Справа № 400/5646/25
Суддя: Бульба Н.О.
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2025 р. № 400/5646/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бульби Н.О. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області адреса вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012,
провизнання протиправним та скасування рішення від 28.04.2025 №10, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 10 від 28.04.2025 про відмову в переході з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію згідно Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 21.04.2025 року пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII, зарахувавши до стажу державної служби періоди її роботи з 22.08.2002 по 23.12.2024 на різних посадах в органах податкової служби, врахувавши при обчисленні розміру пенсії відомості про заробітну плату на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 14.02.2025 № 21/14-29-10-02-05 та № 22/14-29-10-02- 05.

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що у квітні 2025 року звернулась до Головного управлінні ПФУ в Миколаївській області із заявою про перехід з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058 на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII. Відповідач відмовив у переведенні на пенсію державного службовця у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посаді державного службовця, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону "Про державну службу". Позивачка вважає дії відповідача протиправними, оскільки її стаж роботи на посадах державної служби має бути зарахований до стажу державного службовця.

Ухвалою від 06.06.2025 суд відкрив провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ст. 263 КАС України.

Відповідач - Головне управління ПФУ в Миколаївській області надав відзив, позов не визнав, просить в задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що статтею 25 Закону № 3723 було визначено вичерпний перелік категорій посад державної служби та встановлено, що віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом. Так, зазначеною нормою визначено сім категорій посад державних службовці, в залежності від яких, встановлюються ранги державних службовців. Відповідно до ст. 25 Закону України від 04.12.1990 № 509-ХІІ Про державну податкову службу в Україні (втратив чинність) посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: · головний державний радник податкової служби; · державний радник податкової служби I рангу; · державний радник податкової служби II рангу; · державний радник податкової служби III рангу; · радник податкової служби I рангу; · радник податкової служби II рангу; радник податкової служби III рангу; · інспектор податкової служби I рангу; · інспектор податкової служби II рангу; · інспектор податкової служби ІІІ рангу. Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, розмір надбавок за звання затверджуються Кабінетом Міністрів України. Водночас, згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.02.1997 № 503-р Про віднесення посад працівників місцевих державних адміністрацій до відповідних категорій посад державних службовці (втратив чинність 06.08.2016) відповідні посади в місцевих державних податкових адміністраціях було віднесено до 4 7 категорії посад державної служби. Оскільки присвоєння спеціальних звань та категорій державної служби регулювалися різними законодавчими актами і ці поняття не є тотожними, тому для зарахування позивачу періоду роботи в органах державної податкової служби немає правових підстав.

Відповідач - Головне управління ПФУ в Одеській області надав відзив, позов не визнав, просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначає, що позивачці відмовлено в перерахунку пенсії шляхом переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки відсутній необхідний стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України станом на 01.05.2016 - 20 років. За період роботи з 22.08.2002 в Державній податковій інспекції у Миколаївському районі були присвоєні персональні звання «Інспектор податкової служби 3 рангу», з 29.10.2004 «Інспектор податкової служби 2 рангу», з 02.04.2007 «Інспектор податкової служби 1 рангу», з 01.01.2014 «Інспектор податкової та митної служби 1 рангу». Період перебування посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєнні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області, отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

21.04.2025 позивачка звернулась до Головного управління ПФУ в Миколаївській області із заявою щодо призначення їй пенсії згідно із Законом України "Про державну службу".

Заяву ОСОБА_1 розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням ПФУ в Одеській області.

Рішенням від 28.04.2025 Головним управлінням ПФУ в Одеській області відмовлено ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посадах державної служби.

Не погоджуючись з відмовою, позивачка звернулась до суду.

Відповідно до ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889) пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723- ХІІ (далі - Закон № 3723-ХІІ) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 № 3723- ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723- ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889 передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Попереднього Закону, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст. 37 Закону № 3723- ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 10.04.2018 в справі №295/16375/16-а.

Згідно з матеріалами справи, в даному випадку спір між сторонами виник з підстав того, чи зараховується до стажу державної служби для призначення пенсії за Законом № 889 стаж роботи в податкових органах.

Відповідно до п. 8 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону № 3723- ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі, стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

До набрання чинності Законом № 889 діяв Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі - Порядок № 283).

Відповідно до п. 2 Порядку № 283, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Згідно із записами у трудовій книжці позивачки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 22.08.2022 прийняла присягу державного службовця. Її призначено на посаду головного державного податкового інспектора відділу оподаткування юридичних осіб.

З 22.08.2002 до 23.12.2024 позивачка займала різні посади в податкових органах.

В силу п. 1) ч. 2 ст. 46 Закону № 889 час перебування на посаді державної служби відповідно до цього Закону зараховуються до стажу державної служби.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що періоди роботи позивачки на посадах в податкових органах підлягають зарахуванню до стажу державної служби.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірності своїх дій, що є підставою для задоволення позову.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги повністю, суд використовує повноваження передбачені ч. 2 ст. 9 КАС України, та самостійно визначає формулювання резолютивної частини судового рішення, з метою її більш ефективного виконання та надання повного захисту правам позивача.

Сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 968,96 грн підлягає відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Також представником позивача надані докази понесення позивачем судових витрат на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн: договір про надання правничої допомоги від 14.05.2025, що був укладений між ОСОБА_1 і адвокатом Купенко О.Л., ордер про надання правничої допомоги № 1157421, Детальний опис робіт, Акт наданих послуг від 30.05.2025, квитанція про оплату послуг адвоката № 12/25 від 14.05.2025.

Частиною 2 ст. 134 КАС України передбачено, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України, витрати на правничу допомогу мають бути підтверджені належними доказами та бути співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз вищезазначених положень КАС України дає підстави вважати, що розмір таких витрат визначається на підставі доказів, підтверджуючих понесені стороною витрати та доказів, що підтверджують відповідність цих витрат фактично виконаній адвокатом роботі.

Положеннями ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

В даному випадку сума витрат на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн не відповідає критерію реальності та співмірності. Виходячи з наданих документів, адвокатом надано послуги позивачу на загальну суму 8000 грн. Предметом спору в даній справі є відмова в призначенні пенсії за віком, що не відноситься до категорії складних справ, неодноразово суди висловлювали свої позиції щодо подібних правовідносин.

З системного аналізу матеріалів справи суд дійшов висновку, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн є неспівмірними зі складністю справи, встановлення їхньої дійсності та необхідності, розумності гонорару адвоката з обсягом наданих адвокатом послуг позивачу.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням принципів справедливості, обґрунтованості, співмірності та пропорційності, у розмірі 4000,00 грн.

Судові витрати належить стягнути з відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) та до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 10 від 28.04.2025 про відмову ОСОБА_1 в переході з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) зарахувати до стажу державної служби періоди роботи ОСОБА_1 з 22.08.2002 до 23.12.2024 на різних посадах в органах податкової служби та повторно розглянути її заяву від 21.04.2025 про перехід з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію згідно із Законом України «Про державну службу», з урахуванням висновків суду.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 2484,48 (дві тисячі чотириста вісімдесят чотири грн сорок вісім коп) гривень.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 2484,48 (дві тисячі чотириста вісімдесят чотири грн сорок вісім коп) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 16.09.2025.

Суддя Н.О. Бульба