Справа № 240/11892/25
Суддя: Шувалова Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Житомир справа № 240/11892/25

категорія 102090000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шувалової Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу в електронній формі за позовом ОСОБА_1 до Управління державної міграційної служби України в Житомирській області (Бердичівський відділ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області Бердичівського відділу у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства від 26.02.2025 року замість документа про припинення громадянства російської федерації.

На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 03 лютого 2021 року набула громадянство України відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» на підставі рішення УДМС у Житомирській області від 03 лютого 2021 року. Зазначає що, відповідно до вимог Закону №2235-ІІІ має право на подання декларації про відмову від іноземного громадянства (підданства). Однак, позивачу було відмовлено у прийнятті такої декларації, що і зумовило звернення до суду із наведеним позовом.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року справу прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

Відповідач, заперечуючи проти позову, подав до суду відзив, у якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначає, що надав позивачці відповідь на звернення, в якому повідомив про недолучення (відсутність) документів, що підтверджують право на подання декларації, та роз`яснено вимоги законодавства, якими врегульовані умови для виконання зобов`язання про припинення іноземного громадянства громадянами російської федерації та республіки білорусь. Також відповідач зазначає, що позивачкою було власноруч підписано зобов`язання протягом двох років з моменту набуття нею громадянства України, припинити громадянство (підданство) російської федерації і подати до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства (підданства), виданий уповноваженим на те органом тієї держави (російської федерації), тобто на позивача розповсюджуються положення пункту 5 Розділу ІІ Закону № 3897 щодо обов`язку подати документ про припинення іноземного громадянства до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України, протягом 12 місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану, введеного в Україні. На даний час правовий статус позивачки врегульований у визначеному законодавством порядку шляхом проставлення відмітки про продовження дії її тимчасового посвідчення громадянина України, а відтак права не порушені. Щодо підстав для звернення із декларацією про відмову від іноземного громадянства зазначає, що подання такої декларації та звільнення особи від зобов`язання щодо припинення іноземного громадянства можливе лише в разі наявності однієї з обставин із вичерпного переліку, передбаченого абзацом 13 частини першої статті 1 Закону № 2235-III, зокрема, якщо процедура припинення громадянства певної держави не здійснюється. Нездійснення процедури припинення громадянства певної держави, саме на території України до вищезазначеного переліку не належить. З огляду на те, що процедура припинення громадянства російської федерації не здійснюється саме на території України, а не взагалі, у позивачки відсутня вказана нею незалежна причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства.

Позивачка, заперечуючи проти відзиву, надала до суду відповідь на відзив, у якому зазначає, що не погоджується із твердженням міграційного органу щодо відсутності порушення прав позивача, оскільки відмова у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства не дозволяє позивачці завершити усі дії з отримання громадянства України відповідно до частини першої статті 8 Закону № 2235- III та позбавляє права отримати паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Також зазначає, що нею не було отримано документ про припинення громадянства російської федерації з незалежних від неї причин, оскільки внаслідок повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України дипломатичні зв`язки між Україною та російською федерацією були розірвані, а російські закордонні установи в Україні припинили діяльність. Звертає увагу, що ще до початку повномасштабного вторгнення позивачка зверталась із клопотанням про припинення громадянства разом із необхідних пакетом документів до консульства російської федерації в Україні, однак, відповіді на звернення не отримала. Таким чином, позивачка позбавлена можливості отримати документ про припинення громадянства, тому звернулася до відповідача з декларацією про відмову від громадянства російської федерації.

Відповідач, заперечуючи проти відповіді на відзив, подав до суду заперечення на відповідь на відзив, у якому вказує, що чинним законодавством України не передбачене прийняття декларації про відмову від громадянства за наведених позивачем обставин, а розрив Україною дипломатичних відносин з російською федерацією не впливає на суть правовідносин між відповідачем та позивачем. Також зазначають, що в Україні законодавчо врегульовано порядок продовження строку дії тимчасового посвідчення громадянина України в умовах воєнного стану, право на продовження якого використано позивачкою.

За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає у АДРЕСА_1 ,

20 жовтня 2020 року позивачка звернулася до Бердичівського РВ УДМС України в Житомирській області із заявою №276 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» разом із заявою - зобов`язанням припинити громадянство іноземної країни від 20 жовтня 2020 року. У вказаній заяві, власноруч заповненої та підписаної позивачкою, вона надала зобов`язання протягом 2 років з моменту набуття громадянства України припинити громадянство російської федерації і подати до органу, що видав їй тимчасове посвідчення громадянина України, відповідний документ, виданий уповноваженим органом російської федерації. У разі неотримання з незалежних від неї причин документа про припинення громадянства російської федерації, позивачка зобов`язалася подати декларацію про відмову від громадянства цієї держави.

Рішенням Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області від 03 лютого 2021 року ОСОБА_1 оформлено набуття громадянства за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України».

26 квітня 2021 року на ім`я ОСОБА_1 оформлено довідку №91 про реєстрацію особи громадянином України.

19 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася із заявою-анкетою про оформлення тимчасового посвідчення громадянина України.

01 вересня 2021 року ОСОБА_1 оформлено тимчасове посвідчення громадянина України серії НОМЕР_2 строком дії до 03.02.2023 року.

12 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернулася до УДМС у Житомирській області із заявою про продовження строку дії тимчасового посвідчення громадянина України.

19 лютого 2025 року строк дії тимчасового посвідчення громадянина України серії НОМЕР_2 було продовжено шляхом проставляння відмітки «Строк дії продовжено на 12 місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану в Україні».

На дату набуття громадянства України, позивач мала також громадянство російської федерації, відповідно до паспортного документу серії НОМЕР_3, виданого 27.06.2018 року.

Вказані обставини не є спірними між сторонами.

26 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Бердичівського відділу УДМС у Житомирській області із декларацією про відмову від іноземного громадянства, у якій зазначала, що 01 листопада 2021 року уповноваженими органами російської федерації було прийнято від ОСОБА_1 клопотання про припинення російського громадянства, проте в установлений законодавством дворічний строк нею не було отримано документа про припинення громадянства російської федерації. Окрім того, повідомлень від уповноваженого органу російської федерації про відмову у задоволенні клопотання вона не отримувала. Також позивач указала, що у законодавстві російської федерації відсутня процедура припинення громадянства за ініціативою особи. Даною декларацією позивач також зобов`язувалась не користуватися правами громадянина російської федерації та не виконувати обов`язків, передбачених законодавством для громадян цієї держави.

25 березня 2025 року Бердичівський відділ УДМС у Житомирській області листом №П-2/6/1814-25/1814/41025 від 25.03.2025 надав відповідь на заяву, у якій повідомив про недолучення (відсутність) документів, що підтверджують право на подання декларації, і роз`яснив вимоги законодавства, якими врегульовані умови для виконання зобов`язання про припинення іноземного громадянства громадянами російської федерації та республіки білорусь.

Уважаючи відмову міграційного органу протиправною, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначено Законом України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року №2235-III (далі - Закон №2235-III).

Згідно зі статтею 1 Закону №2235-III, зокрема, громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України; декларація про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.

За змістом статті 6 Закону № 2235-III громадянство України набувається:

1) за народженням;

2) за територіальним походженням;

3) внаслідок прийняття до громадянства;

4) внаслідок поновлення у громадянстві;

5) внаслідок усиновлення;

6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в заклад охорони здоров`я, заклад освіти або інший дитячий заклад, у дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю;

7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки;

8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини;

9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства;

10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

На підставі статті 8 Закону № 2235-III особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Для оформлення набуття громадянства України в установленому порядку разом із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України подається:

- особою без громадянства - декларація про відсутність іноземного громадянства;

- іноземцем - зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

З аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що приписами Закону № 2235-III передбачено можливість набуття громадянства України за територіальним походженням, за умови звернення іноземця з відповідною заявою, однак положення частини другої статті 8 цього Закону містять імперативний припис щодо обов`язку таких осіб одночасно із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України подати зобов`язання припинити іноземне громадянство. У разі ж одержання позитивного рішення щодо вирішення такої заяви, іноземцю видається довідка про реєстрацію особи громадянином України, на підставі якої він має право оформити тимчасове посвідчення, що діє не більше двох років. Тому лише у разі виконання ним обов`язку припинити іноземне громадянство, така особа має право отримати паспорт України.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначений Порядком № 215.

Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України, рішення за якими приймаються територіальними органами Державної міграційної служби України установлений розділом IV Порядку № 215, зокрема, пунктом 92 якого передбачено, що територіальні органи ДМС України приймають рішення про оформлення набуття громадянства України, зокрема, за територіальним походженням.

Особам, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому Законом порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон (пункт 119 розділу V Порядку № 215).

Відповідно до статті 5 Указу Президента України від 27 березня 2001 року № 215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 405, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16 серпня 2012 року № 715 (далі - наказ МВС України № 715) затверджено зразки документів, які подаються для встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, та журналів обліку.

Станом на лютий 2023 року і до сьогодні чинний зразок документа під назвою «Декларація про відмову від іноземного громадянства» (форма 45,) затверджений наказом МВС України № 715 викладено наступним чином: «Я, (прізвище, ім`я, по батькові), (року народження), громадянин(ка) (назва держави) відмовляюся від іноземного громадянства (підданства) (назва держави), у зв`язку з тим, що існують незалежні від мене причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) (назва держави), а саме:

1) у мене уповноваженими органами (назва держави) (зазначити дату) було прийнято клопотання про припинення мого громадянства (підданства) (назва держави), проте в установлений її законодавством строк протягом (назва держави) я не отримав (не отримала) документа про припинення громадянства (підданства) цієї держави. Повідомлень від уповноважених органів (назва держави) про відмову в задоволенні мого клопотання я не отримував (не отримувала);

2) у мене уповноваженими органами (назва держави) було прийнято клопотання про припинення мого громадянства (підданства) (зазначити дату), проте протягом двох років я не отримав (зазначити дату) (назва держави) (не отримала) документа про припинення громадянства (підданства) цієї держави. Повідомлень від уповноважених органів (назва держави) про відмову в задоволенні мого клопотання я не отримував (не отримувала). Строк розгляду клопотань про припинення громадянства цієї держави не встановлено;

3) у законодавстві (назва держави) відсутня процедура припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи;

4) процедура оформлення припинення громадянства (підданства) ( назва держави) не здійснюється;

5) вартість оформлення виходу з громадянства (підданства) (назва держави) становить, що перевищує половину розміру (зазначити вартість у гривневому еквіваленті) мінімальної заробітної плати, установленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянства України.

Станом на (дата набуття особою громадянства України) розмір мінімальної заробітної плати в Україні становив ____.

У зв`язку з викладеним вище я зобов`язуюся повернути паспорт громадянина (назва держави) до уповноважених органів цієї держави, не користуватися правами громадянина (підданого) (назва держави) і не виконувати обов`язків, передбачених її законодавством для громадян (підданих) цієї держави.

Мені (прізвище, ім`я, по батькові) повідомлено, що в разі невиконання мною цього зобов`язання я втрачу громадянство України на підставі статті 19 Закону України «Про громадянство України» або його буде скасовано на підставі статті 21 цього Закону. Дата: ___ року (підпис)».

Отже, запроваджуючи інститут подання декларації про відмову від іноземного громадянства, законодавець в імперативному порядку насамперед зобов`язав іноземця, який звернувся із відповідною заявою до органу ДМС протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подати документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України. Такі дії передбачають активну поведінку іноземця, спрямовану на безпосереднє самостійне вирішення питання щодо отримання ним документу про припинення громадянства (підданства) іншої держави.

Таким чином, лише за певних умов, перелік та форма яких визначені в статті 1 Закону № 2235-III (що в основному передбачають вжиття іноземцем активних дій, зокрема, звернення до уповноваженого органу країни, громадянство якої він хоче припинити), а також за умови підтвердження факту виконання іноземцем усіх необхідних кроків для отримання документа про відмову від попереднього громадянства, Управління має право прийняти декларацію іноземця про відмову від іноземного громадянства.

Аналізуючи наведене суд доходить висновку, що особа, яка отримала громадянство України на загальних підставах після позитивного розгляду її заяви про прийняття до громадянства, протягом двох років з моменту набуття громадянства повинна вжити заходів для отримання документа, що підтверджує припинення громадянства (підданства) іншої держави. Лише у випадку, якщо це питання не буде вирішене у строки, визначені законодавством країни, громадянином якої вона є, або у разі відмови в його вирішенні з незалежних від неї причин (що детально описані в Законі № 2235-III), особа має право подати декларацію про відмову від іноземного громадянства безпосередньо до органу, який розглядав її заяву.

Матеріалами справи встановлено, що позивачка, громадянка російської федерації, набула громадянство України за територіальним походженням з 03.02.2021 року на підставі рішення Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області від 03.02.2021 року відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України».

01 вересня 2021 ОСОБА_1 оформлено тимчасове посвідчення громадянина України серії НОМЕР_2 строком дії до 03.02.2023.

19 лютого 2025 строк дії тимчасового посвідчення громадянина України серії НОМЕР_2 продовжено, шляхом проставляння відмітки «Строк дії продовжено на 12 місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану в Україні».

Таким чином, після отримання позивачкою 01 вересня 2021 року тимчасового посвідчення громадянина України, позивачка відповідно до статті 8 Закону № 2235-III взяла на себе зобов`язання протягом двох років припинити громадянство російської федерації.

Водночас, звертаючись до суду із цим позовом, позивачка зазначала, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє по теперішній час. При цьому, всі дипломатичні відносини з країною агресором розірвано. У зв`язку з цим, обґрунтоване призупинення діяльності російських закордонних установ в Україні та зупинення усіх дипломатичних зв`язків з країною-агресором позбавляє її можливості на подання заяви до посольства вказаної країни про вихід з громадянства.

Ураховуючи обставини цієї справи, суд вважає, що після 24 лютого 2022 року, у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року, Україна розірвала дипломатичні відносини з росією, що унеможливлює із цієї дати направлення різних запитів і листів до посольства російської федерації в Україні, з огляду на припинення роботи його відділів на території України.

Проте особи, що мають бажання відмовитись від громадянства російської федерації не позбавлені права звернутися до дипломатичних представництв російської федерації, що продовжують працювати поза межами України, в інших територіально наближених країнах, обравши будь-який зручний для них спосіб звернення.

До того ж, питання нотаріального завіряння документів для оформлення таких заяв в Україні наразі урегульоване, про що 08 серпня 2022 року Нотаріальною палатою видано інформаційний лист під назвою «Щодо засвідчення справжності підпису громадян держави-агресора російської федерації на заявах про вихід з такого громадянства» відповідно до підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року № 719).

Ураховуючи наведене, вбачається, що з 24 лютого 2022 року органи ДМС України можуть прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства від колишніх громадян російської федерації, які набули громадянство України на загальних підставах до 24 лютого 2022 року за двох умов:

- якщо особи, як до, так і після 24 лютого 2022 року, зверталися безпосередньо до уповноваженого органу російської федерації із заявою про припинення попереднього громадянства, але не отримали інформації про вирішення їхнього звернення в межах встановлених законом строків;

- якщо такі особи, як до, так і після 24 лютого 2022 року, безпосередньо зверталися до уповноваженого органу російської федерації з відповідною заявою, отримали негативну відповідь і надали докази, що підтверджують зазначені обставини.

В інших випадках відсутні правові підстави для прийняття такої декларації у межах процедури, визначеної Законом № 2235-III, установленої для оформлення громадянства.

Цей висновок відповідає позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 19 грудня 2024 року у справі № 280/1155/23, у постанові від 01 квітня 2025 року у справі № 420/11071/23, у постанові від 07 травня 2025 у справі 500/3352/24.

Крім того, принципи та правила, що, зокрема, стосуються громадянства фізичних осіб, з якими має узгоджуватися внутрішньодержавне право держав-учасниць, встановлені Європейською конвенцією про громадянство від 06 листопада 1997 року, ратифікованою Законом України від 20 вересня 2006 року № 163-V «Про ратифікацію Європейської конвенції про громадянство» (із застереженнями щодо пункту 2 статті 8 та глави VII) (далі - Європейська конвенція).

Умови втрати громадянства за ініціативою особи визначені статтею 8 Європейської конвенції, частиною першою якої встановлено, що кожна держава-учасниця дозволяє відмовлятися від її громадянства, якщо відповідні особи не стануть внаслідок цього особами без громадянства.

Держава-учасниця не може зумовлювати набуття або збереження її громадянства відмовою від іншого громадянства або його втратою, якщо така відмова чи втрата є неможливою або не може розумно вимагатися (стаття 16 Європейська конвенція).

Повертаючись до обставин цієї справи, суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про вчинення позивачкою як до, так і після 24 лютого 2022 року активних дій, спрямованих на безпосереднє самостійне вирішення питання щодо отримання нею документу про припинення громадянства російської федерації, зокрема, звернення до дипломатичних представництв російської федерації, що продовжують працювати поза межами України, в інших територіально наближених країнах, обравши будь-який зручний для себе спосіб звернення.

Таких доказів не було надано позивачкою безпосередньо і до відповідача.

Позивачка посилається на те, що до вторгнення російської федерації на територію України вона подала заяву на вихід з громадянства російської федерації до консульства російської федерації на території України, отримала довідку про виконання платником податків обов`язків зі сплати податків, внесків, страхових платежів, пені, штрафів, відсотків, необхідну для припинення громадянства російської федерації, яку разом з заявою подала до консульства. Однак, дана заява не була розглянута та жодної відповіді позивачка не отримала. Копія заяви не зберіглась та залишилась в консульстві російської федерації без відповіді позивачу.

Проте вказані доводи позивачки суд не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що Бердичівський відділ УДМС у Житомирській області надаючи відповідь позивачу листом від 25.03.2025 №П-2/6/1814-25/1814/41025 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, оскільки в цьому випадку була відсутня незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства).

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Підстави для вирішення питання розподілу судових витрат згідно зі статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, з огляду на те, що позивачу відмовлено у задоволенні позову.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області (Бердичівський відділ) (вул. Михайла Грушевського, 26, м. Бердичів, Бердичівський р-н, Житомирська обл., 13312. ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 17 вересня 2025 р.

Суддя Т.О. Шувалова