Справа № 182/6954/24
Суддя: Рунчева О. В.
Дата ухвалення: 2025-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/6954/24
Провадження № 2-а/0182/52/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.09.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В., розглянувши у м. Нікополі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

21.11.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом.

25.02.2025 року уточнив свої позовні вимоги,посилаючись на наступні обставини.

Постановою ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) № 4/1230 від 30.10.2024 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 17 000 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП). У постанові зазначається, що, розпорядженням начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №4/5022 від 16.09.2024 року було здійснено виклик громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , через підприємство ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб», на якому він працює, однак від отримання повістки він відмовився у присутності свідків, що підтверджується актом відмови від 17.09.2024 року. Враховуючи вищевикладене встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги ч.3 ст. 210 КУпАП.

Про існування даної постанови позивач дізнався 08.11.2024 року, коли отримав її по пошті. Дану постанову позивач вважає протиправною з огляду на наступне. Військовозобов`язаний громадянин України має обов`язок прибути за викликом до відповідного ТЦК та СП у строк, вказаний в повістці, проте норми чинного законодавства не містять обов`язку громадян отримувати відповідні повістки до ТЦК та СП, а сам лише факт відмови від отримання повістки не створює склад адміністративного правопорушення, зокрема у частині явки у визначений строк до ТЦК та СП. Позивач звертає увагу суду, що відповідачем не встановлювався факт неявки позивача, у зв`язку з цим не складався протокол про адміністративне правопорушення, постанова за протоколом не виносилась. Крім того, позивач не був повідомлений про час, дату та місце розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення. В оскаржуваній постанові не зазначено саме Закон України, який був порушений, та за порушення приписів якого особа притягується до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення містить недостовірні відомості, а саме: ОСОБА_3 не прибував до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а постанову отримав поштою, 17.09.2024 року повістки не отримував, про складання Акту про відмову від отримання повістки не знав.

Враховуючи викладене вище позивач вважає, що складена постанова є необґрунтованою, просить її скасувати та закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Крім того, в позові позивач ставить питання про поновлення строку оскарження постанови, зазначаючи, що пропустив його з поважних причин, оскільки отримав постанову поштою лише 08.11.2024 року в останній робочій день тижня, а звернутись за правовою допомогою зміг лише у перший робочий день наступного тижня, тобто 11.11.2024 року, тож фактично не мав часу своєчасно подати позовну заяву.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.12.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, зобов`язано відповідача надати суду належним чином завірені копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , роз`яснено відповідачу його право на підготовку відзиву на позовну заяву (а.с.10-12).

Відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження та копії позову з додатками на їх юридичну адресу, пакет документів доставлявся до адресата кур`єром суду, про що свідчить запис в журналі вихідної кореспонденції, згідно якого поштове відправлення отримано старшим лейтенантом ОСОБА_4 (а.с.13а). Крім того, 02.07.2025 року на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно було направлено запит про витребування доказів, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.32).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ухвалу від 17.12.2024 року не виконав, матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_1 на адресу суду не направив, своїм правом на підготовку відзиву на позовну заяву не скористався.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи та надані докази у їх сукупності, прийшов до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За приписами ч. 2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, чи прийнято оскаржуване рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

Пунктом 2 ч.1 ст. 37 Закону №2232-XII передбачено, що взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України: на військовий облік військовозобов`язаних підлягають зокрема, громадяни України, які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників. Ця норма чинна з 04.04.2024.

У відповідності до положень ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є військовозобов`язаним громадянином України.

Постановою ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту ІНФОРМАЦІЯ_3 ) № 4/1230 від 30.10.2024 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 17 000 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 статті 210 КУпАП (а.с.7).

Спірну постанову винесено 30.10.2024 року, тобто під час дії особливого періоду.

Разом з тим, приписами ч.1, 2 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Спеціальний строк оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності встановлений частиною другою статті 286 КАС України, відповідно до якої позовну заяву може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно зі статтею 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Як зазначає позивач в своєму позові, спірну постанову він отримав засобами поштового зв`язку 08.11.2024 року.

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Верховний Суд неодноразово вказував (постанова від 22.04.2020 року у справі №811/1664/18), що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною поведінкою.

Питання ж поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.06.2021 у справі №120/5780/20-а.

Разом з тим, позивачем не долучено до позову належних доказів, що постанова була отримана ним поштою саме 08.11.2024 року (поштовий конверт із зазначенням дати відправки та номеру товаро-транспортної накладної, згідно якої на сайті АТ «Укрпошти» відслідковується дата отримання поштового відправлення).

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи той факт, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження поважності пропущення ним строку оскарження постанови про адміністративне правопорушення,які б дійсно підтверджували істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного вчинення процесуальних дій щодо оскарження спірної постанови, а до суду він звернувся лише 21 листопада 2024 року, суд приходить до висновку про недоведеність поважності причини пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому в задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з даним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення слід відмовити.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Отже, враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду з даним адміністративним позовом, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст.7,9,210-1,235,245, 251, 268,278 КУпАП, ст.ст. 2,3,72,77,123,240 КАС України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення йому строку звернення до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О. В. Рунчева