Справа № 283/623/25
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2025-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 283/623/25

Головуючий у 1-й інстанції: Саланда О.М.

Суддя-доповідач: Моніч Б.С.

17 вересня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 12 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматизованому режимі від 07.03.2025 року ЕНА №4215230, за якою на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 07.03.2025 року, близько 10:30, водій ТОВ "Фірма "Володар-Роз" Дідківський В.М., керуючи належним цьому товариству автомобілем (сміттєвозом), рухаючись по проспекту Миколи Бажана, 7 у м. Києві, був зупинений інспектором 2-го взводу 5-ї роти 1-го батальйону Полку №1 УПП у м. Києві старшим лейтенантом поліції Шарандаком О.О. Причиною зупинки, за словами інспектора, була перевірка технічного стану транспортного засобу. Після огляду автомобіля, відносно позивача було складено постанову від 07.03.2025 року серії ЕНА №4215230, згідно з якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП за порушення: "п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010, п. 31.4.5.б Правил дорожнього руху". Позивач при цьому повідомляв інспектора, що не є особою, уповноваженою здійснювати контроль за технічним станом транспортних засобів та виконувати передрейсовий огляд на підприємстві, де він працює водієм. Попри це, інспектор не з`ясував відповідні обставини та склав постанову саме щодо позивача. Позивач також зазначав, що може надати дані керівника підприємства для складання адміністративного протоколу відносно належної особи, однак інспектор проігнорував цю пропозицію. Із тексту оскаржуваної постанови вбачається, що підставою для притягнення до відповідальності стало керування транспортним засобом із технічною несправністю тріщиною на вітровому склі в зоні дії склоочисників. Однак Правила дорожнього руху містять вичерпний перелік несправностей, за наявності яких забороняється експлуатація транспортного засобу, і тріщина в зоні дії склоочисників до цього переліку не належить. Згідно з п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010, на вітровому склі колісних транспортних засобів не допускається наявність сколів чи тріщин у зоні роботи склоочисників. Водночас, такі пошкодження не вважаються технічною несправністю транспортного засобу згідно з нормами зазначеного ДСТУ. Вичерпний перелік несправностей, з якими заборонено експлуатацію транспортних засобів, наведений у пунктах 31.3 і 31.4 Правил дорожнього руху України починаючи з 01.06.2024 з урахуванням раніше виплачених сум.

Враховуючи викладене, позивач вважає постанову від 07.03.2025 року серії ЕНА №4215230 безпідставною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 12 травня 2025 року відмовлено у задоволені адміністративного позову.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Відповідно до постанови, 07.03.2025 о 10 год. 40 хв. водій керував транспортним засобом "MERCEDES-BENZ AXOR 2529", державний номер НОМЕР_1 , у м. Києві по просп. Миколи Бажана з технічними несправностями, а саме: вітрове скло мало тріщину в зоні роботи склоочисників, чим порушено п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010; шини другої осі з обох боків мали бокові порізи та відшарування протектора, чим порушено п. 31.4.5.б Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Будучи незгодним з постановою поліцейського та інкримінованим порушенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем належними доказами доведено факт вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, а саме: порушення п.31.4.5 б Правил дорожнього руху та правомірно накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн, а тому підстави для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4215230 від 07.03.2025 відсутні.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні взагалі не надано жодної оцінки доводам позивача, що наведені в позовній заяві, не зазначено з яких підстав суд дійшов до висновку про перевагу доводів (аргументів) відповідача, а мотивувальна частина оскаржуваного рішення складається лише з цитування положень законодавства та оскаржуваної постанови.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні відносини, які виникли між сторонами у даній справі, врегульовано положеннями Законів України "Про національну поліцію", "Про дорожній рух", Правилами дорожнього руху України, а також нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена відповідно до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Процес притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягують до такої відповідальності.

Стаття 62 Конституції України закріплює положення, що відображають сутність презумпції невинуватості: "Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину й не може бути піддана покаранню, поки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях".

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 ( надалі Закон № 3353-XII), встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух тощо.

Відповідно до пункту 31.1 ПДР, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Приписами підпункту 31.4 пункту 31 ПДР встановлено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності визначених цим пунктом технічних несправностей і невідповідності визначених цим пунктом вимогам.

У наведеному пункті ПДР, викладений перелік технічних несправностей транспортних засобів, за наявності яких забороняється експлуатація таких транспортних засобів.

Підпунктом 31.4.7 пункту 31.4 ПДР "Інші елементи конструкції", забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності, зокрема, таким вимогам: встановлено на скло додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість. На верхній частині вітрового скла автомобілів і автобусів можуть бути прикріплені прозорі кольорові плівки. Дозволяється застосовувати тоновані стекла (крім дзеркальних), світлопропускання яких відповідає вимогам ГОСТ 5727-88.

ДСТУ 3649:2010 Національний стандарт України "Колісні транспортні засоби", "Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання", затверджені наказом Держспоживстандарту України від 28 грудня 2010 року № 630.

Відповідно до ДСТУ 3649:2010 цей стандарт поширюють на колісні транспортні засоби (надалі КТЗ) категорій M, MG,N, NG, O, призначені для перевезення вантажів та (або) пасажирів, а також на КТЗ, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для виконання спеціальних робочих функцій, або призначені для перевезення пасажирів чи вантажів певних категорій, на дорогах загального користування. Стандарт установлює вимоги щодо безпечності та методи контролювання технічного стану КТЗ, що перебувають в експлуатуванні.

Згідно з пунктом 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 Національний стандарт України Колісні транспортні засоби "Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання" на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Отже, ДСТУ 3649:2010 передбачає вимоги до елементів конструкції автотранспортного засобу, що знаходиться в експлуатації, відповідно до яких на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Вимоги ГОСТ 5727-88 "Скло безпечне для наземного транспортного засобу. Загальні технічні умови", не допускають наявність тріщин завдовжки більш як 50 мм на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу. Наявність тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу погіршують його прозорість.

При цьому, зазначений стандарт застосовують виключно при технічному огляді колісного транспортного засобу для здійснення контролю технічного стану КТЗ на відповідність вимогам ДСТУ 3649 під час проведення державного технічного огляду колісного транспортного засобу.

Частиною першою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатації його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Отже, склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення створюється за умови керування транспортним засобом, що має технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.

Такі технічні несправності обов`язково повинні бути віднесені законом до таких, з якими експлуатація транспортного засобу забороняється, а саме порушення Правил дорожнього руху, а не стандартів ДСТУ.

Зі змісту підпункту 31.4.7 ПДР вбачається, що тріщина на склі відсутня у переліку вимог, які забороняють експлуатацію транспортного засобу, а відтак суд відхиляє доводи відповідача про порушення позивачем пункту 31.1 ПДР.

З огляду на викладене, суд вважає, що наявність тріщин на вітровому склі в зоні дії склоочисників транспортного засобу не забороняє його експлуатацію, що зі свого боку виключає можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стосовно доводів, щодо порушення п. 31.4.5.б Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, колегія суддів зазначає.

Так, частиною 1 статті 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність зокрема за керування водієм транспортним засобом, що має несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Підпунктом б п. 31.4.5. ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.

Факт порушення ПДР має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами.

Відповідачем, на підтвердження вчинення позивачем вказаного правопорушення було надано копію постанови ЕНА №4215230 від 07.03.2025 року, відеозапис із нагрудної відеокамери працівників поліції, який зображує процедуру зупинки транспортного засобу працівниками поліції, оформлення матеріалів адміністративної справи та постанови про накладення адміністративного стягнення, а також містить фрагмент розмови ОСОБА_1 із працівниками поліції, та фотоматеріали на яких вбачаються відшарування протектора.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем частково доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, а саме порушення пункту б п. 31.4.5. ПДР.

Щодо порушення п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010, колегія суддів вважає, що недотримання зазначених вимог і керування автомобілем з тріщиною на лобовому склі не охоплюється диспозицією ч.1 ст.121 КУаАП.

З цих підстав позов слід задовольнити частково, в саме визнати спірну постанову протиправною в частині притягнення позивача до відповідальності за порушення п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 (керування автомобілем з тріщиною на лобовому склі) та виключивши зі спірної постанови словосполучення "вітрове скло мало тріщину в зоні роботи склоочисників, чим порушив п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010".

Щодо доводів про проведення передрейсового огляду автомобіля, то колегія суддів їх відхиляє, адже проведення передрейсового технічного огляду іншою уповноваженою особою не звільняє водія від покладеного на нього обов`язку контролювати технічний стан транспортного засобу перед виїздом та під час руху. Згідно з пунктами 2.3. та 31.4. Правил дорожнього руху України саме водій відповідає за експлуатацію технічно справного автомобіля, а у разі виявлення несправностей зобов`язаний вжити заходів до їх усунення та не допускати подальшого руху. Таким чином, доводи апелянта про проведення передрейсового огляду не спростовують встановленого факту порушення вимог ПДР і не можуть бути підставою для звільнення його від відповідальності.

Суд першої інстанції наведені обставини не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Наведені обставини частково підтверджують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд вбачає підстави для часткового задоволення апеляційної скарги.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи те, що у справі неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 12 травня 2025 року скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕНА №4215230 від 07.03.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП в частині притягнення позивача до відповідальності за порушення п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 (керування автомобілем з тріщиною на лобовому склі) та виключивши зі спірної постанови словосполучення "вітрове скло мало тріщину в зоні роботи склоочисників, чим порушив п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010".

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.