Справа № 580/3443/25
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3443/25 Суддя (судді) першої інстанції: Віталіна ГАЙДАШ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду 15 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 про стягнення збитків,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року позивач, ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся до суду першої інстанції з позовом, у якому просив:

- визнати протиправними дії ОСОБА_1 , які завдали шкоду державі у сумі 8333,34 грн;

- зобов`язати ОСОБА_1 повернути на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 шкоду завдану державі у сумі 8333,34 грн.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду 15 квітня 2025 року позовну заяву повернуто.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для розгляду до суду першої інстанції. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права.

Зокрема, апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_1 залучені до виконання заходів правового режиму воєнного стану. Посилаючись на позицію у справі № 620/830/23 вказує, що воєнний стан ускладнює функціонування державних органів, а оцінка поважності причин має бути індивідуальною.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду 15 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 про стягнення збитків.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2025 року після надходження матеріалів справи до суду, справу було призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 28 березня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 до Черкаського окружного адміністративного суду подано позов до ОСОБА_1 про стягнення збитків.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року відповідно до ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України вказану позовну заяву залишено без руху і надано строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю 10 днів з моменту отримання копії даної ухвали суду для усунення недоліків позовної заяви, зокрема, шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів на їх підтвердження.

На адресу суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, у якій позивач вказав, що враховуючи велику навантаженість та пріоритет у діяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 було пропущено строк з поважних причин, оскільки військовослужбовці цілодобового залучаються до оповіщення та інших обов`язків військової служби у вигляді нарядів, відряджень та інше, а отже внутрішні питання підприємств, установ, організацій оборони, являються критично важливими у такий час.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду 15 квітня 2025 року позовну заяву повернуто. Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції вказав, що реалізація відповідачем права на звернення до суду з позовною заявою щодо стягнення з відповідача коштів за завдану шкоду державі у межах строку звернення до суду залежить виключно від самого позивача, а не від дій чи бездіяльності позивача, тому реалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою суб`єкта владних повноважень. Суддею встановлено, що жодних належних доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом позивачем не надано, а підстави, які зазначені у заяві про поновлення строку звернення до суду суддя визнає неповажними з огляду на вищезазначене.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з вимогами частини 2 статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків регулюється також Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» № 160-ІХ від 03.10.2019. Відповідно до статті 4 цього Закону, особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

У клопотанні про поновлення строку звернення до адміністративного суду, поданому до суду першої інстанції, а також в апеляційній скарзі, позивач вважає, що строк звернення до суду пропущений з поважних причин.

Суд апеляційної інстанції враховує, що поважність причин пропуску строку підлягає оцінці у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин. При цьому поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

З обставин справи вбачається, що шкода, завдана позивачу відповідачем була виявлена та зафіксована результатами проведеного службового розслідування наказом від 17.04.2024 №119. Тобто, у позивача виникли підстави для звернення до суду з цим позовом з 17.04.2024, однак позивач звернувся до суду з позовом 28.03.2025.

У разі звернення позивача в межах цього строку було б дотримано і вимоги статті 4 Закону №160-ІХ.

При цьому посилання на вищевказані приписи в контексті дотримання строку звернення до суду є безпідставним, оскільки останній стосується строку притягнення до відповідальності, а не строку звернення до суду.

Однак позивач звернувся із позовом до суду 28 березня 2025, тобто майже через рік після закінчення встановленого ч. 2 ст. 121 КАС України строку.

Як в клопотанні про поновлення строку на звернення до суду із позовом, так і в апеляційній скарзі позивач вказує, що підставами для поновлення строку є запровадження в Україні воєнного стану, задіяння відповідача та його службових осіб у заходах щодо оборони держави, відсічі і стримування збройної агресії рф проти України.

Колегія суддів вважає що позивач є суб`єктом владних повноважень і неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з його боку, виникнення організаційних складнощів для своєчасного звернення до суду для захисту прав, є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

У даному випадку позивач не може та не повинен намагатись отримати вигоду від ситуації, яка склалася в державі, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо вчасного звернення до суду із позовом.

Запровадження воєнного стану, на який посилається апелянт, є бути підставою, яка може враховуватися при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такими обставинами. Сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення процесуального строку у всіх абсолютно випадках.

Посилаючись на позицію у справі № 620/830/23 позивач вказує, що воєнний стан ускладнює функціонування державних органів, а оцінка поважності причин має бути індивідуальною.

Разом з тим позивач не врахував, що Верховний Суд у постанові 02 серпня 2023 року у справі № 620/830/23 констатував, що дійсно, введений в країні воєнний стан суттєво ускладнює (інколи унеможливлює) повноцінне функціонування, зокрема, органів державної влади (місцевого самоврядування). Між тим, сама по собі ця обставина, без належного її обґрунтування крізь призму неможливості ситуативного (в конкретних умовах) виконання процесуальних прав і обов`язків учасника справи, й підтвердження її належними й допустимими доказами, не може слугувати підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем не надано конкретних і чітких доказів, що саме через зайнятість відповідача у заходах щодо оборони держави, відсічі і стримування збройної агресії рф проти України не вдалось подати даний позов в межах процесуального строку, який порушено майже на річний термін.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування ухвали Черкаського окружного адміністративного суду 15 квітня 2025 року.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для повернення позовної заяви ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 про стягнення збитків.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду 15 квітня 2025 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду 15 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна