Справа № 380/25202/24
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі судді Желік О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури Львівської області до Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури Львівської області до Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області із вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області щодо невжиття заходів з метою утворення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини;

- зобов`язати Миколаївську міську раду утворити у складі ради спеціально уповноважений орган охорони культурної спадщини, погодивши його у встановленому Законом порядку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.2001 №878 з метою захисту традиційного характеру середовища населених місць України затверджено Список історичних населених місць України (міста і села міського типу), у який увійшло м. Миколаїв (дата заснування або перша писемна згадка 1570 рік). Відтак на відповідача покладений обов`язок щодо створення відповідного виконавчого органу населеного пункту, занесеного до Списку історичних населених місць України, який утворюється міською радою за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини. Всупереч вимог законодавства, відповідний орган міською радою не створений. Водночас, згідно листа Миколаївської міської ради №0914-01/2987 від 06.09.2024, вбачається, що спеціально уповноважений орган охорони культурної спадщини (відповідний виконавчий орган охорони культурної спадщини) Миколаївською міською радою не утворений, а лише покладено окремі та вибіркові повноваження у сфері охорони культурної спадщини на інші виконавці органи. Відтак, вважаючи неправомірною бездіяльність відповідача щодо не утворення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини, прокурор звертається до суду з цим позовом.

Ухвалою судді від 23.12.2024 в справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами. Цією ж ухвалою залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Департамент архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації та Міністерство культури та стратегічних комунікацій України.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що враховуючи фінансову спроможність та самодостатність, з метою найбільш ефективної організації структури апарату її та виконавчих органів, Миколаївською міською радою, 22.12.2021 прийнято рішення №1369 «Про створення відділу культури, туризму та охорони культурної спадщини Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області», яким створено юридичну особу - відділ культури, туризму та охорони культурної спадщини та затверджено Положення про відділ культури, туризму та охорони культурної спадщини (надалі - відділ). З 01.01.2022 начальником відділу культури, туризму та охорони культурної спадщини Миколаївської міської ради призначено ОСОБА_1 шляхом переведення з посади завідувача сектору культури Управління освіти, культури, молоді та спорту Миколаївської міської ради. Згідно з прийнятим рішенням Миколаївської міської ради від 22.12.2021 №1369 та затвердженим Положенням про відділ (п.1.1, п.2.1.1., п.2.1.7., п.2.2.7.), на відділ культури, туризму та охорони культурної спадщини було покладено обов`язок щодо здійснення повноважень у сфері охорони культурної спадщини. Таким чином, Миколаївська міська рада у такий спосіб створила умови, за яких можливо здійснювати реалізацію повноважень, покладених законодавством, у сфері охорони культурної спадщини.

Департамент архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації подав пояснення щодо даного позову, зазначив, що на даний час Миколаївська міська рада не зверталась до Департаменту, як до органу охорони культурної спадщини вищого рівня відповідно про погодження щодо утворення відповідного органу охорони культурної спадщини до закону, а також не зверталась про погодження щодо призначення на посаду керівника відповідного органу охорони культурної спадщини, натомість звернулась про погодження призначення відповідальної особи відділу культури, туризму та охорони культурної спадщини Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області. Департамент зауважує, що як передбачено вимогами частини четвертої статті 6 Закону міський голова призначає на посаду і звільняє з посади керівника відповідного органу охорони культурної спадщини за погодженням з органом охорони культурної спадщини вищого рівня відповідно до закону, а не відповідальну особу.

Департамент наголосив, що відсутність належним чином утвореного спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини призводить до відсутності державних механізмів захисту таких об`єктів на території громади та неможливості забезпечення охорони пам`яток історії і культури, збереження та використання культурного надбання.

Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

У відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.2001 № 878 «Про затвердження Списку історичних населених місць України» до Списку історичних населених місць у Львівській області, зокрема, включено місто м. Миколаїв.

Відтак на відповідача покладений обов`язок щодо створення відповідного виконавчого органу населеного пункту, занесеного до Списку історичних населених місць України, який утворюється міською радою за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини.

Департамент є органом охорони культурної спадщини вищого рівня стосовно Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області. З метою збереження пам`яток культурної спадщини, які розміщені на території Львівської області.

27.01.2022 Департаментом скеровано лист № 16-288/0/22 до районних державних адміністрацій та лист № 16-290/0/2-22 до органів місцевого самоврядування, щодо створення уповноважених органів з питань охорони культурної спадщини та призначення керівників відповідних органів згідно Закону України «Про охорону культурної спадщини».

27.12.2023 та 04.11.2024 Департамент додатково звертався до Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області з листами № 16-4268/0/2-23 та № 16-4376/0/2-24 щодо необхідності утворення органу охорони культурної спадщини та подання про призначення його керівника на погодження Департаменту.

03.09.2024 Стрийською окружною прокуратурою Львівської області скеровано запит на адресу Миколаївської міської ради чи утворений Миколаївською міською радою спеціально уповноважений.

Щодо листа Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області від 10.01.2025 № 20/06-06/06в (міститься в матеріалах справи), слід зазначити таке. У вказаному листі йдеться про погодження призначення відповідальної особи відділу культури, туризму та охорони культурної спадщини Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, натомість, як передбачено вимогами частини четвертої статті 6 Закону міський голова призначає на посаду і звільняє з посади керівника відповідного органу охорони культурної спадщини за погодженням з органом охорони культурної спадщини вищого рівня відповідно до закону, а не відповідальну особу. Також, у поданому на погодження листі відсутня інформації стосовно виконання вимог частини третьої статті 3 Закону щодо погодження утворення відповідного органу охорони культурної спадщини із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини. Відтак, враховуючи вищенаведені норми Закону, Миколаївській міській раді Стрийського району Львівської області Департаментом надано відповідь листом від 20.01.2025 № 16-326/0/2-25 (копія додається). При цьому, повідомляємо, що станом на сьогодні, Департаменту не відомо про врахування зауважень викладених у листі Департаменту від 20.01.2025 № 16-326/0/2 25, оскільки звернень від Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області до департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації, як органу охорони культурної спадщини у Львівській області, відповідно до частини 4 статті 6 Закону щодо погодження призначення керівника спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини не надходило.

Вирішуючи спір суд керується таким.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь врегульовано Законом України №1805-III від 08.06.2000 року "Про охорону культурної спадщини" (далі - Закону №1805-III).

За приписами статті 1 Закону України "Про охорону культурної спадщини" культурна спадщина сукупність успадкованих людством від попередніх поколінь об`єктів культурної спадщини; об`єкт культурної спадщини визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність; пам`ятка культурної спадщини (далі пам`ятка) об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України; охорона культурної спадщини система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини; історичне населене місце населене місце, яке зберегло повністю або частково історичний ареал і занесене до Списку історичних населених місць України.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1805-III державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини, до яких, серед інших, належать виконавчі органи сільської, селищної, міської ради.

Частиною третьою статті 3 Закону № 1805-III визначено, що відповідний виконавчий орган сільської, селищної, міської ради населеного пункту, занесеного до Списку історичних населених місць України, утворюється місцевою радою за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону № 1805-III до повноважень районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить, зокрема, забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на відповідній території; забезпечення дотримання режиму використання пам`яток місцевого значення, їх територій, зон охорони; забезпечення захисту об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження; організація відповідних охоронних заходів щодо пам`яток місцевого значення та їх територій у разі виникнення загрози їх пошкодження або руйнування внаслідок дії природних факторів чи проведення будь-яких робіт; застосування фінансових санкцій за порушення цього Закону.

Органи виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, відповідний виконавчий орган сільської, селищної, міської ради щорічно звітують перед центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини та громадськістю про стан збереження об`єктів культурної спадщини (частина третя статті 6 Закону № 1805-III).

Таким чином, на відповідний орган сільської, селищної, міської ради у сфері охорони культурної спадщини покладені відповідні функції щодо збереження пам`яток місцевого значення, а відсутність такого органу створює загрозу їх пошкодження чи знищення, а також уникнення фінансової відповідальності особами, якими допущено порушення вимог Закону № 1805-III.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За нормами абзацу 11 частини першої статті 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.97 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) виконавчі органи рад органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Стаття 5 Закону № 280/97-ВР визначає, що до системи місцевого самоврядування входять, зокрема, виконавчі органи сільської, селищної, міської ради.

Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи (частина перша статті 11 Закону № 280/97-ВР).

Відповідно підпункту 5 пункту "б" частини першої статті 31 Закону № 280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація охорони, реставрації та використання пам`яток історії і культури, архітектури та містобудування, палацово-паркових, паркових і садибних комплексів, природних заповідників.

Підпунктом 10 пункту "б" статті 32 Закону № 280/97-ВР визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад делеговано повноваження щодо забезпечення охорони пам`яток історії та культури, збереження та використання культурного надбання.

Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 3 Закону № 1805-III виконавчий орган сільської, селищної, міської ради з питань, передбачених підпунктом 5 пункту "б" частини першої статті 31 і підпунктом 10 пункту "б" статті 32 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", підконтрольний відповідним органам виконавчої влади.

Рішення (розпорядження, дозволи, приписи, постанови) органів охорони культурної спадщини, прийняті в межах їхньої компетенції, є обов`язковими для виконання юридичними і фізичними особами.

З матеріалів справи слідує, що Миколаївською міською радою не утворено спеціально уповноважений орган у сфері охорони культурної спадщини, що підтверджується листами відповідача у відповідь на звернення прокурора, в яких повідомляється, що міською радою опрацьовується питання щодо створення окремого органу охорони культурної спадщини.

Суд звернув увагу, що у відзиві на позовну заяву відповідач посилається на те, що міською радою вживаються заходи, які свідчать про вчинення дій у напрямку створення спеціального виконавчого органу, однак рішення про утворення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини матеріали справи не містять.

Суд зауважує, що приписами Закону № 1805-III закріплено вимогу щодо утворення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини, зокрема у населених пунктах, занесених до Списку історичних населених місць України, а тому суд погоджується із доводами прокурора.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість вимог прокурора, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки під час розгляду справи не залучались свідки та не проводились експертизи, питання про розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 72, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області щодо невжиття заходів з метою утворення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини.

Зобов`язати Миколаївську міську раду утворити у складі ради спеціально уповноважений орган охорони культурної спадщини, погодивши його у встановленому Законом порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Желік О.М.