Справа № 240/7372/25
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про закриття провадження у справі)

18 вересня 2025 року м. Житомир справа № 240/7372/25

категорія 112030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Токаревої М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати ОСОБА_1 , як дружині зниклого безвісти військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , належного йому грошового забезпечення з 17.08.2024;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення її чоловіка - зниклого безвісти військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , належного останньому з 17.08.2024.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги вказала, що 17.08.2024 при виконанні бойового завдання із забезпечення оборони України, захисту населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації її чоловік зник безвісти, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, актом службового розслідування, витягом з наказу по військовій частині. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» через ІНФОРМАЦІЯ_1 нею, на ім`я командира В/Ч НОМЕР_1 було подано заяву про нарахувати та виплатити грошового забезпечення безвісно відсутнього військовослужбовця. Проте на зазначену заяву відповіді щодо результату її розгляду та прийняття відповідного рішення не отримано. Також їй не виплачується грошове забезпечення відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України №884 від 30.11.2016.

Ухвалою суду від 04.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

До суду надійшов відзив на позовну заяву. Вказує, що до Військової частини НОМЕР_1 надійшли необхідні документи, з 01 лютого 2025 року ОСОБА_1 погоджено виплату частини грошового забезпечення належного військовослужбовцю ОСОБА_2 . Про що повідомлено Позивача листом від 14 квітня 2025 року за вих. № 1914/3460. В подальшому, рішення про виплату грошового забезпечення військовослужбовця, молодший сержант ОСОБА_2 його дружині ОСОБА_1 оголошено наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18 квітня 2025 року за № 120. Отже, заява позивачки відповідачем розглянута за результатами її розгляду прийнято рішення про виплату їй грошового забезпечення її чоловіка, тобто в даному випадку відповідачем вчинилися дії по розгляду вказаної заяви, спрямовані на прийняття відповідного рішення, що виключає протиправну бездіяльність відповідача щодо не прийняття рішення по виплаті грошового забезпечення зниклого безвісти чоловіка ОСОБА_2 .

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій вказав, що до суду оскаржено бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати ОСОБА_1 , як дружині зниклого безвісти військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , належного йому грошового забезпечення з 17.08.2024. Станом на дату подання відповіді належну до виплати частину грошового забезпечення позивач не отримала. Надані відповідачем копії документів не можуть слугувати доказом здійснення таких виплат.

Представник військової частини НОМЕР_1 подав до суду заяву, в якій просив закрити провадження у справі, оскільки предмет спору відсутній. Вказав, що наказом № 152 командира Військової частини НОМЕР_1 від 18 травня 2025 року, все грошове забезпечення належне зниклому безвісти 17 серпня 2024 року, молодшому сержанту призваному по мобілізації ОСОБА_2 , виплачено дружині військовослужбовця ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ), за нормами Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", що діяли до 31 січня 2025 року включно.

Представник позивача подав до суду додаткові пояснення у справі. Вказав, що сам по собі наказ не може свідчити про задоволення позовних вимог. Такими доказами мають бути платіжні доручення, про перерахування грошових коштів. Вказані вище обставини не свідчать про задоволення відповідачем позовних вимог, тож задоволення клопотання відповідача є передчасним.

Представник військової частини НОМЕР_1 подав до суду клопотання про долучення доказів. На підтвердження виплати коштів ОСОБА_1 , надав Довідки про виконання реєстру зарахування коштів на рахунки одержувачів, що підтверджують не лише перерахування а зарахування депонованих коштів згідно з Наказом № 152 командира Військової частини НОМЕР_1 від 18 травня 2025 року.

Розглянувши заяву представника військової частини НОМЕР_1 та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі необхідно закрити, виходячи з таких міркувань.

Предметом спору у даній адміністративній справі є протиправна бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати ОСОБА_1 , як дружині зниклого безвісти військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , належного йому грошового забезпечення з 17.08.2024.

Встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.04.2025 №120 вирішено виплатити належне зниклому безвісти 17 серпня 2024 року молодшому сержанту призваному по мобілізації ОСОБА_2 грошове забезпечення членам сім`ї військовослужбовця, виплата яким передбачена п.7 Постанови КМУ від 30.11.2016 №884, а саме 25% частки грошового забезпечення дружині ОСОБА_1 , 75 % частки грошового забезпечення депонувати.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.05.2025 №152 вирішено виплатити належне зниклому безвісти 17 серпня 2024 року молодшому сержанту призваному по мобілізації ОСОБА_2 грошове забезпечення членам сім`ї військовослужбовця, виплата яким передбачена п.7 Постанови КМУ від 30.11.2016 №884, а саме 100% частки грошового забезпечення дружині ОСОБА_1 , виплатити все депоноване грошове забезпечення дружині військовослужбовця.

На підтвердження проведення виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 військовою частиною до суду надано довідку про виконання реєстру зарахування коштів на рахунки одержувачів за період 2025-05-27 по 2025-05-27, 2025-04-25 по 2025-04-25, 2025-06-24-2025-06-24, 2025-07-22 по 2025-07-22.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

У розумінні наведеної норми суд враховує, що відповідачем самостійно виправлено оскаржувані порушення, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини 1 статті 238 КАС України.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у даній справі.

При закритті провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету (частина 2 статті 238 КАС України ).

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI (Закон України № 3674-VI).

Згідно статті 1 цього Закону судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України №3674-VI сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

З аналізу наведеної норми вбачається, що особа, яка сплатила судовий збір, має право на його повернення у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), на підставі поданого клопотання про повернення сплаченої суми судового збору.

Оскільки за подання позовної заяви до Житомирського окружного адміністративного суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн, що підтверджується квитанцією, а в подальшому закрито провадження у справі на підставі пункту 8 частини 1 статті 238 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позивачу сплаченої суми судового збору.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн, суд зазначає таке.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша статті 134 КАС України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС України).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя статті 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

У позовній заяві представником позивача заявлено клопотання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у сумі 4000 грн, на підтвердження понесення яких до позову додано: ордер на надання правничої допомоги серії ВМ №1060058, договір №06-03/25 про надання правової допомоги від 14.03.2025, акт виконаних робіт (надання послуг) №03-03/25 від 07.03.2025, квитанцію до прибуткового касового ордера №03-03/25 від 18.03.2025.

Згідно з актом виконаних робіт (надання послуг) №03-03/25 від 17.03.2025 на підставі договору про надання правової допомоги №03-03/25 від 14.03.2025 адвокат виконав, а замовник прийняв наступні роботи:

- попереднє вивчення матеріалів, формування правової позиції, консультування;

- складання позовної заяви, інших заяв, клопотань в процесі підготовки до розгляду справи;

- представництво в судових засіданнях )за необхідності, незалежно від кількості).

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву заперечував щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Верховний Суд, розглядаючи питання відшкодування витрат на професійну правничу допомогу послідовно у своїй судовій практиці дотримується того, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Отже, ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення "гонорару успіху" є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат.

Вирішуючи питання обґрунтованості та співмірності заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу у цій справі суд враховує, що адвокатом подано суду позовну заяву через підсистему "Електронний суд", підготовлено відповідь на відзив, заперечення щодо заяви.

Суд при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, надаючи оцінку співмірності заявленої до відшкодування суми коштів за критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 КАС України, виходить з того, що ця справа розглянута за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами та віднесена за категорією до незначної складності.

Суд також враховує й те, що "формування правової позиції" вочевидь охоплюється консультацією клієнта, вказаною у детальному описі правової допомоги, представник позивача не здійснював представництво позивача у судових засіданнях.

Дослідивши надані документи на підтвердження обґрунтованості розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, та враховуючи заперечення відповідача та фактичне підтвердження долученими до позову доказами підготовку адвокатом позовної заяви у цій справі, яка не є значної складності, суд дійшов висновку, що до відшкодування позивачу підлягає 2000 грн витрат на правничу допомогу адвоката у цій справі, як такі, що є обґрунтованими та співмірними зі складністю справи та обсягом наданої правничої допомоги та відповідатимуть критерію розумності та реальності.

Керуючись статтями 238, 239, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

Клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі задовольнити.

Закрити провадження в адміністративній справі № 240/7372/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 968,96 грн та 2000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя М.С. Токарева

18.09.25