Справа № 440/12205/24
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення касаційної скарги

17 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 440/12205/24

адміністративне провадження № К/990/37750/25

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Кравчука В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області

на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року (суддя Головка А.Б.) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2025 року (колегія у складів суддів П`янової Я.В., Присяжнюк О.В., Жигилія С.П.)

у справі № 440/12205/24

за позовом Лубенської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Північно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства, Державного агентства лісових ресурсів України

до Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1

про визнання протиправним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

Лубенська окружна прокуратура Полтавської області в інтересах держави в особі Північно-Схід-ного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства та Державного агентства лісових ресурсів України звернулася до суду з позовом до Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області (далі також- відповідач, скаржник), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 13.12.2023 № 2408 «Про розгляд подання Північно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства»;

- зобов`язати відповідача розглянути на сесії ради подання Північно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 29.09.2023 № 390-23 та прийняти за результатами розгляду рішення про віднесення земельних ділянок з кадастровими номерами :00:001:0011 (площею 5,1852 га), :00:001:0017 (площею 1,7126 га), :00:026:0075 (площею 14,4826 га), :00:021:0001 (площею 23,0461 га), :00:014:0016 (площею 10,4987 га), :00:018:0003 (площею 6,951 га), :00:003:0003 (площею 13,701 га), :00:002:0095 (площею 5,5201 га), :00:002:0042 (площею 3,7419 га) до самозалісених у порядку, визначеному ч.ч. 2, 3, 4 ст. 57-1 Земельного кодексу України.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.03.2025, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.08.2025, позов задоволений частково. А саме:

- визнано протиправним та скасовано рішення Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області від 13.12.2023 № 2408 «Про розгляд подання Північно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства»;

- зобов`язано Хорольську міську раду Лубенського району Полтавської області повторно розглянути на сесії ради подання Північно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 29.09.2023 № 390-23 та прийняти за результатами розгляду рішення з урахуванням висновків суду;

- відмовлено в задоволенні іншої частини позовних вимог.

12.09.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга відповідача, в якій останній з посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.03.2025 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 13.08.2025 в частині відмови у задоволенні позовних вимог, а натомість прийняти нове рішення про відмову у задоволенні відповідних позовних вимог.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.

Статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено право на касаційне оскарження.

Частиною 1 ст. 328 КАС України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

За правилами норм ч. 4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Отже, зміст наведених положень процесуального закону свідчить про те, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у ч. 1 ст. 328 КАС України, в касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт ч. 4 ст. 328 зазначеного Кодексу як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Водночас ч. 3 ст. 334 КАС України визначає, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Згідно з приписами ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Наведені положення процесуального закону дають підстави вважати, що суд касаційної інстанції може відкрити касаційне провадження виключно у випадках, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України, зазначених скаржником у касаційній скарзі. При цьому мотиви особи, що подає касаційну скаргу, щодо незгоди з судовим рішенням мають бути викладені з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при формуванні відповідного висновку.

Зокрема, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі п. 3 ч. 4 ст. 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Перевіркою поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що скаржник не навів обов`язкових умов у їх сукупності, передбачених для оскарження судового рішення в касаційному порядку за п. 3 ч. 4 ст. 328 КАС України. Так, відповідач не вказав як на конкретну норму права, щодо застосування якої у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду, так й на підстави необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (як то усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми тощо). Також скаржник не навів переконливих мотивів, у чому, на його думку, полягає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм права, щодо яких необхідний висновок Верховного Суду, та як такі відповідні норми права повинні були застосовуватись, виходячи із сукупності встановлених судами у справі обставин й досліджених доказів. Загалом зміст доводів касаційної скарги зводиться до опису фактичних обставин справи, цитування норм законодавства у поєднанні з незгодою скаржника із наданою судами попередніх інстанцій правовою оцінкою встановлених обставин і досліджених доказів, тобто - до їх переоцінки, що в розумінні ст. 341 КАС України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

У взаємозв`язку з цим слід зазначати, що суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (ч. 3 ст. 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (ч. 1 ст. 341 КАС України).

У той же час відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

За таких обставин касаційна скарга Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Керуючись ст.ст. 328, 330, 332, 359 КАС України, Верховний Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Повернути Хорольській міській раді Лубенського району Полтавської області касаційну скаргу на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2025 року у справі № 440/12205/24.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не перешкоджає особі, яка її подала, реалізувати право на повторне звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук