Справа № 420/13205/25
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/13205/25

Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М. Дата і місце ухвалення: 02.07.2025р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року по справі за адміністративним позовом Одеського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Головного управління Національної поліції в Одеській області, про стягнення витрат пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, -

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2025 року Одеський державний університет внутрішніх справ звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 124859,35 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що у 2022 році ОСОБА_1 було зараховано на навчання до Одеського державного університету внутрішніх справ, присвоєно йому первинне спеціальне звання «рядовий поліції». З відповідачем укладено контракт про здобуття освіти, за умовами якого у разі дострокового розірвання контракту , а також у разі звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання з будь-яких підстав, особа зобов`язується відшкодувати МВС України, в особі університету, витрати, пов`язанні з утриманням у вищому навчальному закладі. Наказом від 06.02.2025р. №38 о/с ОСОБА_1 відраховано з університету на підставі п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статут Національної поліції України). На утримання курсанта ОСОБА_1 було витрачено 124859,35 грн. На виконання приписів Порядку №261 Одеським державним університетом внутрішніх справ 13.02.2025р. складено повідомлення про відшкодування витрат на навчання №4/54 із зазначенням суми, яка підлягає відшкодуванню, та з пропозицією здійснити відшкодування в добровільному порядку. Однак, ОСОБА_1 у встановлений строк не відшкодував ОДУВС витрати на його утримання, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 124859,35 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 витрати, пов`язані з його утриманням в Одеському державному університеті внутрішніх справ, в сумі 124859,35 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 02.07.2025р., з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову Одеського державного університету внутрішніх справ.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано, що Одеський державний університет внутрішніх справ звернувся з даним позовом до суду з пропуском місячного строку звернення до суду, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України. Підстави для звернення суб`єкта владних повноважень до суду з цим позовом виникли щонайменше з 06.03.2025р., в той час як позов подано університетом тільки 28.04.2025р. При цьому, позивачем не зазначено поважних причин пропуску такого строку, які могли б бути підставою для його поновлення.

Також, апелянт посилається на те, що Одеським державним університетом внутрішніх справ не доведено використання бюджетних коштів на утримання ОСОБА_1 у вищому навчальному закладі саме у розмірі, заявленому до стягнення з відповідача. Позивачем не надано первинних фінансових документів, які підтверджують понесення витрат на відповідача; в наданому розрахунку витрат не враховано, що ОСОБА_1 навчався лише 2 роки 5 місяців.

Одеський державний університет внутрішніх справ подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Позивач зазначає, що позов подано ним до суду в межах передбаченого абзацом 2 частини другої статті 122 КАС України тримісячного строку звернення до суду. Розрахунок витрат на утримання ОСОБА_1 у вищому навчальному закладі проведено університетом за правилами Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 року №261.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі наказу Одеського державного університету внутрішніх справ від 22.08.2022р. №223 о/с ОСОБА_1 зараховано на навчання до Одеського державного університету внутрішніх справ, присвоєно йому первинне спеціальне звання «рядовий поліції».

01.09.2022р. року між ГУНП в Одеській області, ОДУВС та ОСОБА_1 укладено контракт №К-211/22 про здобуття освіти в Одеському державному університеті внутрішніх справ, предметом якого є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання здобувача освітнього ступеня бакалавра за спеціальністю «Правоохоронна діяльність».

Пунктом 3.3.6 Контракту передбачалось, що у разі його дострокового розірвання, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання з будь яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції через хворобу або скорочення штатів, особа зобов`язується відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України, в особі виконавця (ОДУВС) витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до п.4 ст.74 Закону України «Про національну поліцію».

Наказом ОДУВС від 06.02.2025р. №38 о/с ОСОБА_1 відраховано з університету відповідно до наказу МВС України від 14.02.2008р. №62 та на підставі п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статут Національної поліції України).

Таким чином, відповідач був відрахований з університету до закінчення навчання в ОДУВС.

Відповідно до розрахунку від 12.02.2025р. №8 фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 в Одеському державному університеті внутрішніх справ за період навчання з 01.09.2022р. по 06.02.2025р., загальний розмір фактичних витрат склав 124 859,35 грн., серед яких: грошове забезпечення військовослужбовців 67318,91 грн.; предмети, матеріали, обладнання та інвентар 9398,00 грн.; продукти харчування 30030,25 грн.; оплата теплопостачання 8956,33 грн.; оплата водопостачання та водовідведення 2694,41 грн.; оплата електроенергії 6461,45 грн.

13.02.2025р. позивачем за вих. №4/54 направлено ОСОБА_1 повідомлення про необхідність відшкодування у 30-денний строк витрат на утримання за час навчання з розрахунком витрат, пов`язаних з утриманням в ОДУВС, із пропозицією здійснити відшкодування у добровільному порядку.

Відповідне повідомлення отримано ОСОБА_1 25.02.2025р., що останнім не заперечується.

Оскільки відповідач у добровільному порядку не відшкодував витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, Одеський державний університет внутрішніх справ звернувся до суду з позовом про стягнення суми витрат в судовому порядку.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов Одеського державного університету внутрішніх справ, виходив з того, що укладаючи контракт про проходження військової служби (навчання) ОСОБА_1 засвідчив своїм підписом наявність у нього обов`язку щодо відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту. Оскільки відповідачем не виконано такого обов`язку, у встановлений строк не відшкодовано університету витрати на його утримання під час навчання, тому заборгованість з таких витрат підлягає стягненню з ОСОБА_1 в судовому порядку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015р. №580 - VIII (далі - Закон №580-VI) визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно пункту 6.8 Положення про вищі навчальні заклади МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14.02.2008р. №62, початком проходження служби в органах внутрішніх справ вважається дата, зазначена в наказі про зарахування на навчання до вищого навчального закладу.

Таким чином, навчаючись у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України особа проходить публічну службу в поліції.

Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.74 Закону №580-VI підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.

Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Курсанти вищих навчальних закладів МВС України проходять підготовку на підставі договору про підготовку фахівця, затвердженого наказом МВС України від 14.05.2007р. №150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України».

Відповідно до умов договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України (далі - Договір), відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язувався у разі дострокового розірвання контракту, а також звільнення зі служби в поліції в період навчання та протягом трьох років після закінчення навчання з будь-яких підстав, відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі.

Механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати) встановлений Порядком відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017р. №261 (далі - Порядок №261).

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 Порядку №261 дострокове розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів є підставою для відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.

Витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася. У разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України (пункт 2 Порядку №261).

Згідно пункту 3 Порядку №261 відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія).

Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю.

Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі.

Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення і діють у місцевості, в якій розташований вищий навчальний заклад, у відповідному навчальному році.

На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.

Витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання (пункт 4 Порядку №261).

Відповідно до пункту 5 Порядку №261 після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.

Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 261 особа має право здійснити відшкодування витрат з розстроченням платежу до одного року.

У такому випадку особа укладає з вищим навчальним закладом, у якому вона навчалася, договір у письмовій формі, де зазначаються строки та розміри платежів.

З аналізу вищевикладених положень слідує, що при достроковому розірванні контракту у ОСОБА_1 виник обов`язок щодо відшкодування ОДУВС витрат, пов`язаних з його утриманням у закладі освіти, про що відповідачу було відомо при підписанні контракту.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання приписів п. 5 Порядку № 261, для забезпечення відповідачу можливості відшкодувати витрати у добровільному порядку, на його адресу університетом надсилалося відповідне повідомлення, яке ОСОБА_1 отримав 25.02.2025р.

Відповідно до ч.5 ст.74 Закону України «Про Національну поліцію» у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Аналогічні норми містяться у пункті 8 Порядку №261.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що в наданому розрахунку витрат від 12.02.2025р. №8 не враховано, що ОСОБА_1 навчався лише 2 роки 5 місяців, оскільки відповідні витрати згідно вказаного розрахунку розраховано позивачем за період з 01.09.2022р. по 06.02.2025р., тобто за фактичний період навчання відповідача.

При цьому, в матеріалах справи містяться розрахунки по кожній окремій статті витрат.

Колегія суддів не вбачає підстав для сумніву у правильності проведених розрахунків.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, якого відраховано з університету та звільнено з органів поліції, зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, які ОСОБА_1 не відшкодовував в добровільному порядку, а тому позовні вимоги Одеського державного університету внутрішніх справ є обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню.

Що ж до посилань апелянта на звернення Одеським державним університетом внутрішніх справ з даним позовом до суду з пропуском місячного строку звернення до суду, передбаченого частиною п`ятою статті 122 КАС України, то колегія суддів вважає їх помилковими з огляду на наступне.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.12.2018р. у справі №804/285/16 зазначила, що спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби.

Отже, до спорів про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України, тобто у цьому випадку підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду (постанова Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20 листопада 2020 року у справі №160/11957/19).

Разом із тим, Верховний Суд неодноразово акцентував увагу на тому, що право на звернення до суду у позивача (навчального закладу) у цій категорії справ може виникнути лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати та може бути реалізоване протягом одного місяця з дня такої відмови.

Аналогічний підхід до правозастосування указаних норм при вирішенні подібних за змістом правовідносин застосовано Верховним Судом у постановах від 30 вересня 2019 року у справі №340/685/19, від 10 жовтня 2019 року у справі №140/721/19, від 28 травня 2021 року у справі №320/7233/19, від 23 березня 2023 року у справі №420/24331/21, від 06 квітня 2023 року у справі №400/4280/20, від 11 травня 2023 року у справі №400/4281/20.

Тобто, саме із відмовою відповідача добровільно відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі, законодавець пов`язує можливість звернення навчального закладу з позовом про стягнення такого відшкодування у судовому порядку.

Вирішуючи питання обчислення строків звернення до суду із позовною заявою про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, Верховний Суд у справах №560/1389/20 (постанова від 21 січня 2021 року), №420/9694/20 (постанова від 21 грудня 2021 року), дійшов висновку, що строк звернення до суду з позовом про проходження публічної служби необхідно обчислювати з наступного дня після закінчення строку для добровільного відшкодування витрат.

Повідомлення від 13.02.2025р. №4/54 про необхідність у 30-денний строк відшкодувати витрати на утримання за час навчання ОСОБА_1 отримав 25.02.2025р., а тому до 27.03.2025р. відповідач мав можливість добровільно відшкодувати такі витрати.

А відтак, строк звернення з даним позовом до суду розпочав свій відлік з 28.03.2025р.

Позовну заяву подано університетом через систему «Електронний суд» 28.04.2025р., тобто в межах місячного строку, встановленого ч.5 ст.122 КАС України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновків суду першої інстанції про задоволення позову, а тому підстав для задоволення скарги та скасування рішення від 02.07.2025р. колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дана справа у відповідності до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України віднесена до категорії справ незначної складності, тому постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. «а»-«г» п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 15 вересня 2025 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук