Справа № 755/9634/25
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 755/9634/25 Суддя (судді) першої інстанції: Галаган В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Карпушової О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 27 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 10 лютого 2025 року № Б/3609, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 травня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу без розгляду.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду та вирішення питання про відкриття провадження у справі до суду першої інстанції. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права.

Зокрема, в обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що суд, посилаючись на відсутність доказів отримання оскаржуваної постанови лише 15 травня 2025 року, не врахував, що матеріали справи не містять доказів щодо іншої дати, які б підтверджували, що спірну постанову було отримано позивачем раніше. Також позивач долучив копію конверту, в якому було отримано постанову державного виконавця, з якої, як вказує позивач, він і дізнався про існування спірної в цій справі постанови.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 27 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Після надходження матеріалів справи ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2025 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 травня 2025 року до Дніпровського районного суду м. Києва (згідно з датою на поштовому конверті) (а.с. 18) було направлено позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 10 лютого 2025 року № Б/3609.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 травня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу без розгляду.

Суд першої інстанції при поверненні позовної заяви виходив з того, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Суд вказав, що оспорювана постанова винесена 10.02.2025 року, а позовну заяву подано 23.05.2025 року; позивач посилалась на те, що він дізнався про оскаржувану постанову 15.05.2025 року, однак доказів вказаного факту до матеріалів позовної заяви не долучено. Таким чином, позивач не надав суду письмових доказів на підтвердження обставин викладених в позовній заяві щодо поважності причини пропуску процесуального строку.

Посилаючись на приписи ч.2 ст.123, п. 9 ч. 4 та ч. 5 ст. 169 КАС України, суд повернув позовну заяву.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи:

1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;

2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником);

3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;

4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;

5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);

6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 27 травня 2025 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 10 лютого 2025 року № Б/3609.

Вказаний позов було надіслано поштою 23 травня 2025 року (згідно з датою на поштовому конверті) (а.с. 18).

Частиною першою статті 169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частин третьої, пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Позовна заява повертається позивачеві, якщо, зокрема, позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно з приписами частин п`ятої, шостої статті 169 КАС України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Як було встановлено вище, предметом оскарження в цій справі є постанова від 10 лютого 2025 року № Б/3609, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . При цьому, позов було надіслано поштою 23 травня 2025 року (згідно з датою на поштовому конверті) (а.с. 18).

Вищевикладене свідчить про пропуск 10-денного строку звернення до суду.

Разом з тим, до позовної заяви позивачем було долучено заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, мотивовану тим, що він дізнався про оскаржувану постанову 15.05.2025 року, отримавши поштою від державного виконавця постанову про відкриття виконавчого провадження та в подальшому після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Колегія суддів наголошує, що згідно з приписами частин першої-другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Суд першої інстанції, посилаючись на частину другу вищевказаної статті та повертаючи позовну заяву, не врахував, що наслідки у вигляді повернення позовної заяви можуть бути застосовані лише за умови дотримання приписів процесуального права, а саме, якщо підстави для поновлення пропущеного строку звернення до суду, вказані особою у заяві при поданні позову, будуть визнані судом неповажними, то позов підлягає залишенню без руху з наданням особі права протягом десяти днів з дня вручення ухвали звернутися до суду з заявою і вказати інші підстави для поновлення строку.

Порушуючи вищевказані імперативні приписи процесуального права, позовну заяву було одразу повернуто позивачу, без залишення її без руху та надання можливості вказати інші підстави для поновлення строку.

Щодо безпосередньо пропуску позивачем строку звернення до суду, колегія суддів звертає увагу, що, по-перше, порушення норм процесуального права та передчасне повернення позову позбавило можливості позивача подати докази щодо дати отримання оскаржуваної постанови.

По-друге, до матеріалів апеляційної скарги позивачем було долучено копію конверту, в якому отримано постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, з якої в подальшому за наслідком ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження позивач дізнався про існування оскаржуваної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності. Згідно з сервісом відстеження поштових відправлень за номером на вказаному конверті підтверджується його отримання 15 травня 2025 року, як і зазначав позивач.

Разом з тим, апеляційний суд наголошує, що як вже було вказано вище, оскільки суд першої інстанції передчасно повернув позовну заяву, не надавши строку для звернення з заявою про поновлення строку з долученням відповідних доказів, позивач був позбавлений можливості надати суде першої інстанції копію вказаного конверту.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», №35787/03, п. 29).

При цьому, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99, пункт 25).

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Враховуючи, що суд не надав можливості позивачу у встановленому процесуальному порядку надати докази щодо дати ознайомлення з оскаржуваною постановою, передачсно повернушви позовну заяву, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала зумовила утворення перешкод особі у доступі до правосуддя, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду та вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог частини першої статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до Дніпровського районного суду м. Києва.

Керуючись ст. 243, 315, 320, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 27 травня 2025 року - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 27 травня 2025 року - скасувати та направити справу до Дніпровського районного суду м. Києва для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

О. В. Карпушова