Справа № 420/34151/24
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/34151/24

Головуючий в 1 інстанції: Білостоцький О.В. Дата і місце ухвалення: 23.07.2025р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

при секретарі Гудзікевич Я.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами Одеської митниці та товариства з обмеженою відповідальністю «ТІМАК АГРО УКРАЇНА» на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 липня 2025 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТІМАК АГРО УКРАЇНА» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів, визнання протиправними та скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року задоволено позов ТОВ «ТІМАК АГРО УКРАЇНА» до Одеської митниці.

Визнано протиправними та скасовано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500390/2024/000200 та №UA500390/2024/000204.

Визнано протиправними та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500390/2024/000003/2 від 19.06.2024р. та №UA500390/2024/000004/1 від 25.06.2024р.

Стягнуто з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ТОВ «ТІМАК АГРО УКРАЇНА» суму сплаченого судового збору у розмірі 36 336,00 грн.

01.07.2025р. ТОВ «ТІМАК АГРО УКРАЇНА» звернулося до суду першої інстанції із заявою про компенсацію судових витрат у справі, в якій просило стягнути з Одеської митниці на його користь витрати, пов`язані із розглядом справи, в розмірі 83 990,00 грн., в тому числі: витрати на правничу допомогу в сумі 69 750,00 грн. та витрати за надання послуг з перекладу документів в сумі 14 240,00 грн.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 липня 2025 року заяву ТОВ «ТІМАК АГРО УКРАЇНА» задоволено частково.

Стягнуто з Одеської митниці на користь ТОВ «ТІМАК АГРО УКРАЇНА» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. та витрати на послуги перекладача у розмірі 14 240,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним додатковим рішенням, ТОВ «ТІМАК АГРО УКРАЇНА» подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу, судом першої інстанції порушено норми процесуального права. Зокрема, апелянт стверджує, що суд першої інстанції в додатковому рішенні не вказав жодних обставин, які б можна було врахувати для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, заявлених позивачем. Із змісту поданих позивачем документів, які підтверджують розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, слідує, що всі вони безпосередньо пов`язані з розглядом цієї адміністративної справи та були необхідними для супроводу справи в суді першої інстанції.

Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що даний адміністративний спір стосується оскарження рішень Одеської митниці про коригування митної вартості товарів, на підставі яких ТОВ «ТІМАК АГРО УКРАЇНА» надмірно сплатило ПДВ в розмірі 5 499 417,54 грн. Очевидно, що ця справа має важливе значення для позивача, як суб`єкта господарської діяльності, який поніс необґрунтовані фінансові витрати у вигляді переплати податків. Витрати на професійну правничу допомогу позивача в цій справі в розмірі 69750,00 грн. є належним чином доведеними первинними документами.

На підставі викладеного, ТОВ «ТІМАК АГРО УКРАЇНА» просить скасувати додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.07.2025р. з ухваленням по справі нового додаткового рішення про задоволення у повному обсязі заяви товариства про стягнення з Одеської митниці витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Одеська митниця подала письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу ТОВ «ТІМАК АГРО УКРАЇНА» залишити без задоволення. Митниця зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Митниця зазначила, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на правову допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості і верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним, враховуючи такі критерії як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторін.

В свою чергу, Одеська митниця також подала апеляційну скаргу на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.07.2025р., в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та грубе порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване додаткове рішення та відмовити в задоволенні заяви ТОВ «ТІМАК АГРО УКРАЇНА» про стягнення витрат, пов`язаних із розглядом справи.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що заява про ухвалення додаткового рішення апелянту не надсилалася, ухвала про прийняття такої заяви до розгляду судом не постановлялася, Одеська митниця не була повідомлена про час та місце розгляду заяви. Це позбавило апелянта можливості реалізувати право на подання заперечень, заяв та доказів, що є прямим порушенням ст.ст. 7, 9, 44, 45 та 252 КАС України.

Щодо стягнутої судом першої інстанції на користь позивача суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн., то апелянт зазначає, що гонорар представника позивача за надану правову допомогу у розмірі 8000,00 грн. є завищеним, становить надмірний тягар для відповідача, стягнення адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає критеріям розумності, співрозмірності, що не було враховано судом першої інстанції під час ухвалення додаткового рішення від 23.07.2025р. по справі №420/34151/24.

Не погоджується Одеська митниця із висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь ТОВ «ТІМАК АГРО УКРАЇНА» 14 240,00 грн. витрат на послуги перекладача. Зазначає, що сума витрат позивача із залученням перекладача пов`язана із приведенням позовної заяви та доданих до неї письмових доказів у відповідність до вимог КАС України, тобто переклад документів замовлений позивачем до відкриття провадження у справі, тому понесені позивачем витрати безпосередньо не були пов`язані з розглядом цієї справи. Крім того, перекладач допускається ухвалою суду за клопотанням учасника справи або призначається з ініціативи суду. Під час судового розгляду даної справи рішення про залучення до участі у справі перекладача не приймалося, ухвалою суду перекладач до справи допущений не був. До того ж, надання учасником до матеріалів справи письмових доказів з їх перекладом мовою, якою здійснюється адміністративне судочинство, не є тотожним поняттю залученню перекладача до справи в розумінні статті 71 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо зокрема судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною третьою статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Розподіл судових витрат визначено у статті 139 КАС України, зокрема:

- при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. (ч.1 цієї статті)

- розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. (ч.7 цієї статті).

- при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. (ч.9 цієї статі)

З наведеного вбачається, що склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку.

При цьому, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд першочергово має з`ясувати, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

В підтвердження понесення витрат на оплату послуг перекладача в розмірі 14240,00 грн. ТОВ «ТІМАК АГРО УКРАЇНА» надало суду рахунок на оплату №743 від 26.11.2024р. на суму 14 240 грн. (отримувач ФОП ОСОБА_1 , переклад 18 документів) та платіжну інструкцію №1999 від 30.11.2024р. на суму 14 240,00 грн. (призначення платежу: оплата рахунку №743 за послуги з перекладу по справі №420/3415/240).

Понесені позивачем витрати на перекладача у розмірі 14240,00 грн., пов`язані з виконанням вимог ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 11.11.2024р., якою позовну заяву ТОВ «ТІМАК АГРО УКРАЇНА» було залишено без руху, оскільки вона була подана без додержання вимог, встановлених статтею 161 КАС України, а саме: на підтвердження обставин та доводів, викладених у позовній заяві, було подано письмові докази, які викладені іноземною мовою та не були перекладені українською мовою. Позивачу встановлено строк для усунення недоліків, зазначивши спосіб усунення шляхом подання до суду належного офіційного перекладу документів, долучених до позовної заяви, що викладені іноземною мовою.

Відповідно до ст.254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Тобто, вказана норма надає право декларантам надавати документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. При цьому, митні органи можуть вимагати переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. І у такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Як вбачається з матеріалів справи, спірним питанням у даній справі не є мова документів, які подавались позивачем митному органу під час митного оформлення, що свідчить про те, що мова документів переклад яких було здійснено залученим перекладачем є офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування.

Тобто, під час проходження митного оформлення позивачу не потрібно було здійснювати переклад вказаних документів.

Необхідність в здійсненні перекладу документів виникла у позивача в наслідок порушення його прав та інтересів з боку Одеської митниці, під час звернення до суду за захистом таких прав та інтересів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що переклад документів, замовлений позивачем на виконання вимог ухвали суду від 11.11.2024р., якою позов було залишено без руху, на стадії відкриття провадження по справі, наданий суду з метою доведення своєї позиції, а тому такі витрати позивача безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи.

Враховуючи виконаний перекладачем обсяг роботи та надані докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява представника позивача про відшкодування витрат, пов`язаних із залученням перекладача, підлягає задоволенню.

Що ж до понесених позивачем витрат на правничу допомогу, то при зверненні з даним позовом до суду ТОВ «ТІМАК АГРО УКРАЇНА» надало докази понесення відповідних витрат на суму 69750,00 грн. та просило стягнути їх з Одеської митниці.

Як вбачається з матеріалів справи, між адвокатом Шаповалом В.В. та ТОВ «ТІМАК АГРО УКРАЇНА» укладено договір про надання правової допомоги від 09.10.2024р., за умовами якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором, щодо супроводження судової справи про визнання протиправними та скасування рішень Одеської митниці про коригування митної вартості товарів та карток відмови.

Згідно п.3.2 Договору гонорар визначається на підставі часу витраченого адвокатом на надання правової допомоги клієнту, виходячи із погодинної ставки 4 500,00 грн. за 1 (одну) годину роботи адвоката.

В п.3.4 Договору зазначено, що розмір гонорару адвоката за кожну участь адвоката в судовому засіданні в інтересах клієнта становить 4 500,00 грн. незалежно від того, скільки часу це судове засідання фактично тривало.

Відповідно до п.п.3.6-3.7 Договору факт надання адвокатом правової допомоги клієнту, точний перелік і опис наданих послуг, дата та час їх надання, а також відповідний розмір гонорару підтверджується актом наданих послуг, який складається адвокатом та підписується ним і клієнтом.

До акту наданих послуг окрім сум гонорару адвоката також включаються суми фактичних грошових витрат, здійснених адвокатом в інтересах клієнта, які були необхідні для виконання Договору.

Згідно Акту №1 від 27.06.2025р. про наданні послуги згідно з договором про надання правової допомоги від 09.10.2024р. адвокат надав клієнту юридичні послуги на суму 69 750,00 грн. (враховуючи 15,5 годин витраченого часу, де вартість 1 години роботи адвоката 4 500,00 грн.).

Додатково до суду представником ТОВ «ТІМАК АГРО УКРАЇНА» було надано детальний опис надання послуг від 27.06.2025р., в якому деталізовано опис послуг та кількість часу, яка була витрачена адвокатом на надання правничої допомоги підприємству, а також рахунок №1 від 27.06.2025р. на підставі договору про надання правової допомоги від 09.10.2024р. на супроводження судової справи №420/34151/24 в Одеському окружному адміністративному суді у період з 09.10.2024р. по 24.06.2025р. на суму 69750,00 грн.

Надані позивачем документи на підтвердження витрат на правничу допомогу суд першої інстанції визнав належними доказами, які підтверджують понесення ТОВ «ТІМАК АГРО УКРАЇНА» відповідних витрат.

Однак, суд першої інстанції врахував критерії співмірності, визначені ст.134 КАС України, та дійшов висновку про стягнення з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь позивача судових витрат на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн.

Дійсно, усталеною є практика Верховного Суду стосовно того, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час (зокрема, але не виключно постанови Верховного Суду від 24 грудня 2024 року у справі №380/25725/21, від 07 січня 2025 року у справі №120/19027/23, від 13 березня 2025 року у справі №260/3131/24, від 01 травня 2025 року по справі №260/2819/23).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

У постановах Верховного Суду від 28.04.2023р. по справі №640/8003/20, від 25.05.2023р. по справі №440/7120/20, від 20.06.2023р. по справі №280/5922/21 викладено правову позицію, згідно якої визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Поряд з цим, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що співмірним буде до стягнення з відповідача на користь позивача 8000,00 грн. витрат на правничу допомогу, оскільки вважає такий розмір витрат дещо заниженим.

Визначення вартості роботи адвоката є питанням, яке погоджується сторонами при укладенні договору про надання правової допомоги та залежить, в тому числі, від професійних здібностей та досвіду адвоката, що впливає на оцінку її вартості, фінансового стану сторони у справі та значення справи для цієї сторони.

Водночас, принциповим під час вирішення цього питання є перевірка судом доведеності стороною відповідності таких витрат критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності та їх співмірності зі складністю справи; часом, витраченим адвокатом; обсягом наданих послуг та ціною позову.

Представлений адвокатом на розгляд суду обсяг матеріалів був достатнім для вирішення судом справи та прийняття рішення про задоволення позову ТОВ «ТІМАК АГРО УКРАЇНА».

Спір у даній справі не віднесено КАС України до категорій справ незначної складності, наслідком чого є розгляд справи за правилами загального позовного провадження, проведення декількох судових засідань. Є очевидним, що підготовка справи потребувала вивчення значного обсягу фактичних даних.

Даний адміністративний спір стосується оскарження рішень Одеської митниці про коригування митної вартості товарів, на підставі яких ТОВ «ТІМАК АГРО УКРАЇНА» надмірно сплатило ПДВ в розмірі 5 499 417,54 грн., що безумовно свідчить про те, що ця справа має важливе значення для позивача, як суб`єкта господарської діяльності.

Натомість, колегія суддів вважає, що заявлений до відшкодування розмір витрат на рівні 69 750,00 грн. понесених на стадії судового розгляду справи є завищеним. До того ж, стягнення витрат у заявленому розмірі становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Справедливим і обґрунтованим до відшкодування на користь позивача витрат, пов`язаних із професійною правничою допомогою, на думку колегії суддів, буде 20 000,00 грн.

Колегія суддів, враховуючи принцип свободи договору, не заперечує стосовно того, що сторони договору про надання правової допомоги погодили саме такий розмір гонорару, який заявлено товариством до стягнення з відповідача, однак суд не погоджується з його розміром в межах розгляду питання щодо розподілу суми цього гонорару, як судових витрат у справі.

А відтак, апеляційна скарга ТОВ «ТІМАК АГРО Україна» підлягає частковому задоволенню.

При вирішенні спірного питання колегія суддів, також, враховує, що зі змісту ч.6, ч.7 ст.134 КАС України слідує, що суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Верховний Суд у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22 звернув увагу, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Аналогічну за своїм змістом правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 22.01.2025р. по справі №540/5794/21.

У постанові від 11 березня 2025 року по справі №260/4202/24 Верховний Суд зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Однак, ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Таким чином, обов`язковою підставою для застосування судом критеріїв співмірності витрат на правничу допомогу, передбачених ч.5 ст.134 КАС України, є подання іншою стороною обґрунтованого заперечення щодо заявленого до стягнення розміру витрат на правничу допомогу.

В матеріалах справи відсутнє клопотання Одеської митниці, подане в порядку статті 134 КАС України, про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Однак, колегія суддів зазначає, що відсутність відповідного клопотання зумовлено тим, що суд першої інстанції не повідомив Одеську митницю про надходження 01.07.2025р. заяви позивача про розподіл судових витрат по справі, не надіслав копії цієї заяви Митниці, чим позбавив останню надати свої заперечення проти нього.

За таких обставин, на думку колегії суддів, у спірних правовідносинах наявні підстави для вирішення судом питання щодо співмірності заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу за критеріями, визначеними частиною п`ятою статті 134 КАС України.

При цьому, доводи апеляційної скарги Одеської митниці про те, що гонорар представника позивача за надану правову допомогу у розмірі 8000,00 грн. є завищеним, становить надмірний тягар для відповідача, стягнення адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає критеріям розумності, співрозмірності, колегія суддів не приймає їх до уваги з підстав, зазначених вище.

За змістом частини 6 статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а не відмовляти у їх стягненні, як на цьому наполягає відповідач.

Таким чином, апеляційна скарга Одеської митниці є необґрунтованою та підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Варто зазначити, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч.4 ст.317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ТІМАК АГРО УКРАЇНА» задовольнити частково.

Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 липня 2025 року змінити шляхом викладення абзацу другого його резолютивної частини в наступній редакції:

«Стягнути з Одеської митниці () на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТІМАК АГРО УКРАЇНА» () витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 (двадцять тисяч) грн.)».

В іншій частині додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 17 вересня 2025 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук