Справа № 160/19562/25
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з додатковою відповідальністю Нафтогазмонтаж до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
04.07.2025 року Товариство з додатковою відповідальністю Нафтогазмонтаж звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
Звернуто увагу, що Порядком № 225 передбачено, що платники податків, якими не буде подано у визначені строки заяви у довільній формі та відповідні документи (копії документів), що підтверджують неможливість виконання податкового обов`язку або щодо яких контролюючим органом буде прийнято вмотивоване рішення щодо можливості своєчасного виконання свого податкового обов`язку, будуть вважатися такими, що мають можливість своєчасно виконати податкові обов`язки у терміни, визначені ПКУ або іншим законодавством, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи. Проте, до ГУ ДПС у Дніпропетровській області від ТОВ «Нафтогазмонтаж» не надходила заява щодо неможливості своєчасного виконання платником податків свого податкового обов`язку та/або повідомлення про неможливість вивезення первинних документів із територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, та з територій, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації відповідно до п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ.
Зауважено, що відповідно до п. 120.3 ст. 120 ПКУ, неподання платником податків звіту про контрольовані операції тягне за собою накладення штрафу (штрафів) у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року.
11.08.2025 року від Товариства з додатковою відповідальністю Нафтогазмонтаж надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що ТОВ «Нафтогазмонтаж» порушило саме терміни подання податкової звітності, за що підлягало притягненню до фінансової відповідальності відповідно до положень п.120.6 ст.120 Податкового кодексу України, а не відповідно до положень п.120.3 ст. 120 Податкового кодексу України. При цьому, відповідач у відзиві не пояснив чому та на яких підставах він застосував по відношенню до позивача саме фінансову відповідальність, передбачену п.120.3 ст. 120 Податкового кодексу України (неподання податкової звітності).
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області нарахувало позивачу за неподання платником податків звіту про контрольовані операції за 2023 рік фінансову (штрафну) санкцію у розмірі 805200,00 грн.
Підставою для винесення податкового повідомлення-рішення став акт перевірки №817/04-36-23-01/31462406 від 27.02.2025.
Вважаючи, що відповідачем помилково застосовано по відношенню до ТОВ «Нафтогазмонтаж» саме п. 120.3 ПК України (неподання платником податків звіту про контрольовані операції), не погодившись із податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся із позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що в Україні як у правовій державі, де проголошена дія верховенства права та найвищою соціальною цінністю є людина, згідно з ст.ст. 1, 3, 8, ч.2 ст.19, ч.1 ст.68 Конституції України усі без виключення суб`єкти права (учасники суспільних відносин) зобов`язані дотримуватись існуючого правового порядку, утримуючись від використання права на "зло"/зловживання правом, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати покладені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом, і тому до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.
З 01.01.2011р. приводи та підстави здійснення податкового контролю за дотриманням учасниками суспільних відносин податкової дисципліни; зміст та обсяг повноважень податкових органів; процедура реалізації повноважень контролю регламентована, насамперед, приписами Податкового кодексу України.
Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з п.п.75.1.2 ст.75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Суд відмічає, що у розумінні п.36.1 ст.36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
За визначенням п.п.39.2.1.1 ст.39 Податкового кодексу України, контрольованими операціями є господарські операції платника податків, що можуть впливати на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків (для резидентів Дія Сіті - платників податку на особливих умовах - на фінансовий результат до оподаткування, визначений у фінансовій звітності згідно з національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку або міжнародними стандартами фінансової звітності), а саме: а) господарські операції, що здійснюються з пов`язаними особами - нерезидентами, в тому числі у випадках, визначених підпунктом 39.2.1.5 цього підпункту; б) зовнішньоекономічні господарські операції з продажу та/або придбання товарів та/або послуг через комісіонерів-нерезидентів; в) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, зареєстрованими у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 цього підпункту, або які є резидентами цих держав; г) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, які не сплачують податок на прибуток (корпоративний податок), у тому числі з доходів, отриманих за межами держави реєстрації таких нерезидентів, та/або не є податковими резидентами держави, в якій вони зареєстровані як юридичні особи. Перелік організаційно-правових форм таких нерезидентів в розрізі держав (територій) затверджується Кабінетом Міністрів України; ґ) господарські операції (у тому числі внутрішньогосподарські розрахунки), що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні.
За приписами п.п.39.2.1.4 ст.39 Податкового кодексу України, господарською операцією для цілей трансфертного ціноутворення є всі види операцій, договорів або домовленостей, документально підтверджених або непідтверджених, що можуть впливати на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків (для резидентів Дія Сіті - платників податку на особливих умовах - на фінансовий результат до оподаткування, визначений у фінансовій звітності згідно з національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку або міжнародними стандартами фінансової звітності), зокрема, але не виключно: а) операції з товарами, такими як сировина, готова продукція тощо; б) операції з придбання (продажу) послуг; в) операції з нематеріальними активами, такими як роялті, ліцензії, плата за використання патентів, товарних знаків, ноу-хау тощо, а також з будь-якими іншими об`єктами інтелектуальної власності; г) фінансові операції, включаючи лізинг, участь в інвестиціях, кредитах, комісії за гарантію тощо; ґ) операції з купівлі чи продажу корпоративних прав, акцій або інших інвестицій, купівлі чи продажу довгострокових матеріальних і нематеріальних активів; д) операції (у тому числі внутрішньогосподарські розрахунки), що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні; е) операції, у результаті яких обсяг доходу та/або фінансовий результат платника податку зменшується внаслідок повної або часткової, безповоротної або тимчасової передачі функцій разом з матеріальними та/або нематеріальними активами (або без них), вигодами, ризиками та можливостями іншому платнику податку (іншій особі) в тих випадках, коли у взаємовідносинах між непов`язаними особами така передача не здійснювалася б без компенсації, незалежно від того, чи відображені такі операції у бухгалтерському обліку.
Як зазначено у п.п.39.2.1.7 ст.39 Податкового кодексу України, господарські операції, передбачені підпунктами 39.2.1.1 (крім операцій, що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні) і 39.2.1.5 цього підпункту, визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови: річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 150 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік; обсяг таких господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 10 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік. Господарські операції, що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні, визнаються контрольованими, якщо обсяг таких господарських операцій, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 10 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.
Підпунктом 39.2.1.9 ст.39 Податкового кодексу України передбачено, що обсяг господарських операцій платника податків для цілей підпункту 39.2.1.7 цього підпункту обраховується за цінами, що відповідають принципу "витягнутої руки".
Згідно з п.п.39.4.1 ст.39 Податкового кодексу України, для цілей податкового контролю за трансфертним ціноутворенням звітним періодом є календарний рік.
Відповідно до п.п.39.4.2 ст.39 Податкового кодексу України, платники податків, які у звітному році здійснювали контрольовані операції, зобов`язані подавати до 1 жовтня року, що настає за звітним, звіт про контрольовані операції.
За змістом п.п.39.4.2.1 ст.39 Податкового кодексу України, у звіті про контрольовані операції зазначається інформація про всі контрольовані операції, здійснені платником податків у звітному періоді.
У разі якщо платником податку виявлено, що у раніше поданому звіті про контрольовані операції інформація надана не в повному обсязі, містить помилки або недоліки, такий платник податків має право подати:
новий звіт до закінчення граничного строку подання звіту про контрольовані операції за такий самий звітний період;
уточнюючий звіт у разі його подання після закінчення граничного строку для відповідного звітного періоду.
Подання платником податку уточнюючого звіту про контрольовані операції не звільняє від відповідальності, передбаченої підпунктами 120.4 і 120.6 статті 120 цього Кодексу.
Платник податків під час проведення документальних перевірок не має права подавати звіт (уточнюючий звіт) про контрольовані операції за звітний період, який перевіряється.
Норми пункту 39.4 статті 39 ПКУ (як спеціальні норми) стосуються складання та подання звітності, тому складові цього пункту, які є об`єктами правового регулювання, а саме: звіт про КО, повідомлення про участь у МГК, звіт в розрізі країн МГК, документація з трансфертного ціноутворення та глобальна документація є звітністю в розумінні податкового законодавства України, яка опрацьовується під час податкового контролю за трансфертним ціноутворенням.
Крім того, підпунктами 16.1.2 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПКУ визначено обов`язок платників податків щодо ведення в установленому порядку обліку доходів і витрат, складання звітності, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подання до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларацій, звітності та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Звіт про контрольовані операції у розумінні ПКУ є звітністю, яку платник податків зобов`язані складати та подавати до контролюючих органів (підпункти 16.1.2-16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 39.4 статті 39 ПКУ).
Норми статті 39 ПКУ за своєю суттю є спеціальними та застосовуються з метою перевірки правильності, повноти нарахування та сплати податку на прибуток підприємств.
Так, платник податку на прибуток, який бере участь в контрольованій операції, повинен визначити обсяг оподатковуваного прибутку відповідно до принципу «витягнутої руки» (об`єкта оподаткування у випадках, якщо застосування принципу «витягнутої руки» передбачено ПКУ або міжнародними договорами) (п.п.39.1.1 п.39.1 ст. 39 ПКУ).
Відповідно до підпункту 39.1.2 пункту 39.1 статті 39 ПКУ, обсяг оподатковуваного прибутку (об`єкта оподаткування), отриманого платником податку, який бере участь в одній чи більше контрольованій операції, вважається таким, що відповідає принципу «витягнутої руки», якщо умови зазначених операцій не відрізняються від умов, що застосовуються між непов`язаними особами у співставних неконтрольованих операціях.
Встановлення відповідності умов контрольованої операції принципу «витягнутої руки» проводиться за методами, визначеними пунктом 39.3 статті 39 ПКУ (п.п.39.1.4 п.39.1. ст.39 ПКУ).
При цьому, платники податків мають право самостійно провести коригування ціни в контрольованій операції і сум податкових зобов`язань відповідно до п.п.39.5.4 п.39.5 ст.39 ПКУ шляхом подачі додатку ТЦ до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за відповідний період.
За неподання (несвоєчасне подання) звіту про контрольовані операції, невключення (несвоєчасного включення) до поданого звіту про КО інформації про всі здійснені протягом звітного періоду контрольованих операцій статтею 120 ПКУ передбачена відповідальність платників податків (п.п.120.3-120.6 ст. 120 ПКУ).
Відповідно до п.120.3 ст. 120 Податкового кодексу України, неподання платником податків звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення, та/або глобальної документації з трансфертного ціноутворення (майстер-файлу), та/або звіту у розрізі країн міжнародної групи компаній, та/або повідомлення про участь у міжнародній групі компаній відповідно до вимог статті 39 цього Кодексу - тягне за собою накладення штрафу (штрафів) у розмірі: 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, - у разі неподання звіту про контрольовані операції.
Відповідно до п.120.6 ст. 120 Податкового кодексу України, несвоєчасне подання платником податків звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення, та/або глобальної документації з трансфертного ціноутворення (майстер-файлу), та/або звіту у розрізі країн міжнародної групи компаній, та/або повідомлення про участь у міжнародній групі компаній, у тому числі несвоєчасне подання уточненого звіту у розрізі країн міжнародної групи компаній на вимогу контролюючого органу, або несвоєчасне декларування контрольованих операцій у поданому звіті відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу - тягне за собою накладення штрафу (штрафів) у розмірі: одного розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожний календарний день несвоєчасного подання звіту про контрольовані операції, але не більше 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Отже, Податковий кодекс України чітко розрізняє відповідальність за неподання звіту та відповідальність за несвоєчасне подання звіту, а відтак, до різних правопорушень застосовуються і різні фінансові (штрафні) санкції.
Згідно з п.1 Розділу І Порядку №8, звіт про контрольовані операції (далі - Звіт) подається до 01 жовтня року, що настає за звітним, засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги».
Відповідно до п.2 Розділу І Порядку №8, у разі якщо платником податку виявлено, що у раніше поданому Звіті інформація надана не в повному обсязі, містить помилки або недоліки, такий платник податків має право подати: новий Звіт (Звіт з позначкою «звітний новий») до граничного строку подання Звіту за такий самий звітний період; уточнюючий Звіт (Звіт з позначкою «уточнюючий») після граничного строку подання Звіту за такий самий звітний період. Новий та уточнюючий звіти повинні містити повну інформацію про контрольовані операції за звітний рік, як передбачено при складанні основного Звіту (Звіту з позначкою «звітний»).
Пунктом 4 Розділу І Порядку №8 визначено, що Звіт складається із заголовної, основної частин, додатка та інформації до додатка, які є невід`ємною частиною Звіту. У заголовній частині наводяться дані про платника податків, який подає Звіт. В основній частині наводяться загальні відомості про операції з різними контрагентами, здійснені протягом звітного року. У додатку (додатках) наводяться дані про особу (осіб), яка (які) є стороною (сторонами) контрольованої операції, та деталізовані відомості про контрольовану(і) операцію(ії). У інформації до додатка наводиться інформація про ознаки пов`язаності платника податків із відповідним контрагентом відповідно до підпункту 14.1.159 пункту 14.1 статті 14 розділу I Податкового кодексу України (далі - Кодекс).
За правилами п.7 Розділу І Порядку №8, числові показники у Звіті заповнюються у такому форматі: грошові показники зазначаються в гривнях без копійок з відповідним округленням за загальновстановленими правилами, крім графи 16 Додатка; графа 16 Додатка заповнюється у валюті контракту/договору; кількісні показники ваги товару зазначаються на основі ваги «нетто» у кілограмах. У разі неможливості вираження кількості в кілограмах допускається вираження в додаткових одиницях виміру (штуки, літри, кубічні метри тощо) з обов`язковим зазначенням одиниці виміру у відповідній графі Звіту. Якщо предметом контрольованої операції є виконання робіт, послуг, зазначається кількість таких операцій відповідно до первинних документів; показники дат заповнюються у цифровому форматі: чч.мм.рррр (де чч. - число, мм. - місяць, рррр - рік).
Згідно з п.5 Розділу ІІІ Порядку №8, у графі 5 зазначається вартісний показник загальної суми контрольованих операцій платника податків з кожним контрагентом протягом звітного періоду згідно з даними бухгалтерського обліку платника. У підсумковому рядку «Разом» графи 5 зазначається загальна сума контрольованих операцій платника податків з нерезидентами - сторонами контрольованих операцій.
Згідно з п.2 Розділу IV Порядку №8, додаток містить відомості про особу, яка бере участь у контрольованій операції, та детальну інформацію про здійснені протягом звітного року контрольовані операції. Загальний вартісний показник усіх контрольованих операцій, зазначених у Додатку (підсумок графи 20), має збігатися з вартісним показником, зазначеним у графі 5 Загальних відомостей про контрольовані операції основної частини звіту у рядку відповідної особи.
Згідно з п.20 Розділу IV Порядку №8, у графі 16 проставляється ціна (тариф) за одиницю виміру предмета операції у валюті контракту (договору), зазначена у первинних документах, із точністю до другого знака після коми. Якщо предметом контрольованої операції є: фінансові послуги із надання/отримання кредиту, депозиту, позики, зазначається відсоткова ставка такої фінансової послуги в річному обчисленні; сплата роялті, франшизи тощо, ставка яких визначена у відсотках до відповідної бази нарахувань, зазначається відсоткова ставка відповідно до договору (контракту); фінансування нерезидентом поточної діяльності його постійного представництва в Україні у грошовій формі, у графі проставляється « 0».
Згідно з п.21 Розділу IV Порядку №8, у графі 17 зазначається кількість предметів операції.
Як вже було зазначено, відповідно до пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 ПК України, платники податків, які у звітному році здійснювали контрольовані операції, зобов`язані подавати до 1 жовтня року, що настає за звітним, звіт про контрольовані операції.
Судом з матеріалів справи встановлено, що на виконання даної норми закону позивач подав звіт про контрольовані операції за 2023 рік 30.09.2024, тобто в межах строку, встановленого пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 ПК України. Проте, з технічних причин документ прийнято не було, що підтверджується Квитанцією №1.
В подальшому, 19.12.2024 позивач відправив зазначений звіт засобами поштового зв`язку «Укрпошта», що підтверджується долученими до матеріалів справи доказами відправки (накладна, конверт, опис вкладення та повідомлення).
В електронній формі звіт про контрольовані операції за 2023 рік позивечем було подано, а контролюючим органом прийнято - 01.04.2025.
Наведене, на думку суду, свідчить про те, що позивачем здійснювалися дії для належного подання звіту про контрольовані операції за 2023 рік, як засобами електронного документообігу, так і за допомогою поштового зв`язку. Вказане доводить той факт, що Товариство з додатковою відповідальністю Нафтогазмонтаж здійснило необхідні і достатні дії для не порушення строків подання звіту та задля належного виконання податкового зобов`язання.
Суд зазначає, що відповідальність за порушення пп.39.4.2 п.39.4 ст.39 ПК України наразі передбачена як пунктом 120.3, так і пунктом 120.6 ст. 120 Податкового кодексу України. Два різні підпункти даної норми визначають два різних склади правопорушення, а саме - неподання звіту про контрольовані операції та несвоєчасне подання такого звіту. При цьому, розмір штрафних санкцій за несвоєчасне подання прямо залежить від кількості днів прострочення.
Суд вважає, що ключовим моментом у цій справі є розмежування понять «неподання» та «несвоєчасне подання» звіту. Під неподанням слід розуміти повну бездіяльність платника податків щодо виконання податкового обов`язку, тоді як несвоєчасне подання свідчить про наявність певних дій, спрямованих на подання звіту, але з порушенням встановленого строку.
У даному випадку, надані позивачем докази - Квитанція №1 та підтвердження поштової відправки - свідчать про активні дії з його боку, спрямовані на подання звіту, що завершились його поданням. Таким чином, суд вважає, що у діях ТОВ «Нафтогазмонтаж» відсутній склад правопорушення, передбаченого п. 120.3 ст. 120 ПК України, а саме «неподання» звіту. Натомість, мало місце «несвоєчасне подання» звіту.
Доказів на спростування наведеного матеріали справи не містять та відповідачем до суду не надано.
Відповідно до п. 112.3 ст. 112 Податкового кодексу України, особа не може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення інакше, як на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п. 113.8 ст. 113 Податкового кодексу України, за одне податкове правопорушення контролюючий орган може застосувати тільки один вид штрафної (фінансової) санкції (штрафу), передбаченої цим Кодексом та іншими законами України.
За приписами п.109.1 ст.109 Податкового кодексу України, податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом. Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Суд зазначає, що саме лише зазначення про порушення без його підтвердження відповідними доказами, не може свідчити про порушення.
Таким чином, оскільки Звіт про контрольовані операції за 2023 рік був поданий позивачем, що виключає застосування до позивача штрафної (фінансової) санкції за приписами п.120.3 ст. 120 Податкового кодексу України (неподання платником податків звіту про контрольовані операції ).
Суд також звертає увагу на презумпцію правомірності рішень платника податку, відповідно до вимог п.4.1.4 ст.4 та п. 56.21 ст. 56 Податкового кодексу України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.
Суд зважає, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, а у силу ч.2 ст.77 КАС України, обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта шляхом подання до суду доказів та наведення у процесуальних документах доводів як відповідності закону вчиненого волевиявлення, так і помилковості аргументів іншого учасника справи.
Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, оцінивши докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить до переконання про те, що у спірних правовідносинах суб`єкт владних повноважень не забезпечив дотримання ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, позаяк обставини фактичної дійсності з`ясував неповно, дав невірну оцінку усім істотним юридично значимим факторам, неправильно кваліфікував вчинок приватної особи, припустився помилки у тлумаченні належної норми закону, унаслідок чого реально вчинене управлінське волевиявлення не узгоджується ані із нормативним регламентуванням, ані із дійсним змістом та характером спірних відносин, призводить до безпідставного погіршення правового становища заявника.
Наведене є визначеною процесуальним законом підставою для задоволення позову.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов Товариства з додатковою відповідальністю Нафтогазмонтаж до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник