5/15-32-10-02-12 від 07.01.2025 року, №6/15-32-10-02-12 від 07.01.2025 року вважає передчасним та задоволенню не підлягає, так як рішення з цього питання не приймалось. Зобов`язання перевести позивача на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», Пенсійний фонд України має виключну компетенцію в питаннях призначення та перерахунку пенсії. Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, на свій розсуд розраховувати страховий стаж, оскільки це є втручанням в дискреційні повноваження органів Фонду, якими останні наділені як юридичні особи публічного права. Обраний Позивачем спосіб захисту порушує дискрецію органів Фонду на визначення підстав, за яких призначається пенсія, здійснюється її перерахунок або приймається рішення про відмову в її призначенні та перерахунку. Відповідно до ч. 2 ст. 73 Закону № 1058 забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. Отже, оскільки Бюджетним кодексом України визначено, що бюджетні установи, до яких відноситься також і Пенсійний фонд є неприбутковими, а Законом № 1058 заборонено використання коштів на цілі, не передбачені цим законом, то у Пенсійного фонду відсутні необхідні кошти для сплати судового збору. Враховуючи вищевикладене Головне управління не порушувало прав, свобод та інтересів позивача, а діяло лише на підставі норм чинного законодавства України.

12.09.2025 року позивач подала пояснення по справі, у яких навела аргументи на спростування доводів відповідача.

Розглянувши наявні матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області, з 06.06.2023 як отримувач пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003.

10.01.2025 року позивач звернулась до Пенсійного фонду України із заявою від 10.01.2025 №183 про перерахунок «перехід на інший вид пенсії», а саме пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу». До заяви було додано паспорт, довідки про заробітну плату, довідка про присвоєння ідентифікаційного коду, трудова книжка (а.с.25-26).

Заява позивачки відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута Відділом перерахунків пенсій №3 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

За результатами розгляду заяви позивачки, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято Рішення №14 від 14.01.2025 року про відмову в перерахунку пенсії «перехід на інший вид пенсії», а саме на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про державну службу», у зв`язку із відсутністю необхідного стажу державної служби станом на 01.05.2016 року (а.с.27).

В оскаржуваному рішенні зазначено наступне: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), звернулась із заявою № 183 від 10.01.2025 до територіальних органів Пенсійного фонду України про переведення з пенсії за віком відповідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком відповідно Закону України Про державну службу. Відповідно до пунктів 10 і 12 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 -VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом (01.05.2016р.) займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначенних статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад, віднесених до категорій посад державних службовців. Крім того, така пенсія призначається за наявності, зокрема, в чоловіків 35 років страхового стажу та досягнення ними 62-річного віку.

Статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ визначені категорії посад державних службовців. Основним критерієм, який визначає підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону «Про державну службу» є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. Посади працівників органів державної податкової служби даною статтею не передбачені. Під час розгляду трудової книжки серії НОМЕР_2 виданої 10.08.1981 встановлено, що з 01.11.1995 гр. ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання інспектор податкової служби, отже станом на 01.05.2016 заявниця не займає посади державної служби. Враховуючи вищевикладене, прийнято рішення відмовити гр. ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком згідно до Закону України «Про державну службу», у зв`язку з відсутність законних підстав. Відповідно до ст. 23 № 1058 та ст. 16 Закону України Про звернення громадян у разі незгоди гр. ОСОБА_1 з прийнятим рішенням, воно може бути оскаржене до органу Пенсійного фонду України вищого рівня або в судовому порядку.

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови у переведенні з пенсії за віком на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» позивач вважає протиправним та за захистом своїх прав звернулась до суду.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Положеннями ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В свою чергу в п.6 ч.1 ст.92 Конституції України зазначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону України №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Положеннями частини 1 статті 24 Закону України №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 24 Закону України №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначаються Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Відповідно до положень ст. 46 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII визначені особливості стажу державної служби, а саме у частині 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Згідно пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Положеннями пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229 визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Таким чином, в даному випадку слід керуватись Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової служби.

Згідно з нормами п. 342.4 ст. 342 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Статтею 343 ПК України визначено, що посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються, зокрема, такі спеціальні звання: інспектор податкової служби I рангу; інспектор податкової служби II рангу; інспектор податкової служби III рангу, радник податкової служби III рангу.

Отже суд доходить висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію згідно ЗУ «Про державну службу».

Відповідно до записів в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , судом встановлено:

- Запис №12 від 21.02.1995 року прийнята на посаду старшого державного податкового інспектора відділу аудиту доходів конкурсній основі в порядку переведення з Кислицького сільпо за згодою між керівниками підприємств. Прийнято Присягу державного службовця.

