Справа № 420/1725/25
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/1725/25
Головуючий в 1 інстанції: Хурса О.О.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Єщенка О.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року та на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_4 , Військової академії (м. Одеса) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2025 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій просила визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року до 03.07.2019 року включно, відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4463,15 грн. в місяць у загальній сумі 71 842,32 грн. за період з 01.03.2018 року по 03.07.2019 року включно, відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 06.07.2019 року по 18.03.2020 року включно відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4463,15 грн. в місяць у загальній сумі 37 576,85 грн. за період з 06.07.2019 року по 18.03.2020 року включно, відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_4 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 21.03.2020 року по 16.08.2021 року включно відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 , Військову частину НОМЕР_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4463,15 грн. в місяць у загальній сумі 75 297,66 грн. за період з 21.03.2020 року по 16.08.2021 року включно, відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;

- визнати протиправними дії Військової академії (м. Одеса) щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.09.2021 року по 18.07.2022 року включно відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

- зобов`язати Військову академію (м. Одеса) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4463,15 грн. в місяць у загальній сумі 47 223,01 грн. за період з 01.09.2021 року по 18.07.2022 року включно, відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2018, 2019 роки;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2018, 2019 роки, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати, індексації грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_4 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2020, 2021 рік.

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 , Військову частину НОМЕР_4 провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2020, 2021 рік, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати, індексації грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум.

- визнати протиправною бездіяльність Військової академії (м. Одеса) щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік;

- зобов`язати Військову академію (м. Одеса) провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати, індексації грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року позов задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 03.07.2019 з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в розмірі 4463,15 грн. на місяць за період з 01.03.2018 по 03.07.2019 з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 06.07.2019 по 18.03.2020 з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в розмірі 4463,15 грн. на місяць за період з 06.07.2019 по 18.03.2020 з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 21.03.2020 по 16.08.2021 з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_3 здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в розмірі 4463,15 грн. на місяць за період з 21.03.2020 по 16.08.2021 з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Визнано протиправною бездіяльність Військової академії (м. Одеса) щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.09.2021 по 18.07.2022 з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078. Зобов`язано Військову академію (м. Одеса) здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в розмірі 4463,15 грн. на місяць за період з 01.09.2021 по 18.07.2022 з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати грошової допомоги на оздоровлення за 2018-2019 роки ОСОБА_1 без врахування індексації грошового забезпечення. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошової допомоги на оздоровлення за 2018-2019 роки ОСОБА_1 з урахуванням індексації грошового забезпечення та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 щодо обчислення та виплати грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2021 роки ОСОБА_1 без врахування індексації грошового забезпечення. Зобов`язано військову частину НОМЕР_3 здійснити перерахунок грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2021 роки ОСОБА_1 з урахуванням індексації грошового забезпечення та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнано протиправною бездіяльність Військової академії (м. Одеса) щодо обчислення та виплати грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік ОСОБА_1 без врахування індексації грошового забезпечення. Зобов`язано Військову академію (м. Одеса) здійснити перерахунок грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік ОСОБА_1 з урахуванням індексації грошового забезпечення та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_4 , Військової академії (м. Одеса) в частині позовних вимог стосовно виплати спірних сум з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 та вимог, заявлених до військової частини НОМЕР_4 .

Не погоджуючись з рішенням та додатковим рішенням, позивач надала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та додаткове рішення, у частині відмови у задоволенні позову та прийняти у цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги щодо відмови у одночасній компенсації сум податку з доходів фізичних осіб зазначено, що разом із виплатою грошового забезпечення позивачеві підлягає виплата компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44. Апелянт зазначає, що з вказаним погодився і суд першої інстанції. Проте, у задоволенні цієї позовної вимоги було відмовлено у зв`язку із тим, що виплати спірних сум позивачеві ще не здійснено. Вказує, що судом першої інстанції було створено підстави для подальшого порушення прав та законних інтересів позивача з боку відповідача шляхом проведення протиправного оподаткування сум грошового забезпечення податком на доходи без здійснення наступної компенсації сум такого податку. Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 27 вересня 2023 року у справі №420/23176/21 та інш.

Щодо відмови у задоволенні вимог до військової частини НОМЕР_4 апелянт зазначає, що Військова частина НОМЕР_3 з 01.01.2020 року по сьогодні перебуває на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_4 , згідно з розпорядженням тимчасово виконуючого обов`язки начальника фінансово - економічного управляння ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.12.2019 № 116/14/1/1515. Вказує, що позивач отримувала грошове забезпечення, яке нараховувала військова частина НОМЕР_3 , однак нараховане грошове забезпечення позивачу виплачувалось через військову частину НОМЕР_4 . Враховуючи викладене, на думку апелянта, позовні вимоги щодо визнання протиправними дій щодо обчислення та виплати індексації грошового забезпечення слід звертати одночасно до військової частини НОМЕР_3 та військової частини НОМЕР_4 . Натомість, відмова у задоволенні позовних вимог до військової частини НОМЕР_4 фактично ставить під сумнів можливість виконання рішення суду та отримання позивачем належних їм сум індексації, як складової грошового забезпечення, оскільки саме остання виплачує грошове забезпечення, а не військова частина НОМЕР_3 .

Щодо визначеної суми індексації-різниці апелянт зазначає, що судом першої інстанції фактично відмовлено у задоволенні вимог щодо встановлення конкретної суми індексації різниці, обмежившись виключно вказівкою на місяць. У зв`язку з чим, на думку апелянта, у даній частині судом першої інстанції помилково вирішено спір. В обґрунтування своєї правової позиції апелянт посилається на постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі №910/3009/18, від 21 серпня 2019 року у справі №911/3681/17, постанови Верховного Суду від 23.03.2023 року у справі №400/3826/21, від 29.03.2023 року у справі №380/5493/21 та інш.

06 травня 2025 року до суду від представника Військової частини НОМЕР_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, який зареєстровано судом 07.05.2025 р., в якому представник просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити; за результатами розгляду справи ухвалити судове рішення про скасування рішення суду першої інстанції від 28.02.2025 р. повністю та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Відзивів на апеляційну скаргу іншими відповідачами до суду не надано.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач проходив військову службу: у військовій частині НОМЕР_1 у період з жовтня 2015 року по 03.07.2019; у військовій частині НОМЕР_2 з 06.07.2019 по 18.03.2020; у військовій частині НОМЕР_3 з 21.03.2020 по 16.08.2021; у Військовій академії (м. Одеса) з 01.09.2021 по 30.06.2024.

Позивач вважає, що має право на отримання індексації різниці грошового забезпечення та з одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб.

З метою захисту своїх прав та законних інтересів, позивач звернулась до суду із позовною заявою щодо встановлення права на отримання вказаної виплати у належному розмірі.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.03.2018 по 03.07.2019 з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення позивачу в розмірі 4463,15 грн. на місяць за період з 01.03.2018 по 03.07.2019 з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078; визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення позивачу за період з 06.07.2019 по 18.03.2020 з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078; зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення позивачу в розмірі 4463,15 грн. на місяць за період з 06.07.2019 по 18.03.2020 з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078; визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_3 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення позивачу за період з 21.03.2020 по 16.08.2021 з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078; зобов`язання Військової частини НОМЕР_3 здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення позивачу в розмірі 4463,15 грн. на місяць за період з 21.03.2020 по 16.08.2021 з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078; визнання протиправною бездіяльності Військової академії (м. Одеса) щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.09.2021 по 18.07.2022 з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078; зобов`язання Військової академії (м. Одеса) здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення позивачу в розмірі 4463,15 грн. на місяць за період з 01.09.2021 по 18.07.2022 з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що індексація грошового забезпечення входить до складу грошового забезпечення і має бути врахована під час обрахунку і виплати грошової допомоги на оздоровлення за 2018-2022 роки.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

01 березня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій представник просив ухвалити додаткове рішення у справі № 420/1725/25 про задоволення позовних вимог до військової частини НОМЕР_4 та одночасної компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

Зазначену заяву обґрунтовано тим, що резолютивна частина рішення не містить вказівки щодо задоволення ряду позовних вимог, тобто фактично не ухвалено рішення. Представник позивача вказує, що, як у позові так і в тексті рішення наявні вимоги до військової частини НОМЕР_4 . Водночас, незважаючи на повне задоволення позову у резолютивній частині рішення згадка про задоволення вимог до військової частину НОМЕР_4 відсутня. Крім того, фактично відсутнє вирішення позовних вимог у частині одночасної компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

Приймаючи додаткове рішення суд першої інстанції виходив з того, що у рішенні суду не розглянуто вимоги позивача стосовно виплати спірних сум з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

Розглянувши вказані вимоги позивача щодо виплати спірних сум з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, суд першої інстанції зазначив, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення. Отже, Порядком № 44 передбачено виплату грошової компенсації лише при виплаті грошового забезпечення, з якого утримуються відповідні податки. Суд звертає увагу, що на відповідачів, як податкових агентів, Законом покладено кореспондуючий обов`язок утримати відповідні суми податків та зборів із одночасною компенсацією такої суми позивачу. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що у суду відсутні підстави зобов`язувати відповідачів здійснити на користь позивача заявлену компенсацію, оскільки відповідний обов`язок виникає одночасно з виплатою нарахованої відповідачами сум грошового забезпечення, які не були належним чином виплачені під час проходження військової служби, тобто у майбутньому, а отже відповідні позовні вимоги є передчасними, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, суд вважав необхідним ухвалити додаткове рішення, яким відмовити у задоволенні частини позовних вимог стосовно виплати спірних сум з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

Стосовно розгляду вимог, заявлених до ВЧ НОМЕР_4 , суд першої інстанції дійшов висновку, що нарахування і виплату індексації грошового забезпечення має проводити військова частина, в якій позивач проходив службу незалежно від того, чи є вона самостійним розпорядником бюджетних коштів або перебуває на фінансовому забезпеченні іншої військової частини. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина друга статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України). Таким чином, виходячи із встановлених судом фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність захисту прав позивача в інший спосіб відповідно до частини другої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України. З огляду на викладене, суд вважав, що підстав для задоволення вимог, заявлених до ВЧ НОМЕР_4 немає.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З апеляційної скарги вбачається, що вона містить доводи тільки стосовно позовних вимог в частині нарахування та виплати індексації-різниці грошового забезпечення, а тому з врахуванням наведеного, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції лише в цій частині та в цій частині частково погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України від 03 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-XII).

Статтею 2 Закону № 1282-XII, зокрема, визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статті 4 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Згідно із частиною другою статті 5 цього Закону підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

На підставі частини першої статті 9 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

За змістом частини другої статті 6 указаного Закону Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1-1 Порядку № 1078 визначено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 року № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

У пункті 2 Порядку № 1078 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу.

За правилами пункту 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

У разі підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, у якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру. До чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку (абзаци 1-6 пункту 5 Порядку № 1078).

Таким чином, з 01 грудня 2015 року нормами Порядку № 1078 було запроваджено два види індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці», при цьому суми цих індексацій можуть нараховуватися як одночасно, так й окремо одна від одної.

У разі виникнення спору щодо індексації грошових доходів, коло обставин, які є істотними для справи; факти, що підлягають встановленню; характер спірних правовідносин; матеріальний закон, який їх регулює, - залежать від виду індексації, з приводу якої існує спір.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 дає підстави для висновку, що нарахування та виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 30 квітня 2024 року у справі № 360/700/23, від 27 червня 2024 року у справі № 580/602/22, від 10 жовтня 2024 року у справі № 500/8015/23, з урахуванням того факту, що 01 березня 2018 року набрала чинності Постанова № 704, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078 березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

Отже, враховуючи абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078, військовослужбовець має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року. Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Верховний Суд неодноразово викладав правовий висновок, відповідно до якого у березні 2018 року як місяці підвищення доходу військовослужбовця відповідачам належало вирішити питання, чи має останній право на отримання індексації-різниці, а якщо так, то у якій сумі (постанови від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21, від 29 березня 2023 року у справі № 380/5493/21, від 06 квітня 2023 року у справі № 420/11424/21, від 20 квітня 2023 року у справі № 320/8554/21, від 11 травня 2023 року у справі № 260/6386/21 із подібними правовідносинами, яка підлягає врахуванню під час апеляційного перегляду судових рішень у цій справі).

При цьому Верховний Суд також зазначав, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, повноваження відповідача щодо виплати цієї суми не є дискреційними.

Як стверджує позивач та встановлено судами, відповідачі не нараховувавали і не виплачували позивачу індексацію-різницю у вищезазначені періоди. Водночас позивач наполягає на тому, що має право на отримання індексації-різниці і що це право відповідачами проігноровано.

У цьому контексті варто зазначити, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року. Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Щодо кола обставин, які належить з`ясувати для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, то буквальний спосіб тлумачення цих норм свідчить про те, що для їхнього застосування суд повинен встановити: розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А); суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б); чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку № 1078).

Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку № 1078).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Як уже було зазначено, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

Від установлення відповідних даних залежить правильність розрахунку грошового забезпечення та відповідно розміру індексації-різниці, належної до виплати.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 16 січня 2025 року у справі № 160/19515/23.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до картки особового рахунку позивача № 1437/ФЕС за 01.01.2018 31.12.2018, грошове забезпечення позивачки за лютий 2018 року становить 15860,32 грн. та за березень 2018 року 15833,66 грн.

У зв`язку з чим вірним є висновок суду першої інстанції, що підвищення доходу позивача фактично не відбулось, оскільки у березні 2018 року розмір доходу був меншим ніж у лютому 2018.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відповідно до ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2018 рік становив 1762 гривні, величина приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року складала 253,30%.

Таким чином, сума можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року складала 1762 грн*253,30%= 4463,15 грн.

Відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума належної позивачу індексації у березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4463,15 грн. 0 грн. = 4463,15 грн.

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачка має право на отримання суми індексації-різниці, відповідно до абзацу 4 п.5 Порядку №1078, у зв`язку з чим дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Проте, дійшовши таких висновків та зазначаючи про задоволення позовних вимог повністю, суд першої інстанції фактично відмовив у задоволенні позовних вимог в частині визначення конкретних сум індексації-різниці, які просила нарахувати та виплатити позивач у позовній заяві, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою.

Надаючи оцінку доводам апелянта в цій частині, колегія суддів зазначає наступне.

Верховний Суд у пункті 62 постанови від 31 травня 2021 року у справі №420/7110/19 зазначав, що обраний позивачем спосіб захисту повинен: а) відповідати змісту порушеного права (вимога повинна співвідноситися із обставинами порушення права чи законного інтересу); б) забезпечувати реальне поновлення прав у випадку задоволення позову (у результаті виконання рішення суду особа фактично повернеться в той стан, у якому перебувала до моменту порушення її права чи законного інтересу).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово, зокрема у постановах від 22 вересня 2020 року у справі №910/3009/18, від 21 серпня 2019 року у справі №911/3681/17, зазначала, що застосування конкретного способу захисту права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

З огляду на наведене, суд зауважує, що у позовній заяві позивачка просила суд зобов`язати відповідачів нарахувати та виплатити їй індексацію-різницю грошового забезпечення у конкретних, розрахованих, сумах.

Враховуючи характер спірних правовідносин, такий спонукаючий спосіб захисту є належним та ефективним, адже здатний забезпечити реальне поновлення прав особи у випадку задоволення позову.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом, зокрема, у постанові від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21.

Натомість суд першої інстанції, зазначаючи про задоволення позову повністю, не перевірив обґрунтованість нарахованих позивачем сум індексації, не розрахував їх і, відповідно, у судовому рішенні не вказав конкретні суми, на які позивач має право та які відповідачі зобов`язані нарахувати й виплатити.

Внаслідок цього застосований судом спонукаючий спосіб захисту має усічений вплив, не забезпечує ефективного захисту прав та інтересів позивача від порушень з боку відповідачів, а також не вносить юридичної визначеності у спірні правовідносини.

З огляду на вищезазначене, оскільки, як було зазначено вище, сума належної позивачу індексації-різниці становить фіксовану величину - 4463,15 грн. в місяць, загальна сума індексації-різниці за період з 01.03.2018 р. по 03.07.2019 р. становить 71698,34 грн.;

загальна сума індексації-різниці за період з 06.07.2019 р. по 18.03.2020 р. становить 37432,84 грн.;

загальна сума індексації-різниці за період з 21.03.2020 р. по 16.08.2021 р. становить 75153,62 грн.;

загальна сума індексації-різниці за період з 01.09.2021 р. по 18.07.2022 р. становить 47078,99 грн.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення із зазначенням конкретних сум, на які позивачка має право та які відповідачі зобов`язані нарахувати та виплатити.

Оскільки судом першої інстанції не було розглянуто частину позовних вимог, судом першої інстанції за заявою позивачки, було прийнято додаткове рішення суду.

Щодо висновків суду першої інстанції, викладених у додатковому рішенні, про передчасність вимог щодо нарахування та виплату позивачці індексації грошового забезпечення з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, колегія суддів зазначає наступне.

Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі -грошова компенсація), визначені Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44 (далі - Порядок № 44).

Так, згідно пункту 1 вказаного Порядку, цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація).

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку № 44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби. Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Пункти 4, 5 Порядку № 44 визначають, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Аналіз наведених вище норм Порядку №44 дає підстави дійти висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Верховний Суд у постанові від 27 липня 2023 року у справі №380/813/22 зазначав, що аналіз наведених пунктів 2-3 Порядку № 44 дає підстави для висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Індексація грошового забезпечення є складовою грошового забезпечення військовослужбовців і, як одна з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Нарахування та виплата індексації грошового забезпечення мала бути здійснена відповідачами саме з моменту набуття позивачкою права на її нарахування та виплату, відповідно до вимог Закону № 1282-ХІІ.

Отже, з урахуванням наведеного правого регулювання, Верховний Суд констатував, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивачці має бути проведена відповідачами із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44.

Аналогічний підхід Верховний Суд застосував у постановах від 27 вересня 2023 року у справі № 420/23176/21, від 27 вересня 2023 року у справі № 420/23176/21, від 31 січня 2024 року у справі № 320/6441/22, від 18 квітня 2024 року у справі № 160/10789/22 та від 30 квітня 2024 року у справі № 360/700/23.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про помилковість позиції суду першої інстанції, про передчаність заявлених позовних вимог про нарахування та виплати індексації за спірні періоди з одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб.

Щодо висновків суду першої інстанції, викладених у додатковому рішенні, про відсутність підстав для задоволення вимог, заявлених до ВЧ НОМЕР_4 , оскільки нарахування і виплату індексації грошового забезпечення має проводити військова частина, в якій позивач проходив службу незалежно від того, чи є вона самостійним розпорядником бюджетних коштів або перебуває на фінансовому забезпеченні іншої військової частини, колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначає апелянт в апеляційній скарзі, Військова частина НОМЕР_3 з 01.01.2020 року та по сьогодні перебуває на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_4 , згідно з розпорядженням тимчасово виконуючого обов`язки начальника фінансово - економічного управляння ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.12.2019 № 116/14/1/1515.

Наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017 № 280 затверджені Правила організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України (далі Правила № 280).

У відповідності до п. 1.5 Правил № 280 військова частина, не включена до мережі розпорядників бюджетних коштів, зараховується на фінансове забезпечення до військової частини - розпорядника коштів третього рівня на підставі відповідних директив (рішень).

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що позивач отримувала грошове забезпечення, яке нараховувала військова частина НОМЕР_3 , однак військова частина НОМЕР_3 перебуває на фінансовому забезпечені військової частину НОМЕР_4 відповідно до розпорядження тимчасово виконуючого обов`язки начальника фінансово-економічного управління ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.12.1919 року № 116/14/1/1515. Отже, військова частина НОМЕР_3 нараховувала (обчислювала) грошове забезпечення позивачу, а військова частини НОМЕР_4 виплачувала позивачу грошове забезпечення на підставі документів від військової частини НОМЕР_3 .

Велика Палата Верховного Суду неодноразово, зокрема у постановах від 22 вересня 2020 року у справі №910/3009/18, від 21 серпня 2019 року у справі №911/3681/17, зазначала, що застосування конкретного способу захисту права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправними дій щодо обчислення та виплати індексації грошового забезпечення слід звертати одночасно до військової частини НОМЕР_3 та військової частини НОМЕР_4 .

Натомість, відмова у задоволенні позовних вимог до військової частини НОМЕР_4 фактично ставить під сумнів можливість виконання рішення суду та отримання позивачем належних їй сум індексації, як складової грошового забезпечення, оскільки саме остання виплачує грошове забезпечення, а не військова частина НОМЕР_3 .

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про помилковість позиції суду першої інстанції, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в цій частині.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі наведеного, згідно ст. 317 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню, а додаткове рішення підлягає скасуванню повністю.

Керуючись ст. ст. 252, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації - різниці грошового забезпечення скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Абзаци третій, п`ятий, шостий, сьомий, дев`ятий резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року викласти в наступній редакції:

«Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ; АДРЕСА_1 ) індексацію-різницю грошового забезпечення 4463,15 грн. в місяць у загальній сумі 71698,34 грн. за період з 01.03.2018 року по 03.07.2019 року включно, відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ; АДРЕСА_1 ) індексацію-різницю грошового забезпечення 4463,15 грн. в місяць у загальній сумі 37432,84 грн. за період з 06.07.2019 року по 18.03.2020 року включно, відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_4 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 21.03.2020 по 16.08.2021 з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 (ЄДРПОУ НОМЕР_7 ), Військову частину НОМЕР_4 (ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ; АДРЕСА_1 ) індексацію-різницю грошового забезпечення 4463,15 грн. в місяць у загальній сумі 75153,62 грн. за період з 21.03.2020 року по 16.08.2021 року включно, відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

Зобов`язати Військову академію (м. Одеса) ()нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ; АДРЕСА_1 ) індексацію-різницю грошового забезпечення 4463,15 грн. в місяць у загальній сумі 47078,99 грн. за період з 01.09.2021 року по 18.07.2022 року включно, відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44».

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року залишити без змін.

Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року скасувати.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Єщенко