Справа № 480/12267/23
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Сумська митниця, в якій просить:
Свої вимоги мотивує тим, що в листі Сумської обласної прокуратури №31-146вих-21 від 11.02.2021 року зазначається про надання дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування з метою проведення перевірки законності дій інспекторів митного поста «Центральний» під час митних оформлень імпортованих транспортних засобів і в тому обсязі, який є необхідним для проведення такої перевірки.
При цьому, листи прокуратури та поліції не належать до жодної з підстав для проведення документальних невиїзних перевірок, вичерпний перелік яких визначено нормою частини 2 статті 351 МК України.
Також, на думку представника позивача, жодним наявним у матеріалах перевірки доказом не доведено умисності дій ОСОБА_1 , які призвели до донарахування податкового зобов`язання та виставлення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, тому для застосування у них відповідачем штрафу в розмірі 25% від суми визначеного податкового зобов`язання (а не 10%, як визначається підпунктом 123.1 статті 123 ПК України) згідно з підпунктом 123.2 статті 123 ПК України не було законних підстав.
Ухвалою від 24.11.2023р. позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
15.12.2023р. провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.124-131), в якому у задоволенні позову просив відмовити, оскільки інформація Сумської обласної прокуратури та Головного управління Національної поліції в Сумській області була взята до уваги митним органом та в подальшому проведений аналіз відповідних електронних копій митних декларацій та виявлені ознаки, що свідчать про порушення ОСОБА_1 законодавства України з питань митної справи.
Перевіркою встановлено, що при митному оформленні товару за митною декларацією типу «ІМ 40 ДЕ» від 22.10.2018р. UA805180/2018/020617 «Автомобіль легковий, бувший у використанні - 1 шт. Марка VOLVO. Модель XC60. Номер кузова (VIN) : НОМЕР_1 . Календарний рік виготовлення 2015. Модельний рік виготовлення 2015. Тип двигуна бензиновий. Робочий об`єм циліндрів двигуна 3000 см3...», в порушення вимог частини 1 та частини 2 статті 51, пункту 2 частини 2 статті 52, частини 21 статті 58, частини 1 статті 257 та частин 1, 2 статті 368 Митного кодексу України, платником податків/ декларантом занижено базу оподаткування товару.
Зазначає, що з урахуванням положень п.102.1 ст.102 ПК України, Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 13 травня 2020 року №591-IX та Закону України від 16.10.2020 №466- IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» мораторій на проведення документальних перевірок контролюючими органами не розповсюджується на митні органи з 23.05.2020р.
Відтак, на думку представника відповідача, Сумська митниця мала всі правові підстави для проведення документальної невиїзної перевірки дотримання громадянином України ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних при митному оформленні товару, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 22.10.2018р. №UА805180/2018/020617.
Представником позивача подано відповідь на відзив (а.с.144-146), згідно з якою оскаржувані у цій справі податкові повідомлення-рішення, прийняті поза межами строку, встановленого ст. 102 ПК України, не можуть вважатись правомірними та підлягають скасуванню.
Надходження листів в правоохоронних органів із витребуваними в рамках кримінального провадження документами не являються і не можуть бути матеріалами, визначеними пунктом 6 частини 1 статті 352 МК України, адже таке їх використання суперечить вимогам статті 222 КПК України, якою передбачено, що відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.
З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що мають бути задоволені, огляду на таке.
Судом встановлено, що за результатами проведеної документальної невиїзної перевірки відповідно до вимог статті 351 Митного кодексу України було складено акт перевірки дотримання громадянином України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) вимог законодавства України з питань митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформлені товарів, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 22.10.2018р. №UA 805180/2018/020617.
При заповнені митної декларації умови поставки згідно з ІНКОТЕРМС не застосовувались (наказ Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651 «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа»).
Одержувачем товару (графа 8 МД) є громадянин України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), особою, відповідальною за фінансове врегулювання (графа 9 МД), є громадянин України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).
Декларування товару від імені декларанта ( ОСОБА_1 ) здійснювала уповноважена декларантом особа, ОСОБА_3 (ФОП ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ), яка відповідно до частини 5 статті 266 МКУ має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.
За вказаною митною декларацією були сплачені до Держбюджету України відповідні митні платежі (ввізне мито, акцизний податок, податок на додану вартість).
При проведенні перевірки правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митною декларацією від 22.10.2018р. №UA805180/2018/020617 встановлено, що до митного оформлення декларантом/уповноваженою особою надавались:
- документ права власності на пошкоджений транспортний засіб (CERTIFICATE OF TITLE (SALVAGE CERTIFICATE)) від 26.06.2018р. ST195576;
- коносамент від 15.08.2018р. №18126872 (контейнер MOTU0219668 40 HC), доставка з Newark (США) до порту м. Одеса (Україна);
- інші документи, необхідні для митного оформлення.
За митною декларацією типу «ІМ 40 ДЕ» №UA805180/2018/020617 здійсненомитне оформлення товару «Автомобіль легковий, бувший у використанні - 1 шт. Марка VOLVO. Модель XC60. Номер кузова (VIN) : НОМЕР_1 . Календарний рік виготовлення 2015. Модельний рік виготовлення 2015. Тип двигуна бензиновий. Робочий об`єм циліндрів двигуна 3000 см3..» та випущено у вільний обіг. Митна вартість товару визначена декларантом/уповноваженою особою за ціною договору щодо товарів, які імпортуються на рівні 11 100,00 дол. США (еквівалент 3120820,21 грн. за курсом Національного банку України на дату подачі МД: 1 дол. США = 28,18200100 грн.) з урахуванням витрат на транспортування в розмірі 400 дол. США.
Загальні відомості щодо митного оформлення вказаного товару зведені в Додатку 1 до Акту перевірки, який є його невід`ємною частиною.
Сумською митницею отримано лист Сумської обласної прокуратури від 11.02.2021р. №31-146вих-21 (вх. 2225/8.7 від 12.02.2021), в якому, крім іншого, надана інформація про транзакції з наданням копій платіжних доручень в іноземній валюті (вихідні через SWIFT), які здійснені громадянами на іноземні рахунки за товар та витрати на транспортування (з прив`язкою до марки та ідентифікаційного номера VIN транспортного засобу).
Листом Головного управління Національної поліції в Сумській області від 29.03.2021 №2714/117/24/6-2021, митниці додатково надано копії інвойсів (із засвідченням громадянином ОСОБА_1 та уповноваженою особою банку) на транспортні засоби та транспортні витрати, за якими фактично сплачувалися (перераховувалися) кошти у іноземній валюті на рахунки іноземних фірм (аукціони) та надано дозвіл митниці відповідно до статті 222 КПК України на використання цих даних.
За результатами опрацювання даної інформації встановлено, що через АТ КБ «Приват Банк» HRYTSYNA MYKOLA MYKOLAIOVYCH здійснив сплату коштів:
Зазначені платежі були здійснені за товар (транспортний засіб), логістичні, консультативні, транспортні послуги по доставці транспортного засобу - Марки VOLVO XC60 T6 BLUE. Номер кузова (VIN): НОМЕР_1 в контейнері MOTU0219668 40 HC за коносаментом від 15.08.2018 №18126872, доставка з Newark (США) до порту м. Одеса (Україна).
Отже, перевіркою встановлено, що при митному оформленні товару за митною декларацією типу «ІМ 40 ДЕ» від 22.10.2018р. №UA805180/2018/020617 «Автомобіль легковий, бувший у використанні - 1 шт. Марка VOLVO. Модель XC60. Номер кузова (VIN) : НОМЕР_1 . Календарний рік виготовлення 2015 . Модельний рік виготовлення 2015. Тип двигуна бензиновий. Робочий об`єм циліндрів двигуна 3000 см3...», в порушення вимог частини 1 та частини 2 статті 51, пункту 2 частини 2 статті 52, частини 21 статті 58, частини 1 статті 257 та частин 1, 2 статті 368 Митного кодексу України, платником податків/ декларантом занижено базу оподаткування товару.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, спірним податковим повідомленням-рішенням та доводам представників сторін, суд зазначає, що відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі - МК України), Податковим кодексом України (далі - ПК України) та іншими законами України з питань оподаткування.
Так, статтею 345 МК України визначено, що документальною перевіркою є сукупність заходів, за допомогою яких митні органи переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.
Відповідно до ч.2 ст. 345 МК України документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться митними органами з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України.
Положеннями частини 3 вказаної статті визначено, що митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи, зокрема, щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.
Згідно з ч. 6 ст. 345 МК України результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення митним органом суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.
Відповідно до ст. 351 МК України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.
Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі:
1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів;
2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органові документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Статтею 354 МК України врегульовано, що результати перевірок оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами митного органу та керівником підприємства, що перевірялося, або уповноваженою ним особою. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Відповідно до ч.12 ст. 354 МК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником митного органу або особою, яка виконує його обов`язки протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення або надіслання підприємству акта про результати перевірки у порядку, передбаченому Податковим кодексом України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень підприємства до акта про результати перевірки - приймається з урахуванням висновку за результатами розгляду заперечень до акта про результати перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді підприємству.
Згідно з ч. 14 ст. 354 МК України в акті перевірки зазначаються факти заниження і факти завищення податкових зобов`язань підприємства. Рішення щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, їх митної вартості та країни походження, підстав для звільнення від оподаткування окремими документами не оформляються, а зазначаються в акті про результати перевірки.
На виконання пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України у разі, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, такий контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань.
Отже, у встановлених випадках, після митного оформлення товару, митний орган має право проводити перевірку повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України, під час проведення якої, досліджувати питання правильності визначення митної вартості товарів. У разі встановлення порушень визначення митної вартості товарів, рішення щодо правильності її визначення окремим документом не оформлюється, а відповідні факти зазначаються в акті перевірки.
Досліджуючи дотримання митним органом строку проведення перевірки та строку визначення грошових зобов`язань, визначених статтею 102 ПК України, суд зазначає наступне.
Так, згідно з абз. 1 п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Встановлена наведеними нормами вимога щодо строку давності є загальною і поширюється на всі випадки визначення митним органом грошових зобов`язань платника податків, за виключенням випадків, перелік яких встановлений пунктом 102.2 статті 102 Податкового кодексу України.
При цьому, після закінчення встановленого пунктом 102.1 статті 102 ПК України строку митному органу заборонено як донараховувати платникам податків грошові зобов`язання, так і проводити перевірку правильності митного декларування товару та сплати податків загалом. При цьому, визначаючи граничний строк, протягом якого митний орган має право визначити суму грошових зобов`язань - 1095 днів, законодавець пов`язав початок його перебігу із граничною (фактичною) датою подачі митної декларації.
Судом встановлено, що митна декларація №UA805180/2018/020617 подана позивачем митному органу 22.10.2018р., отже, саме з цієї дати виникли податкові зобов`язання ОСОБА_1 , зокрема, зі сплати мита та із податку на додану вартість, внаслідок чого Сумська митниця мала право призначити перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань позивача за вказаною декларацією, не пізніше закінчення 1095 дня, а саме: до 22.10.2021р.
Натомість, відповідач визначив позивачу грошові зобов`язання за платежами «мито» та «податок на додану вартість» 04.11.2021р., тобто, поза межами встановленого ст. 102 ПК України строку.
Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на п. 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, яким зупинено перебіг строків давності, визначених ст. 102 цього Кодексу на час дії карантину, суд вважає помилковими, оскільки Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби» (COVID-19) від 13 травня 2020 № 591-IX внесено зміни, зокрема, до Податкового кодексу України щодо термінів зупинення перебігу строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України, а саме абзацом пункту 52-2 встановлено, що на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.
Разом з тим, згідно п. 75.1 статті 75 ПК України види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.
Отже, правове регулювання проведення митним органом документальної перевірки встановлюється саме Митним кодексом України, який містить посилання на положення Податкового кодексу України з метою доповнення правового регулювання означених суспільних відносин.
Законом №591-IX не вносились зміни до Митного кодексу України, мораторій на проведення документальних перевірок, що здійснюються митними органами не був встановлений як і не було зазначено про зупинення перебігу строків давності як для їх проведення так, і для нарахування податкових зобов`язань.
Суд зазначає, що розповсюдження зазначеного вище правового регулювання на документальні перевірки, що проводяться митними органами, за умови відсутності мораторію на проведення документальних перевірок саме митними органами на підставі Митного кодексу України, свідчить про порушення принципу правової визначеності.
Таке твердження обґрунтовано тим, що саме мораторій на проведення перевірок слугує підставою зупинення перебігу строків давності щодо визначення контролюючим органом грошових зобов`язань з податків та зборів.
Враховуючи відсутність мораторію на проведення перевірок митними органами, відсутні підстави стверджувати про зупинення строків, передбачених статтею 102 ПК України. Інше тлумачення може свідчити про порушення балансу між приватним та публічним інтересом учасників означених вище правовідносин.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення, прийняті поза межами строку, встановленого ст. 102 ПК України, не можуть вважатись правомірними та підлягають скасуванню.
Інші доводи представників сторін не впливають на правильність висновків суду.
Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів представника відповідача), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Отже, порушення контролюючим органом строку, встановленого ст. 102 ПК України, для визначення грошових зобов`язань в силу вимог п.10 ч.1 ст.2 КАС України є безумовною підставою для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки вони прийняті суб`єктом владних повноважень несвоєчасно, тобто не протягом розумного строку, що є суттєвим порушенням норм закону.
Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ч.1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
На підставі ст. 139 КАС України суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір, сплачений при зверненні до суду з позовом, у розмірі 858 грн. 00коп.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Сумської митниці про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити в повному обсязі.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Осіпова