Справа № 280/1050/20
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 280/1050/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Семененка Я.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року (суддя Сіпака А.В.)

у справі № 280/1050/20

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо виплати позивачу в 2018 році лише 50 %, у 2019 році лише 75 % суми підвищення пенсії;

- зобов`язати відповідача виплатити 100 % суми підвищення пенсії позивачу, перерахованої згідно зі статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992, постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», починаючи з 01.01.2018 врахуванням проведених раніше виплат, здійснивши виплату невідкладно та однією сумою.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». При проведенні в квітні 2018 року перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018, відповідач протиправно обмежив розмір суми підвищення пенсії у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» №103 від 21.02.2018.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо зменшення розміру пенсії позивача за рахунок виплати з 05 березня 2019 року по 31 грудня 2019 року 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII та постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704 провести перерахунок та здійснити виплату пенсії позивачу з 05 березня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог та в частині вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України №103 та зміни до пункту 5 Порядку №45, додатка 2 до Порядку №45. З огляду на визнання нечинним пункту 2 Постанови №103, обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії скасовано. Суд зауважив, що оскільки до 04.03.2019 окремі положення Постанови №103, які визначали порядок проведення виплат перерахованих пенсій станом на 01.01.2018, не втратили свою чинність, в 2018 році відповідач, як територіальний орган Пенсійного фонду України, зобов`язаний був їх застосовувати, це не може мати наслідком визнання протиправними дій відповідача щодо перерахунку пенсії, які були вчинені відповідачем до 05.03.2019. Відтак, суд дійшов висновку, що оскільки судове рішення про визнання нечинним пунктів 1, 2 Постанови №103 набрало законної сили лише 05.03.2019, то, враховуючи положення статті 265 КАС України, у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо виплати позивачу з 01.01.2018 по 31.12.2018 50% суми підвищення пенсії, а з 01.01.2019 по 04.03.2019 75% суми підвищення необхідно відмовити.

Також, суд з`ясував, що у наданих позивачем документах відсутній акт про надання юридичної допомоги, в якому зазначається обсяг наданих послуг та їх вартість, що унеможливлює визначення об`єму, вартості наданої юридичної допомоги та розміру витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу.

Враховуючи те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача позивачем не визначено та вимоги про стягнення цих витрат є необґрунтованими, тому не можуть бути стягнуті на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо виплати позивачу підвищення пенсії з 01.01.2018 по 04.03.2019, відмови щодо стягнення витрат на правничу допомогу та ухвалити нове рішення про задоволення цих вимог.

Скаржник вказує, що він, отримуючи пенсію згідно Закону №2262-ХІІ, мав законні сподівання на своєчасне здійснення перерахунку пенсії у визначених законом випадках та виплату перерахованої пенсії без будь-яких обмежень. Позивач вважає, що відновлення його права на отримання пенсії у розмірі 100% підвищення пенсії має відбуватись з момент порушення, тобто з 01.01.2018. Також позивач зазначає, що суд першої інстанції помилково не стягнув на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, адже виконання робіт адвокатом підтверджується актом прийому-передачі №1/20 від 29.01.2020, а зазначення у акті, що він складений до договору від 05.12.2019, є механічною опискою.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2020 року провадження у справі № 280/1050/20 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у справі №440/4978/19.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 08 травня 2025 року поновлено провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року у справі №280/1050/20.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, отримує пенсію по інвалідності, призначену (обчислену) з 13.06.2018 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII.

Згідно складеному пенсійним органом розрахунку пенсії по інвалідності по пенсійній справі для ОСОБА_2 пенсія позивачу з 13.06.2018 призначена, виходячи з сум грошового забезпечення, визначеного згідно довідки про розмір грошового забезпечення УДСНС України в Закарпатській області від 08.06.2018 № 443, за нормами, чинним на 01.03.2018, а саме: посадовий оклад 5610,00 грн, оклад за військове звання 1340,00 грн, надбавка за вислугу років 45% - 3127,50 грн. Всього 10077,50 грн.

Основний розмір пенсії 80% грошового забезпечення 8062,00 грн. З урахуванням надбавок та доплат 10708,30 грн.

З урахуванням попередньої суми пенсії 4390,97 грн. підвищення складає 6317,33 грн., з них виплачується:

по 31.12.2018 щомісячно 50% від підвищення - 3158,67 грн,

з 01.01.2019 по 31.12.2019 щомісячно 75% підвищення - 4738,00 грн,

з 01.01.2020 щомісячно 100% підвищення 6317,33 грн.

Таким чином при проведенні з 13.06.2018 перерахунку пенсії позивача, відповідач обмежив виплату суми підвищення пенсії у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» №103 від 21.02.2018.

На адвокатський запит щодо пенсійного забезпечення позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомило, що оскільки порядок проведення виплати пенсій, призначених згідно Закону № 2262-ХІІ, був врегульований постановами Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 та від 14.08.2019 № 804, виплата пенсії позивачу проводиться у відповідності до вимог чинного законодавства.

Вважаючи дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії за рахунок виплати 50% сум підвищення в 2018 році та за рахунок виплати 75% сум підвищення пенсії в 2019 році протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII в редакції станом на 01.01.2018 перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій (ч.4 ст.63 Закону № 2262-XII).

Отже законодавцем встановлена підстава для перерахунку пенсій, а саме: підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. При цьому визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій покладено на Кабінет Міністрів України.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45.

Відповідно до п. 1 наведеного вище Порядку № 45, в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018, пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.4 ст.63 Закону № 2262-XII Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (набрала чинності 24.02.2018), пунктом 1 якої постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» передбачено, що виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Таким чином, у зв`язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови №704 від 30.08.2017, з 1 березня 2018 року змінено грошове забезпечення, зокрема, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.

Як зазначено вище, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» визначені умови, порядок та розміри вказаного перерахунку.

Пунктом 2 цієї постанови Кабінету Міністрів України № 103 встановлений порядок виплати сум підвищення перерахованої пенсії, згідно якому виплата пенсії фактично зменшена (виплата 50 та 75 відсотків) та розстрочена на певний термін (протягом 2018-2020 років).

Здійснюючи виплату пенсії позивачу з 13.06.2018, відповідач керувався саме вказаними положеннями постанови Кабінету Міністрів України №103.

В той же час, норми Закону №2262-ХІІ не передбачають можливості розстрочення виплати сум підвищення до перерахованих пенсій у зменшеному розмірі.

Відповідно до статті 11 Закону України №2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, положення постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 в частині умов, порядку та розмірів саме виплати сум перерахованих пенсій не відповідають ч. 4 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до ч.3 ст.7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Загальний порядок виплати пенсій визначений ст. 52 Закону №2262-ХІІ, відповідно до частини третьої якої виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України № 103.

В спірному випадку, суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що пункти 1, 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45, втратили чинність саме з 05.03.2019 (з дня набрання рішенням суду у справі № 826/3858/18 законної сили).

Тобто, за висновком суду першої інстанції у 2018 році та до 05.03.2019 Постанова Кабінету Міністрів України №103 була діючою та такою, що підлягала обов`язковому застосуванню в межах даних правовідносин, оскільки встановлений Кабінетом Міністрів України порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону, є обов`язковим для виконання органами державної влади, зокрема відповідачем у справі, який є учасником цих відносин та на якого розповсюджується дія цього нормативно-правового акту, та є обов`язком для виконання.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право отримувати пенсію, перерахунок якої здійснено з грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням 100% виплати підвищення пенсії, з 05.03.2019.

З приводу таких висновків суду першої інстанції суд першої інстанції зазначає таке.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19).

Така ж правова позиція була неодноразово викладена й у постановах Верховного Суду України, зокрема у постанові від 10 лютого 2016 року у справі № 537/5837/14-а, де суд зазначив, що, керуючись принципом законності та виходячи із визначених у частині четвертій статті 9 КАС (у редакції, чинній на час прийняття судових рішень) загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2014 році слід застосовувати не постанову Кабінету Міністрів України, а закон.

Згідно правової позиції Верховного Суду в постановах у справі № 826/3858/18 від 12.11.2019, у справі №440/4978/19 від 06.07.2022, у справі № 520/2098/19 від 09.06.2022, яка підлягає врахуванню судами згідно приписів ч.5 ст.242 КАС України, пункти 1, 2 Постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатка 2 Порядку № 45 є протиправними та такими, що не відповідають правовим актам вищої юридичної сили, отже, суди у період чинності цих норм постанов Кабінету Міністрів України повинні застосовувати Закон № 2262-ХІІ (безвідносно до того, чи скасовані ці норми судом), хоч ці норми й не були скасовані на момент спірних правовідносин.

З огляду на наведене, право особи на отримання перерахованого розміру пенсії за період з 01.01.2018, з урахуванням вже сплачених сум, має визначатися і визначається безпосередньо Законом № 2262-XII.

Окрім того, відповідні суми доплати до пенсії за результатом проведення перерахунку слід вважати «майном» у значенні цього положення, оскільки позивач отримав право на вказані суми виплат, яке до прийняття постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21 лютого 2018 року передбачено Законом № 2262-XII, отже, невиплата вказаних сум є втручанням у право позивача на мирне володіння майном.

Така правова позиція узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 12.11.2019 у справі № 826/3858/18, відповідно до якого право на пенсію підпадає під сферу дії ст. 1 Протоколу першого Конвенції, якщо за національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках національної системи соціального забезпечення та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах доти, доки виплати передбачено законодавством.

Обмеження виплати пенсії, нарахованої особі в порядку, передбаченому Законом, не може бути встановлено постановою Кабінету Міністрів України.

Отже, з урахуванням вимог статті 7 КАС, а також того, що Верховний Суд постановою від 12.11.2019 у справі № 826/3858/18 встановив, що пункти 1, 2 Постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатка 2 Порядку № 45 є протиправними й такими, що не відповідають правовим актам вищої юридичної сили, суди у період чинності цих норм постанови Кабінету Міністрів України повинні застосовувати Закон № 2262-ХІІ (безвідносно до того, чи скасовані ці норми судом), хоч ці норми й не були скасовані на момент спірних правовідносин.

Така правова позиція підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.06.2022 у справі № 520/2098/19 (провадження 11-325апп21) та Верховним Судом в постанові від 06.07.2022 у справі №440/4978/19, в постанові 14.11.2022 у справі №1140/3454/18, а саме: Верховним Судом викладено такий правовий висновок: «Кабінету Міністрів України надано право на встановлення умов, порядку та розміру для перерахунку пенсій. Обмеження виплати пенсії, нарахованої особі в порядку, передбаченому Законом №2262-XII, не може бути встановлено постановою Кабінету Міністрів України. Особа має право отримувати пенсію, перерахунок якої здійснено з 01 січня 2018 р. на підставі Закону № 2262-ХІІ, з урахуванням 100% виплати підвищення пенсії саме з 01 січня 2018 р.»

З огляду на викладене, позивач має право отримувати пенсію, перерахунок якої здійснено сум грошового забезпечення, визначених станом на 01.03.2018 на підставі Закону № 2262-ХІІ, з урахуванням 100% виплати підвищення пенсії, у спірному випадку саме з дати призначення (обчислення) пенсії, тобто з 13.06.2018, а не з моменту набрання 05.03.2019 законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18, як то зазначено судом першої інстанції.

За таких обставин, враховуючи наведене правове регулювання та висновки Верховного Суду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо зменшення розміру пенсії позивача за рахунок виплати лише 50% суми підвищення пенсії у 2018 році, 75% суми підвищення у 2019 році та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити виплату пенсії позивачу починаючи з 13.06.2018 з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, розмір якої визначений з грошового забезпечення станом на 01.01.2018.

Наведене вище відповідно до ст.317 КАС України є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового про задоволення позову.

Стосовно витрат позивача на правничу допомогу у суді першої інстанції.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів враховує, що Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Як правильно дослідив суд першої інстанції, на підтвердження витрат на правничу допомогу до матеріалів справи позивачем надано договір про надання правової допомоги від 27.12.2019; виписка з банку по картковому рахунку про проведення операції по переводу коштів у сумі 3000,00 грн.; копію квитанції №0.0..1 від 14.01.2020 на суму 2000,00 грн. та розрахунок наданих послуг за договором, відповідно до якого загальна вартість робіт/послуг професійної правничої допомоги складає 15000,00 грн.

Проте, згідно Договору про надання правової допомоги від 27.12.2019 за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої юридичної допомоги і її вартість.

Суд апеляційної інстанції з`ясував, що у наданих позивачем документах відсутній будь-який акт про надання юридичної допомоги, зокрема той, що передбачений договором від 27.12.2019. Доводи апеляційної скарги цей висновок не спростовують.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що через відсутність документального підтвердження надання правової допомоги позивачу у суді першої інстанції, а саме: акту, що передбачений договором від 27.12.2019, відсутні підстави для задоволенні вимог про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу. Суд апеляційної інстанції не приймає докази, які подані скаржником під час апеляційного перегляду, адже скаржник, у відповідності до приписів ч. 4 ст. 308 КАС України, не довів неможливість подання цих доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Підсумовуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до ст. 317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмовлених позовних вимог з ухваленням нового рішення в цій частині про задоволення адміністративного позову,

Керуючись ст. 311, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року у справі № 280/1050/20 в частині відмови у задоволенні позовних вимог, пред`явлених за період 2018 рік 04.03.2019, ухвалити нове рішення в цій частині про задоволення позовних вимог.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_2 за рахунок виплати у 2018 році 50 відсотків суми підвищення пенсії, з 01.01.2019 по 04.03.2019 - 75 відсотків суми підвищення пенсії.

Змінити абзац 3 резолютивної частини рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року у справі № 280/1050/20, виклавши його у такій редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити виплату пенсії ОСОБА_2 з 13.06.2018 з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, перерахованої згідно ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII та постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, з грошового забезпечення, визначеного станом на визначеного станом на 01 березня 2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум.».

В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року у справі № 280/1050/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко

суддя А.В. Суховаров