Справа № 320/26699/24
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2025 року м. Київ № 320/26699/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши адміністративну справу в порядку письмового провадження за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛОЦЕРКІВВОДА" до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЛОЦЕРКІВВОДА" з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.12.2023 №24300/0406.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що не погоджується із застосуванням до нього штрафних санкцій та зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення контролюючим органом прийнято безпідставно з огляду на те, що невиконання державою своїх зобов`язань щодо перерахування субвенції призвело до того, що у ТОВ "БІЛОЦЕРКІВВОДА" утворилась заборгованість зі сплати податку на додану вартість та прострочення її сплати. Позивач наголошує, що товариство не з власної волі не здійснювало перерахування податкових зобов`язань до бюджету, і тому, вина ТОВ "БІЛОЦЕРКІВВОДА" у несплаті податків відсутня.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте податковим органом відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки під час проведення камеральної перевірки було встановлено порушення встановлених сплати узгодженого податкового зобов`язання на підставі пункту 124.1 статті 124 Податкового кодексу України (далі - ПК України) до платника застосовано штрафні санкції у сумі 1 294 617 грн 01 коп.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.06.2024 відкрито провадження в адміністративній справі та визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Встановивши правові позиції сторін по справі та їх обґрунтування, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані до матеріалів справи, судом встановлено наступне.

ГУ ДПС у Київській області на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу І, пункту 75.1 статті 75 розділу ІІ Податкового кодексу України, у порядку визначеному пунктом 76.3 статті 76 Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку щодо порушення термінів сплати податкової узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість ТОВ «БІЛОЦЕРКІВВОДА» ().

На підставі встановлених порушень, ГУ ДПС у Київській області складено акт від 27.11.2023 року № 25782/10-36-04-06/38010130, який направлено на адресу позивача рекомендованим листом засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення.

В ході перевірки встановлено, що в порушення пункту 57.1 статті 57, пункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу України платником податку несвоєчасно сплачено узгоджену суму грошового зобов`язання.

На підставі висновків проведеної перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.12.2023 року № 24300/0406, згідно якого за порушення встановлених сплати узгодженого податкового зобов`язання на підставі пункту 124.1 статті 124 Податкового кодексу України ( далі - ПК України) до платника застосовано штрафні санкції у сумі 1 294 617 грн 01 коп.

Податкове повідомлення-рішення разом з розрахунком штрафних (фінансових) санкцій було направлено на адресу ТОВ «БІЛОЦЕРКІВВОДА» листом з рекомендованим повідомленням про вручення засобами поштового зв`язку, та отримано позивачем 28.12.2023 року.

Позивач, вважаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним, звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України, закріплено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно з пунктами 36.1 та 36.5 статті 36 ПК України (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 14.1.175 статті 14 ПК України передбачено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України окрім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 57.1 статті 57 ПК визначено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО (підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України).

Пунктом 3 абзацу 2 підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що предметом камеральної перевірки може бути своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

У питанні застосування підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України позиція Верховного Суду є усталеною: зокрема, постанови від 10 травня 2018 року у справі № 826/1975/17, від 13 червня 2018 року у справі № 806/902/16, від 20 серпня 2019 року у справі №200/11376/18-а, від 05 березня 2020 року у справі №826/12529/18, від 03 квітня 2020 року у справі №160/933/19, від 18 лютого 2021 року у справі № 803/486/17, від 26 липня 2021 року у справі № 806/437/17, від 28 липня 2021 року у справі №320/356/19, від 24 травня 2022 ріку у справі №280/928/20, від 10 листопада 2022 року у справі №0240/2308/18-а, від 16 березня 2023 року у справі №826/6808/18.

Зокрема, Верховний Суд при вирішенні питання дотримання контролюючим органом порядку проведення камеральної перевірки з питання своєчасності сплати сум узгоджених грошових зобов`язань зазначає, що з 01 січня 2017 року контролюючий орган отримав повноваження здійснювати камеральну перевірку з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання. До 01 січня 2017 року у контролюючого органу були відсутні повноваження під час проведення камеральної перевірки досліджувати своєчасність сплати позивачем податків, а після цієї дати - питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання є предметом камеральної перевірки.

У цій справі камеральну перевірку, яка стала підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, відповідач провів 27.11.2023 у відповідності до вимог пункту 75.1 статті 75 ПК України.

Отже, податковий орган, провівши таку перевірку з урахуванням норм Податкового кодексу України, чинними на момент виникнення спірних правовідносин та встановивши порушення позивачем вимог податкового законодавства із прийняттям оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, діяв в межах наданих повноважень та відповідно до приписів чинного законодавства України.

Стосовно правомірності нарахування штрафних санкцій позивачу за порушення встановлених норм податкового законодавства, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Згідно зі статтею 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Підпунктом 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 ПК України визначено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний і податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пунктом 54.1 статті 54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктами 203.1, 203.2 статті 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до пункту 113.1 статті 113 ПК України граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування грошових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 124.1 статті 124 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.12.2023 №24300/0406, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 10 % несвоєчасно сплаченої узгодженої суми грошового зобов`язання, а саме у розмірі 1 294 617 грн 01 коп.

Суд наголошує, що позовна заява не містить обставин, які обґрунтовано спростовують факт порушення ТОВ "БІЛОЦЕРКІВВОДА" граничних строків сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість.

Суд встановив, що розрахунок штрафних санкцій здійснювався відповідачем відповідно до ст. 124 ПК України, виходячи з 10% розміру штрафу, про що свідчить розрахунок штрафних санкцій, який є додатком до спірного рішення. Згідно з вказаним розрахунком загальна сума штрафу становить 1294617,01 грн.

При цьому, жодних доказів належного виконання податкового обов`язку щодо своєчасної сплати узгоджених грошових зобов`язань позивач не надає, як і не спростовує висновків проведеної камеральної перевірки.

Суд вказує, що позивачем не доведено на підставі належних та допустимих доказів відсутність можливості дотримання позивачем строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з ПДВ, на підставі чого контролюючим органом було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким нараховано суму штрафних санкцій у розмірі 10 % несвоєчасно сплаченої узгодженої суми грошового зобов`язання, а саме у розмірі 1 294 617 грн 01 коп.

Інші доводи позивача не приймаються до уваги судом, оскільки вказані обставини не свідчать про відсутність можливості для дотримання позивачем граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання, на підставі чого контролюючим органом правомірно було прийнято спірне податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій.

Відповідач правильно застосував норми чинного законодавства України при обчисленні розміру штрафу, що, в свою чергу, свідчить про відповідність прийнятого податкового повідомлення-рішення критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України.

Отже, враховуючи викладене, висновки камеральної перевірки сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість, викладені в акті від 27.11.2023 року № 25782/10-36-04-06/38010130, є обґрунтованими, а відтак податкове повідомлення-рішення від 25.12.2023 №24300/0406 є таким, що прийнятий відповідачем правомірно і скасуванню не підлягає.

Інші доводи та заперечення сторін не спростовують вище встановленого судом та не мають визначального значення для вирішення спору по суті.

З огляду на вищенаведене, на думку суду, у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах вимог ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано.

Відповідно до положень частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Оскільки адміністративний позов до задоволення не підлягає, то відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.