Справа № 240/20159/25
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про продовження строку залишення позовної заяви без руху

16 вересня 2025 року м. Житомир справа № 240/20159/25

категорія 106030200

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Шимонович Р.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративно суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 в періоди з 19 липня 2022 року по 10 листопада 2022 року грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 р., на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за період з 19 липня 2022 року по 10 листопада 2022 року грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 р., на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 22.08.2025 року позовну заяву залишено без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом подання до суду:

- клопотання про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших причини його пропуску та наданням доказів на підтвердження таких обставин.

На виконання вимог ухвали суду позивач подав заяву про поновлення процесуального строку, в якій зазначив, що до 19.07.2022 Кодекс законів про працю України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, було обмежено трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Аналогічний правовий висновок викладено у рішеннях Верховного Суду від 06.04.2023 у справі №260/3564/22 та від 19.01.2023 у справі №460/17052/21.

Верховний Суд у постанові від 28.09.2023 у справі №140/2168/23 дійшов висновку, що дія частини першої статті 233 КЗпП України (в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX) поширюється лише на ті правовідносини, які виникли після набуття цією нормою чинності. Спірні правовідносини щодо нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовця виникли у період з 19 липня 2022 року по 10 листопада 2022 року.

Крім того, позивач не отримував письмового повідомлення про те, який розмір прожиткового мінімуму було застосовано при розрахунку його грошового забезпечення, а також грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та інших щомісячних основних і додаткових видів грошового забезпечення у період з 19 липня 2022 року по 10 листопада 2022 року. Також він не отримував інформації про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2022 року та 01 січня 2023 року за останньою займаною посадою з обов`язковим зазначенням процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у відсотках, а також інформації щодо тарифного розряду, згідно з яким розраховувався його посадовий оклад у зазначений період.

Позивач не мав підстав сумніватися у добросовісності відповідача при здійсненні розрахунку грошового забезпечення. Лише після отримання відповіді на адвокатський запит йому фактично стало відомо про порушення його права.

У витягу з наказу про звільнення, грошовому атестаті та інших документах, з якими було ознайомлено позивача під час звільнення, законодавством не передбачено обов`язкового зазначення інформації про прожитковий мінімум, що застосовується для розрахунку грошового забезпечення військовослужбовця.

Вирішуючи дану заяву, суд зазначає, що з 19.07.2022 застосовується чинна редакція статті 233 КЗпП України, яка встановлює тримісячний строк звернення до суду з дня отримання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні. Початок перебігу цього строку у частині вимог за період після 19.07.2022 слід обчислювати з моменту, коли позивач отримав достовірну та документально підтверджену інформацію про обсяг і характер виплачених сум.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.03.2025 у справі №460/21394/23, таке ознайомлення відбувається шляхом вручення грошового атестата (письмового документа, в якому зазначено суми, нараховані та виплачені при звільненні). Визначення моменту вручення грошового атестата як початку перебігу строку відповідає вимогам частини 2 статті 233 КЗпП України та не суперечить принципу юридичної визначеності.

У матеріалах справи грошовий атестат позивача відсутній, однак у заяві про поновлення строку позивач зазначив, що ознайомлювався з ним, проте не вказав конкретної дати. Це унеможливлює встановлення моменту фактичного вручення атестата та дати, з якої позивач був обізнаний про розмір нарахованого і виплаченого грошового забезпечення.

Виходячи із поданої заяви про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає, що отримання листа-відповіді на звернення до відповідача слід оцінювати як дію, спрямовану на збирання доказів для підготовки позову, однак така обставина не змінює моменту, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України, якщо позов подано після закінчення встановленого строку без заяви про його поновлення, або якщо зазначені у заяві підстави будуть визнані неповажними, позов залишається без руху.

Згідно з ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо протягом цього строку заява не буде подана, або вказані в ній підстави будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

У даному випадку доказів вручення позивачу грошового атестата при виключенні її зі списків особового складу матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд дійшов висновку про продовження строку залишення позовної заяви без руху з метою надання позивачем належних доказів щодо дати отримання грошового атестата.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Продовжити строк залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 .

Позивачу усунути зазначені в ухвалі недоліки протягом 5 днів з дня вручення ухвали про продовження строку залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали про продовження строку залишення позовної заяви без руху надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

У разі якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк встановлений судом, позовну заяву буде повернуто позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М.Шимонович