- Запис №13 від 01.11.1995 року переведена на конкурсній основі на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу аудита доходів юридичних осіб.

- Запис №14 від 01.11.1995 року у відповідності з Постановою КМУ від 05.02.1992 року №559 «Питання державної податкової служби України» та ЗУ «Про внесення змін та доповнень в Закон України «Про державну податкову служб» з урахуванням висновку атестаційної комісії від 30.10.1995 року присвоєно спеціальне звання інспектор податкової служби II рангу.

- Запис №15 від 25.11.1996 року звільнена від займаної посади в порядку переводу на роботу до державної податкової інспекції в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі згідно з п.5 ст. 36 КЗпП України.

- Запис №16 від 26.11.1996 року прийнята на посаду головного держподаткового ревізора-інспектора відділу документальних перевірок колективних, суспільних, малих приватних підприємств в порядку переводу з державної податкової інспекції по Ізмаїльському району.

Ізмаїльська держана податкова адміністрація Одеської області перейменована в Ізмаїльську об`єднану держану податкову інспекцію Одеської області.

- Запис №17 від 18.05.1998 року переведена на посаду головного державного податкового інспектора відділу документальних перевірок юридичних осіб.

- Запис №18 від 19.11.1999 року відповідно до Постанови КМУ від 22.02.199 року №258 присвоєно спеціальне звання «Радник податкової служби 1 рангу».

- Запис №19 від 25.02.2002 року переведена на посаду головного державного податкового інспектора відділу документальних перевірок СПД - юридичних осіб управління податкового аудиту та валютного контролю.

Управління перейменовано на управління контрольно-перевірочної роботи.

- Запис №20 від 05.09.2005 року переведена на посаду головного державного податкового інспектора сектора документальних перевірок відділу контрольно-перевірочної роботи.

- Запис №21 від 02.12.2005 року переведена на посаду головного державного податкового інспектора відділу податку на прибуток.

- Запис №22 від 15.12.2005 року переведена на посаду головного державного податкового інспектора сектору адміністрування податку на прибуток відділу оподаткування юридичних осіб.

- Запис №23 від 20.02.2007 року переведена на посаду головного державного податкового інспектора відділу адміністрування податку на прибуток управління оподаткування юридичних осіб на період відсутності основного працівника.

- Запис №24 від 25.03.2008 року переведена на посаду головного державного податкового інспектора відділу адміністрування податку на прибуток.

- Запис №25 від 29.02.2012 року звільнена з посади у порядку переведення на роботу до Ізмаїльської об`єднаної державної податкової інспекції Одеської області Державної податкової служби.

- Запис №26 від 01.03.2012 року призначена на посаду головного державного податкового інспектора відділу адміністрування податку на прибуток управління оподаткування юридичних осіб у порядку переведення з Ізмаїльської об`єднаної держаної податкової інспекції.

- Запис №27 від 17.07.2013 року звільнена з посади у порядку переведення на роботу до Ізмаїльської об`єднаної держаної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області п.5 ст.36 КЗпП України.

- Запис №28 від 18.07.2013 року призначена на посаду заступника начальника відділу податку на прибуток, місцевих, ресурсних, рентних та неоподаткованих платежів управління оподаткування та контролю об`єктів операцій, як таку, що перебувала у кадровому резерві на цю посаду у порядку переведення з Ізмаїльської об`єднаної державної податкової інспекції Одеської області Державної податкової служби.

Присвоєно 11 ранг державного службовця.

- Запис №29 від 23.12.2013 року присвоєне спеціальне звання «Радник податкової та митної справи III рангу».

- Запис №30 від 23.05.2015 року звільнена з посади у порядку переведення на роботу до Ізмаїльської об`єднаної держаної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області п.5 ст.36 КЗпП України.

- Запис №31 від 26.03.2015 року призначена на посаду заступника начальника відділу податку на прибуток, місцевих, ресурсних, рентних та неоподаткованих платежів управління оподаткування юридичних осіб в порядку переведення з Ізмаїльської об`єднаної держаної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області.

- Запис №32 від 29.02.2016 року переведена на посаду головного державного інспектора відділу податку на прибуток управління податків і зборів з юридичних осіб у зв`язку із зміною структури та штатного розпису.

- Запис №33 від 07.12.2016 року звільнена з посади за угодою сторін п.1 ст.36 КЗпП України.

Будь які виправлення, дописки чи описки в записах трудової книжки відсутні. Наявні відповідні печатки та штампи відповідних органів.

Таким чином суд доходить висновку, що період роботи позивача в органах державної податкової служби з 21.02.1995 по 07.12.2016 зараховується до стажу державної служби, та складає 21 рік 9 місяців 16 днів.

Згідно з положеннями частин 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Отже, до 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 1 травня 2016 року, відповідно до статті 90 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Водночас, законодавством визначено певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.

Згідно з пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до положень пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статті 25 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 1 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч.3 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Станом на 1 травня 2016 позивач перебувала на державній службі та мала не менш як 21 рік стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (як встановлено вище), що є необхідним для призначення пенсії за віком згідно зі ст. 37 Закону № 3723-XII.

За таких обставин, суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №14 від 14.01.2025 року про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, Закону України №889-VІІІ від 10.12.2015 р. та наявність підстав для його скасування.

Щодо вимоги зобов`язального характеру, суд зазначає таке.

Як встановлено судом станом на день подання ОСОБА_1 заяви про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», позивач не перебувала на посаді державної служби та не працювала в інших установах, організаціях (відповідно до записів в трудовій книжці та наданих довідок).

Іншого відповідачем не доведено.

Так, у відповідності до довідок, виданих Головним управлінням ДПС в Одеській області №5/15-32-10-02-12 від 07.01.2025 року, №6/15-32-10-02-12 від 07.01.2025 року:

Довідка №5/15-32-10-02-12 від 07.01.2025 року про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) видана ОСОБА_1 про те, що вона працювала в Ізмаїльській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС в Одеській області на посаді головного державного інспектора, заробітна плата станом на 01.01.2025 року становить:

посадовий оклад 16400,00 грн.;

надбавка за ранг (державний службовець 6 рангу) - 500грн.;

надбавка за вислугу років (50%) (за стаж державної служби 21 рік) 8200,00 грн.;

Разом 25 100,00 грн.

Довідка №6/15-32-10-02-12 від 07.01.2025 року про складові заробітної для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби видана ОСОБА_1 для призначення згідно з пунктами 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону «Про державну службу» пенсії відповідно до ст.37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-Х1І «Про державну службу» про те, що середні розмірі надбавок, премій та інших виплат за грудень 2024 року, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, становили:

надбавка за інтенсивність праці - 14227,39 грн.;

надбавка за виконання особливо-важливої роботи - 1956,79 грн.;

премія місячна - 4177,78 грн.;

інші виплати - 6009,98 грн.;

Разом 26371,94 грн.

Зазначені довідки були додані позивачем до заяви про переведення з одного виду пенсії на інший від 10.01.2025 року.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (постанова ВС України від 16 вересня 2015 року у справі 826/4418/14).

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 р. (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява N 28924/04) констатував: " 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. theUnitedKingdom), пп. 28 - 36, SeriesN 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

Отже, враховуючи те, що позивач має не менше 21 року стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (як встановлено вище), що є необхідним для призначення пенсії за віком згідно зі ст. 37 Закону № 3723-XII, станом на 10.01.2025 року не працювала на посадах державної служби та звернулась до відповідача з заявою від 10.01.2025 року з дотриманням вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про зобов`язання зарахувати до стажу державної служби час роботи на посадах державної служби та призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з 10.01.2025 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому, суд вважає передчасними вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити позивачу перерахунок та виплату з 10 січня 2025 року виходячи із 60% від усіх сум оплати праці, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування: посадового окладу, надбавки за ранг, надбавки за вислугу років, надбавки за інтенсивність праці, надбавки за виконання особливо важливої роботи, місячної премії, інших виплат, відображених у довідках, виданих Головним управлінням Державної податкової служби в Одеській області: №5/15-32-10-02-12 від 07.01.2025 року, №6/15-32-10-02-12 від 07.01.2025 року з урахуванням раніше виплачених сум пенсії, оскільки в даному випадку відсутні об`єктивні підстави вважати, що після призначення пенсії з 10.01.2025 року будуть порушені права позивача та враховуючи, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Приписами ч.1 ст.139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір за подання даного позову у сумі 1211,20 грн., ці витрати згідно ч.1 ст.139 КАС України суд покладає на відповідача.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 260-262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №14 від 14.01.2025 року «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 », яким відмовлено їй у переведенні на пенсію за віком згідно до Закону України «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 час роботи на посадах в органах державної податкової служби з 21.02.1995 року по 07.12.2016 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, Закону України №889-VІІІ від 10.12.2015р., на підставі заяви від 10.01.2025 року та здійснити перерахунок та виплату їй пенсії згідно поданих разом із заявою Довідок ГУ ДПС в Одеській області від 07.01.2025 року з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1211(одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст.293, 295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (; адреса: площа Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84121).

Суддя М.М. Аракелян