Справа № 240/12466/24
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м. Житомир справа № 240/12466/24

категорія 109020100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Житомирської міської ради з вимогами про визнання протиправним та скасування рішення "Про затвердження документацій із землеустрою, надання права користування земельними ділянками та припинення права користування земельними ділянками" № 1005 від 21.12.2023 року в частині пункту 8-го про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок відповідно до додатку 5 до рішення Житомирської міської ради № 1005 від 21.12.2023 року.

Позов обґрунтований тим, що рішенням Житомирської міської ради № 312 від 06.09.2016 року було надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок згідно з додатком, в тому числі позивачу, для подальшого укладання договору земельного сервітуту для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, однак, рішенням № 1005 від 21.12.2023 року Житомирська міська рада відмовила у затвердженні розробленого на її замовлення проекту землеустрою.

Позивач вважає зазначене рішення протиправним, вказуючи, серед іншого, що наведені відповідачем підстави для відмови у погодженні проекту землеустрою у чинному законодавстві, яке регулює земельні правовідносини, відсутні.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 23.07.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник відповідача у відзиві на позов заперечила проти позовних вимог та просила відмовити у їх задоволенні, обґрунтовуючи свою позицію тим, що позивачем не наведено, в чому полягає порушення її прав, оскільки оскаржене рішення прийняте по відношенню до територіальної громади міста, а не безпосередньо щодо позивача.

Звертає увагу, що земельна ділянка під тимчасовою спорудою, у якій здійснює підприємницьку діяльність позивач, належить до комунальної власності і розпорядження цією земельною ділянкою від імені громади здійснює Житомирська міська рада на свій розсуд.

Крім того, як вказує представник відповідача, прийняттю оскарженого рішення передувало попереднє оприлюднення постійною комісією проекту рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою, а також надання постійною комісією з питань містобудування, архітектури та землекористування рекомендацій № 587/к-3 про відмову у затвердженні документації із землеустрою щодо земельної ділянки за адресою: м.Житомир, майдан Житній ринок, 2.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.12.2009 року Житомирською міською радою було прийнято рішення № 1128, яким попередньо погоджено місця розташування тимчасових об`єктів архітектури пересувних малих архітектурних та стаціонарних малих архітектурних форм (висотою не вище ніж 4 метри, площею близько 30 кв.м.), які не підлягають реєстрації в комунальному підприємстві "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради, з виконанням комплексного благоустрою прилеглої території, на землях міської ради, згідно з додатком (т. 1 а.с.19). Уповноважено управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища, регулювання земельних відносин Житомирської міської ради передати суб`єктам господарювання згідно з додатками 1, 2 перелік документів, які необхідно подати до Житомирської міської ради для підготовки і прийняття рішення щодо розміщення малої архітектурної форми, укладення договору строкового сервітуту.

Відповідно до Додатку до цього рішення ОСОБА_1 попередньо погоджено місце розташування пересувної малої архітектурної форми ларька непродовольчих товарів за адресою: майдан Житній ринок, 2.

Управлінням Комунального господарства видано умови на розміщення об`єкта від 19.03.2010 року № 55-в.

На підставі зазначеного вище рішення № 1128 Житомирською міською радою було прийнято рішення від 23.06.2010 року № 1261 "Про погодження, надання дозволу на розміщення малих архітектурних форм та укладення особистих строкових сервітутів", яким погоджено розміщення, надано дозвіл на розміщення тимчасових об`єктів архітектури - пересувних малих архітектурних форм та стаціонарних малих архітектурних форм (висотою не вище ніж 4 метри, площею близько 30 кв.м.), які не підлягають реєстрації в КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради, з виконанням комплексного благоустрою прилеглої території, на землях міської ради, а також укладення особистих строкових сервітутів згідно з додатком. Доручено Управлінню регулювання земельних відносин Житомирської міської ради своєчасно виготовляти особисті строкові сервітути земельних ділянок.

Як передбачено пунктом 5 цього рішення, його дія припиняється в разі порушення замовником вимог розміщення малої архітектурної форми, визначених "Порядком розміщення архітектурних форм для провадження підприємницької діяльності", затвердженим постановою КМУ № 982 від 26.08.2009 року.

Згідно витягу з додатку до рішення № 1261 ФОП ОСОБА_1 надано дозвіл на розміщення ларька непродовольчих товарів площею 11,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

11.08.2016 року Департаментом містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради позивачу видано паспорт прив`язки № НОМЕР_1 тимчасового павільйону непродовольчих товарів (в групі тимчасових споруд) з виконанням благоустрою прилеглої території за адресою: АДРЕСА_1 (стаціонарна одноповерхова тимчасова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту, площею до 30кв.м.). Строк дії паспорта встановлено до 06.05.2021 року та в подальшому продовжено до 06.05.2025 року.

Як зазначено в паспорті прив`язки, останній є підставою для розміщення тимчасової споруди.

Рішенням Житомирської міської ради 12 сесії 7 скликання від 06.09.2016 року №312 "Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок фізичним особам-підприємцям" Територіальній громаді м. Житомира в особі Житомирської міської ради надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок згідно з додатком, зокрема, щодо земельної ділянки орієнтовною площею 0,0010 га на майдані Житньому, 2 для подальшого укладання договорів сервітуту, в тому числі з ФОП ОСОБА_1 .

На підставі замовлення Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради ФОП ОСОБА_2 для Територіальної громади м. Житомира в особі Житомирської міської ради розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,0244 га на території АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі для подальшого укладання договорів земельного сервітуту.

Як вбачається з пояснювальної записки проекту землеустрою, площа земельної ділянки, що відводиться, становить 0,0244 га; документами, що обґрунтовують розмір, призначення та місцерозташування земельної ділянки є Земельний кодекс України, рішення 12 сесії 7 скликання Житомирської міської ради від 06.09.2016 року № 312 "Про надання фізичним особам-підприємцям та громадянам дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок", рішення 22 сесії 7 скликання Житомирської міської ради від 25.05.2017 року № 631 "Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок фізичним особам-підприємцям", паспорти прив`язок.

Однак, 21.12.2023 року на 37 сесії 8 скликання Житомирської міської ради було прийнято рішення, згідно якого Житомирській міській територіальній громаді в особі Житомирської міської ради відмовлено в затвердженні проекту землеустрою (пункт 8 рішення, додаток 5 до рішення).

Матеріали справи свідчать про те, що позивач зверталась до міського голови із запитом від 18.04.2024 року щодо нормативного обґрунтування прийнятого рішення, однак, не погодившись із наданою відповіддю щодо прийняття рішення № 1005 у відповідності до рекомендацій та висновків постійної комісії, які були оприлюднені на офіційному сайті Житомирської міської ради, позивач звернулась з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Позивач, зокрема, вважає, що з фактом користування торговим павільйоном та паспортом прив`язки на цю споруду, а також в зв`язку з прийняттям місцевим органом самоврядування рішення про надання територіальній громаді міста дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: майдан Житній ринок, 2 у м. Житомирі, у неї виникає право одержати земельну ділянку у користування у порядку, встановленому Земельним кодексом України, а розглянути таке питання та прийняти відповідне рішення в строки, встановлені законом, був зобов`язаний відповідач.

При цьому, нормами, якими позивач обґрунтовує таке право, є положення ст.116, ч.ч.6, 8 ст.118 Земельного кодексу України, а підтверджуючими документами - надані підприємцем рішення відповідача від 23.12.2009 року № 1128; від 23.06.2010 року №1261; від 06.09.2016 року № 312; паспорт прив`язки; проект землеустрою, розроблений ФОП ОСОБА_2 .

Тобто, фактично позивач претендує на частину земельної ділянки, що має площу 0,0010 га, за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розміщений тимчасовий павільйон непродовольчих товарів, у якому позивач здійснює підприємницьку діяльність.

При цьому, позивачем не спростовано того, що земельна ділянка за адресою: майдан Житній ринок, 2 у м. Житомирі, на якій розміщені також інші об`єкти для здійснення відповідними суб`єктами підприємницької діяльності, належить до земель комунальної власності.

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до частини 3 статті 16 Закону № 280/97-ВР матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Згідно з частиною 1 статті 60 Закону № 280/97-ВР територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

За змістом статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад, до яких віднесено розпорядження комунальним майном територіальних громад та інше.

Відповідно до частини 5 статті 60 Закону № 280/97-ВР органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року № 2768-III до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу тощо.

Згідно з частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Таким чином, органом, уповноваженим управляти комунальним майном, яке знаходиться на території Житомирської територіальної громади, в тому числі землями комунальної власності, на час виникнення спірних правовідносин та розгляду справи в суді є відповідач - Житомирська міська рада.

Відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з абзацом 2 частини 2 статті 134 Земельного кодексу України не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Приписами частини 1 статті 123 Земельного кодексу України обумовлено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:

надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;

формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

У частині 3 статті 123 Земельного кодексу України передбачено, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Так, позивач акцентує увагу на тому, що 27.02.2024 року в її інтересах було направлено запит відповідачу з метою надання інформації, чи було прийняте рішення про затвердження поданого нею проекту землеустрою у строки, визначені статтею 124-1 Земельного кодексу України.

Разом з тим, в матеріалах цієї справи відсутні належні докази на підтвердження того, що позивач у встановленому законом порядку зверталась до органу місцевого самоврядування із заявою про надання земельної ділянки в користування. Не містять матеріали справи ні проекту землеустрою, розробленого на замовлення позивача в порядку Закону України від 22.05.2003 року № 858-IV "Про землеустрій", ні, власне, рішення місцевого органу самоврядування, яким безпосередньо позивачу було надано дозвіл на розроблення такого проекту.

Також не доведено позивачем і наявності підстав для оформлення сервітуту або права власності на земельну ділянку комунальної власності з огляду на відсутність на цій земельній ділянці належного позивачу нерухомого майна.

Своєю чергою, позивач вважає, що отримання міською територіальною громадою дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення громаді земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування будівель торгівлі для подальшого укладання з суб`єктами підприємницької діяльності договорів сервітуту дає правомірні, небезпідставні сподівання та очікування, що після розробки проекту землеустрою земельну ділянку позивачу може бути надано в користування та/або у власність і відповідно оформлено правовідносини щодо земельної ділянки під торговим павільйоном.

Водночас, такі доводи позивача є необґрунтованими. Отримання міською територіальною громадою дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не створює правових підстав для виникнення у позивача жодних майнових прав або гарантій щодо подальшого надання цієї земельної ділянки у власність чи користування. Чинне законодавство не передбачає виникнення у третіх осіб будь-яких правомірних очікувань лише на підставі наміру територіальної громади здійснити землеустрій.

Крім того, укладення договорів сервітуту є правом, а не обов`язком громади. Позивач не має пріоритетного чи виключного права на укладення договору сервітуту чи іншого виду користування, а сам факт наявності торгового павільйону без оформлених правовідносин із власником земельної ділянки не легітимізує фактичне користування як правову підставу.

Що стосується наявності на земельній ділянці торговельного павільйону та оформлення паспорта прив`язки як підстави для набуття земельної ділянки у користування суд зазначає таке.

Положеннями частин 2, 3 статті 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" в редакції, що діяла на момент прийняття оскарженого рішення, визначено, що тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів".

Відповідно до частини 4 статті 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

На виконання частини 4 статті 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 року № 244 затверджено "Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності" (далі Порядок № 244).

Відповідно до пункту 1.3. Порядку № 244 тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі - ТС) - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Як передбачено пунктом 2.1. розділу II Порядку № 244, підставою для розміщення тимчасової споруди ТС є паспорт прив`язки ТС. У пункті 2.20. Порядку № 244 передбачено, що встановлення ТС здійснюється відповідно до паспорта прив`язки.

Відповідно до вимог пункту 2.17. Порядку № 244 строк дії паспорта прив`язки визначається органом з питань містобудування та архітектури виконавчого органу відповідної ради або районної державної адміністрації відповідно до генерального плану, плану зонування та детального плану територій та з урахуванням строків реалізації їх положень.

Порядок продовження строку дії паспорту прив`язки або підстави для його переоформлення на строк дії цього паспорта або на новий строк передбачені пунктами 2.18., 2.19. Порядку № 244 (у редакції, чинній як станом на час отримання Позивачем паспорту прив`язки, так і на час виникнення спірних правовідносин)

Пунктами 2.30., 2.31. Порядку передбачено, що у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки, самовільного встановлення ТС така ТС підлягає демонтажу. Розміщення ТС самовільно забороняється.

Таким чином, з наведених вище норм слідує, що тимчасова споруда (ТС) має чітко визначений тимчасовий статус, що прямо випливає з її конструктивних характеристик (одноповерхова, з полегшених конструкцій, без фундаменту) та з порядку її правового регулювання. Єдиною підставою для законного розміщення ТС є паспорт прив`язки, який видається органом містобудування та архітектури на визначений строк та з урахуванням містобудівної документації. Встановлення ТС без чинного паспорта прив`язки, після закінчення строку його дії або з порушенням умов такого паспорта вважається самовільним та тягне за собою обов`язок демонтажу.

Як зазначалося вище, 11.08.2016 року Департаментом містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради позивачу було видано паспорт прив`язки № 274 тимчасового павільйону непродовольчих товарів (в групі тимчасових споруд) з виконанням благоустрою прилеглої території за адресою: м. Житомир, майдан Житній ринок, 2 (стаціонарна одноповерхова тимчасова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту, площею до 30кв.м.).

Паспорт прив`язки ніким не оспорений. Строк дії паспорта встановлено до 06.05.2021 року та продовжено до 06.05.2025 року.

Докази на підтвердження того, що його дію продовжено на новий строк або переоформлено, в матеріалах цієї справи відсутні.

За визначенням, наведеним у пункті 1.4. Порядку № 244, паспорт прив`язки ТС - комплект документів, у яких визначено місце встановлення ТС на топографо-геодезичній основі М 1:500, схему благоустрою прилеглої території.

В свою чергу, схема розміщення ТС це графічні матеріали, виконані на топографо-геодезичній основі М 1 : 500 суб`єктом господарювання, який має у своєму складі архітектора, що має кваліфікаційний сертифікат, або архітектором, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат, які відображають розміщення ТС із прив`язкою до місцевості (будівлі, споруди, інженерні мережі тощо), планувальними обмеженнями та зазначенням заходів щодо благоустрою та озеленення прилеглої території (розташування квітників, під`їздів, урн, влаштування дорожнього покриття або мощення фігурними елементами тощо).

Коло документів, які подаються замовником органу з питань містобудування та архітектури разом із заявою для оформлення паспорта прив`язки ТС, визначено пунктом 2.6. Порядку № 244, а саме:

- схему розміщення ТС (додаток 1);

- ескізи фасадів ТС у кольорі М 1: 50 (для стаціонарних ТС), які виготовляє суб`єкт господарювання, який має у своєму складі архітектора, що має кваліфікаційний сертифікат, або архітектор, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат (додаток 1);

- технічні умови щодо інженерного забезпечення (за наявності), отримані замовником у балансоутримувача відповідних інженерних мереж.

Для підготовки паспорта прив`язки ТС містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки не надаються (пункт 2.9. Порядку № 244).

Пунктами 2.3, 2.6 та 2.11 Порядку передбачено, що перелік документів для отримання паспорта прив`язки тимчасової споруди є вичерпним. Зазначеними пунктами не передбачено надання документів про відведення земельних ділянок під розміщення тимчасової споруди.

Отже, суд дійшов висновку, що правовий режим тимчасової споруди не може слугувати підставою для набуття права власності або користування на земельну ділянку під такою спорудою, оскільки правовідносини щодо розміщення ТС мають строковий і дозвільний характер, не пов`язаний із набуттям речових прав на земельну ділянку. Будь-які вимоги щодо оформлення користування або набуття у власність землі не ґрунтуються на чинному законодавстві, якщо єдиною фактичною підставою є лише наявність або попереднє розміщення тимчасової споруди.

Окремо слід зазначити, що рішенням 36 сесії 8 скликання Житомирської міської ради від 09.11.2023 року № 965, тобто до прийняття оскарженого рішення від 21.12.2023 року, було прийнято рішення, що оприлюднене на офіційному сайті Житомирської міської ради, яким затверджено "Положення про тимчасове користування окремими елементами благоустрою комунальної власності для розміщення малих архітектурних форм та тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території Житомирської міської територіальної громади", а також форму договору на право тимчасового користування такими об`єктами, укладення якого визнано обов`язковим.

Разом з тим, докази укладення такого договору між позивачем та Комунальним підприємством "Регулювання орендних відносин" Житомирської міської ради у цій справі відсутні.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У розвиток цієї конституційної норми, частиною 1 та 3 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. До суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

Водночас, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах (стаття 2 КАС України).

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в своєму Рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Це означає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Суд зазначає, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи - позивача з боку відповідача, який стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Зважаючи на ті обставини, що позивачем не доведено належними доказами, що вона скористалась передбаченим законодавством, що регулює земельні відносини, механізмом отримання земельної ділянки у користування, а також те, що відповідач оскарженим рішенням №1005 від 21.12.2023 року в частині відмови Житомирській територіальній громаді міста у затвердженні проекту землеустрою будь-яким чином порушив права позивача, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

У зв`язку із тим, що у задоволенні цього позову відмовлено повністю, суд не стягує та не присуджує на користь позивача судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Житомирської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко