Справа № 462/5433/25
Суддя: Сабара Л. В.
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/5433/25
пр.№ 2-а/464/76/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2025 м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Сабари Л.В.,

секретаря судового засідання Бович Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, поданим представником Сенюшкович О.І., до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову №764 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 11.07.2025, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , якою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 17 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що оскаржуваною постановою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 17 000 грн. З наведеною постановою не погоджується, вважає таку протиправною та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного. Згідно з даними постанови, 09.10.2024 сформовано повістку №852696 про виклик позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою уточнення даних 07.11.2024, крайній термін прибуття 14.11.2024, яку начебто було скеровано засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення з повідомленням про вручення за адресою проживання позивача. Водночас, постановою не враховано ключових обставин, що виключають необхідність виклику позивача до ТЦК та СП, зокрема те, що позивач має діючу відстрочку від призову за мобілізацією, виконав свій обов`язок щодо оновлення особистих даних, а також не вчиняв будь-яких порушень військового обліку, не змінював місця проживання, не уникав виконання обов`язків військовозобов`язаного, що свідчить про те, що у відповідача були відсутніми законні підстави для формування повістки про виклик, які в подальшому було використано як формальний привід для притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Крім того, оскаржувана постанова не містить жодного посилання на належні та допустимі докази, які б підтверджували факт направлення повістки та отримання такої позивачем. Постанова винесена за відсутності факту адміністративного правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, у зв`язку із чим неможливо встановити наявність події та складу такого правопорушення, та з порушенням вимог ст. ст. 251, 280, 283 КУпАП. Також, покликаючись на положення примітки до ст. 210 КУпАП, вказує, що чинним законодавством передбачено заборону на накладення штрафів за неявку за повісткою у тих випадках, коли облікові дані позивача оновлені та актуалізовані в межах встановленого законодавством строку в джерелах, доступ до яких має ТЦК. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити.

03.09.2025 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача Синюшко Р.Д., відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову. Заперечення обґрунтовує тим, що позивач не з`явився у ТЦК у зазначений у повістці час в особливий період, що прямо передбачено як протиправна дія згідно з ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та абз. 8 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Відповідач звертає увагу на те, що станом на 07.11.2024 (дату, зазначену у повістці) позивач не мав права не відстрочку, а таке отримав лише 03.07.2025. Введення указом Президента України воєнного стану, придатність ОСОБА_1 за станом здоров`я для проходження військової служби під час мобілізації, відсутність підстав для відстрочки є достатнім та належним підтвердженням того, що позивач був повідомленим належним чином про виклик до ТЦК. При цьому, незгода позивача з метою виклику, що вказана у повістці, не звільняє його від обов`язку з`явитись на виклик до ТЦК. Зважаючи на наведене та те, що позивач не повідомив про наявність поважних причин неприбуття до ТЦК, прибув до ТЦК лише через п`ять місяців з часу отримання в «РЕЗЕРВ+» повідомлення про порушення ним правил військового обліку, факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, є доведеним.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22.07.2025 матеріали адміністративної справи передано на розгляд Сихівського районного суду м. Львова за підсудністю.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2025 матеріали справи передано на розгляді судді Сабарі Л.В.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 22.08.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. 27.08.2025 представник позивача Сенюшкович О.І. звернулась до суду з заявою про проведення розгляду справи без участі сторони позивача, позовні вимоги просить задовольнити.

Представник відповідача Синюшко Р.Д. в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду з заявою про проведення розгляду справи без її участі.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності згідно з ч.3 ст. 210-1 КУпАП за те, що він перебуваючи на військовому обліку в РТЦК та СП згідно відомостей ЄДРВ, мав обов`язки передбачені п.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» прибути за викликом для проходження медичного огляду та призову на військову службу і виконати правила військового обліку встановлені законодавством, до 14.11.2024 не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 скерованого останньому рекомендованим листом на адресу проживання, зазначену останнім при поновленні даних, тим самим порушив вимоги ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною 1 статті 9 КУпАП закріплено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Так, згідно диспозиції ч.1 ст. 210-1 КУпАП особа притягується до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

З цього слідує, що диспозиція вказаної норми являється бланкетною, оскільки називає склад правопорушення, але для визначення його ознак відсилає до норм іншої галузі права або нормативних (підзаконних) актів правил, положень, інструкцій.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулюються Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно ст. 1 цього Закону визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано; особливим періодом визнана - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Частиною 1 ст. 22 вказаного закону визначено, що громадянин, серед іншого зобов`язаний з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду, проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Згідно ч.3 ст. 22 вказаного Закону закріплено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися зокрема: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях, інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Процедура перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи та організація медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби закріплена Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженим постановою КМУ № 560 від 16.05.2024.

Так, п.27 зазначеного Порядку встановлено, що під час мобілізації громадяни викликаються до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів з метою проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Згідно п. 28 Порядку виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

Пунктом 34 Порядку передбачено, що повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання . У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.

Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є , у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання (п. 41 Порядку).

Одночасно, як вбачається із п.8 вказаного Порядку у військово-обліковому документі в електронній формі відображається унікальний електронний ідентифікатор у вигляді двовимірного штрихкоду, що містить відомості про зазначений документ (далі QR-код військово-облікового документа) (за наявності таких відомостей), та посеред іншого: 1) прізвище; 2) власне ім`я (усі власні імена); 3) по батькові; 4) дата народження; 5) реєстраційний номер облікової картки платника податків; 6) окремий номер запису у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 7) відомості про результати медичних оглядів, що проводилися з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку;

При досліджені доказів, судом встановлено наступне.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №764 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 11.07.2025 накладено на ОСОБА_1 штраф у сумі 17000 грн.

Вказаною постановою встановлено, що 07.07.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_3 прибув ОСОБА_1 . Під час прийому встановлено, що ОСОБА_1 перебуваючи на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 згідно відомостей ЄДРВ, мав обов`язки передбачені п.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» прибувати за викликом для проходження медичного огляду та призову на військову службу і виконувати правила військового обліку встановлені законодавством до 14.11.2024 не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 скерованого останньому рекомендованим листом на адресу проживання, зазначену останнім при поновленні даних, тим самим порушив вимоги ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

З витягу з застосунку «Резерв+» від 02.07.2025 вбачається, що ОСОБА_1 уточнив дані 04.10.2024, вказав адресу проживання АДРЕСА_1 , і в такому відсутні дані про рішення ВЛК.

Згідно паспорта громадянина України ОСОБА_1 зареєстрований в

АДРЕСА_1 повістки № НОМЕР_1 та матеріалів поштового скерування вбачається, що така складена 29.10.2024 та скеровувалася згідно опису вкладення до рекомендованого поштового відправлення № 546 ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , з відміткою «повістка ТЦК» та повернута у зв`язку із відсутністю адресату за вказаною адресою.

При вирішенні спору, суд бере до уваги, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , є особою мобілізаційного віку, військовозобов`язаним, оскільки інших доказів, на спростування таких даних, позивач до позову не долучив, доводів з даного приводу у позові не навів.

У зв`язку із цим, суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Аналізуючи правову основу мобілізаційної підготовки та мобілізації, що згідно ст. 2 однойменного Закону, складається з Конституції України, Закону України »Про оборону України», цього та інших законів України, а також виданих відповідно до них нормативно-правових актів вбачається, що особи мобізаційного віку зобов`язані мати військово-обліковий документ, що визначає належність його власника до військового обов`язку, виданий до дня набрання чинності Законом України від 11 квітня 2024 р. № 3633-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів «України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» (Порядок затверджений постановою КМУ №560 від 16.05.2024п. 55) або військово-обліковий документ на бланку, виданий у випадках встановлених п. 14 Порядку затвердженого Постановою КМУ № 559 від 16.05.2024, при цьому створюється військо-обліковий документ в електронній формі, відомості зазначені у котрому, повинні відповідати відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Вищевизначеним Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період у п. 22 передбачено, що за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Порядок вручення повістки особі, що перебуває на військовому обліку наведено вище.

З цього слідує, що особа мобілізаційного віку має обов`язок пов`язаний після отримання повістки з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки в тому числі для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, результати котрого є відомостями про військовозобов`язаного, що вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів.

При цьому потребу щодо з`явлення призовників, військовозобов`язаних, резервістів за викликом визначає саме уповноважена особа територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Чинним законодавством не передбачено умов, за котрих, військовозобов`язаний може не виконувати вимоги викладені повістці.

А тому, необхідність вчинення дій передбачених повісткою є виконання обов`язку передбаченого законодавством про мобілізацію та мобілізаційну підготовку.

У відповідності до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 251 КпАП України, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показання технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З огляду на вищевикладене, суд при вирішенні вказаної справи зважує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, котра оскаржується є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом (посадовою особою), на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Приписами ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд встановив, що позивач є військовозобов`язаною особою, такому 29.10.2024 було скеровано повістку про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 07.11.2024 для уточнення даних, у відповідності до п. 41 Порядку був належним чином оповіщеним, однак, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у визначену дату не з`явився, не надав доказів поважності причин не виконання обов`язку передбаченого законодавством про мобілізацію та мобілізаційну підготовку, а тому прийшов до переконання, що постанова винесена відповідно до положень КУпАП уповноваженим суб`єктом, а тому, рішення суб`єкта владних повноважень слід залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 9, 72-74, 77, 121, 229, 242, 244-246, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

постанову №764 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 11.07.2025, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , якою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 17 000 грн. залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Головуюча Сабара Л.В.