Справа № 335/4497/25
Суддя: Макаров В. О.
Дата ухвалення: 2025-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/4497/25 2-а/335/86/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Макарова В.О., за участі секретаря судового засідання Філатової О.О., представника позивача адвоката Каліман М.О., представника Управління патрульної поліції в Запорізькій області Малій О.М., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області, про визнання дій інспектора поліції неправомірними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Каліман М.О., діючий в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Запорізькій області (далі - відповідач), про визнання дій інспектора поліції неправомірними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальностісерії ЕНА №04602389.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 28 квітня 2025 року інспектором Управління патрульної поліції в Запорізькій області, прізвище, посаду та звання якого позивач не запам`ятав, постановою серії ЕНА №04602389, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Згідно оскаржуваної постанови, позивач керуючи транспортним засобом «Kia Forte» державний номерний знак НОМЕР_1 , на Прибережній автомагістралі/вул. Тбіліська, рухаючись в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості (40 км/год)», перевищив встановлені обмеження швидкості руху більш ніж на 20 км/год, а саме: рухався зі швидкістю 71 км/год, при цьому на вимогу поліцейського не надав документи, передбачені пунктом 2.1 ПДР України, чим порушив п. 2.4а ПДР та п.12.4 ПДР порушення швидкісного режиму в населених пунктах. Швидкість вимірювалась за допомогою лазерного приладу TRUCAM LTI 20/20 №008387.

Позивач стверджує, що вказаного правопорушення не вчиняв, за кермом автомобіля «Кіа Forte» реєстраційний номер НОМЕР_1 не перебував, складені на нього адміністративні матеріали не підписував. Під час спілкування зі співробітниками патрульної поліції вказав, що знаходився увесь цей час у дворі будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Пластова (Немировича-Данченка), б. 60. Зазначає, що жодних доказів на підтвердження порушення ним Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення відповідач не надав, чим порушив процедуру розгляду справи.

Зазначає, що в порушення ст. 268 КУпАП, справа була розглянута без прийняття до уваги його пояснень. ОСОБА_1 був позбавлений можливості надати докази, заявляти клопотання тощо.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що 28.04.2025 позивач на Прибережній автомагістралі/вул. Тбіліська порушив швидкісний режим, визначений п. 12.4 ПДР України, більш ніж на 20 км/год. При цьому, в оскаржуваній постанові співробітник поліції покладався лише на єдиний доказ, який підтверджує обставини щодо перевищення швидкості руху транспортним засобом під керуванням позивача в зоні дії дорожнього знаку «населений пункт» - це здійснення вимірювання швидкості приладом TruCam LTI II 20/20 ТС №008387.

Згідно позову патрульним поліції не булу надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCam, яким поліцейський здійснював фіксацію перевищення швидкості руху автомобіля.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач вважає зазначене рішення відповідача неправомірним, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №04602389 інспектора УПП в Запорізькій області про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладення стягнення у розмірі 425 грн.

Ухвалою суду від 13.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, постановлено розгляд справи проводити в порядку позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ відповідно до ст. ст. 268-272, 286 КАС України у судовому засіданні з викликом сторін.

26.05.2025 до суду надійшов відзив на адміністративний позов представника Управління патрульної поліції в Запорізькій області Малій О.М., в якому відповідач вимоги позивача вважає безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню.

Повідомляє, що під час несення служби, поліцейським УПП в Запорізькій області ДПП за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI II 20/20 ТС №008387 було виявлено порушення Правил дорожнього руху України, а саме: водій транспортного засобу Kia Forte державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 рухаючись в зоні дії знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 40 км/год» перевищив встановлене обмеження максимальної швидкості руху на 31 км/год, їдучі зі швидкістю 71 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. В подальшому, поліцейським УПП в Запорізькій області за допомогою сигнального диску з червоним світлоповертачем було надано сигнал про зупинку транспортного засобу під керування правопорушника, у зв`язку з тим, що останній перевищив встановлені обмеження швидкості, але водій не виконав вимогу про зупинку, збільшив швидкість транспортного засобу та покинув місце події. Під час переслідування вищевказаний транспортний засіб було виявлено поліцейським за адресою: м. Запоріжжя, вул. Пластова (Немировича-Данченка), б. 60, а також поряд з автомобілем перебував громадянин ОСОБА_1 . Під час спілкування, на законну вимогу поліцейського надати посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу вищевказаний громадянин не реагував. У зв`язку з вищевикладеним, відносно нього винесено постанову серії ЕНА №4602389 за ч.1 ст.126 КУпАП за порушення п. 2.4а ПДР України.

Представник відповідача вважає, що під час розгляду справи було роз`яснено та дотримано права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, згідно статті 63 Конституції України та статті 268 КУпАП. Позивачем будь яких клопотань не заявлялось.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, не був позбавлений права запросити адвоката на місці розгляду справи, не звертався до працівників поліції з клопотанням про забезпечення його права на захист шляхом запрошення адвоката. Доказів протилежного ОСОБА_1 не надав.

Відповідно до пункту 2.4 ПДР України, на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункти 2.1 ПДР України.

З приводу тверджень правомірності використання лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam II LTI 20/20 представник відповідача зазначає, що можливість використання вищезазначеного приладу у ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу, сертифікатом, інструкцією з експлуатації, а також самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання).

З приводу доводів позивача, що використання приладу TruCam II LTI 20/20 здійснювалось поліцейським в ручному режимі неправомірно, зазначає, що лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів.

На думку відповідача доводи позивача, про те, що він не керував транспортним засобом Kia Forte державний номерний знак НОМЕР_1 , повністю спростовуються відеозаписом з камери системи міського відеонагляду «Безпечне місто».

05.08.2025 адвокат Каліман М.О. надав до суду клопотання про закриття адміністративної справи у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 09.09.2025 надав до суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, в якому просив долучити як доказ пояснення свідка ОСОБА_2 .

В поясненнях свідок ОСОБА_2 повідомив, що він 28.04.2025 близько 10 год. 30 хв. рухався по Прибережній магістралі на автомобілі Kia Forte державний номерний знак НОМЕР_1 за ОСОБА_1 , який знаходився біля будинку №60 по вул. Пластова (Немировича Данченка).

Представник позивача адвокат Каліман М.О. в судовому засіданні адміністративний позов підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Запорізькій області Малій О.М. в судовому засіданні в задоволені позовних вимог просив позивачу відмовити в повному обсязі.

Вислухавши в судовому засіданні доводи представників сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

28 квітня 2025 року інспектором Управління патрульної поліції в Запорізькій області постановою серії ЕНА №04602389, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Згідно зазначеної постанови, позивач керуючи транспортним засобом «Kia Forte» державний номерний знак НОМЕР_1 , на Прибережній автомагістралі/вул. Тбіліська, рухаючись в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості (40 км/год.)» перевищив встановлені обмеження швидкості руху більш ніж на 20 км/год., а саме: рухався зі швидкістю 71 км/год, при цьому на вимогу не надав документи, передбачені пунктом 2.1 ПДР України, чим порушив п. 2.4а ПДР та п.12.4 ПДР порушення швидкісного режиму в населених пунктах. Швидкість вимірювалась за допомогою лазерного приладу TRUCAM LTI 20/20 №008387.

Згідно з висновком Шостого апеляційного адміністративного суду у рішенні по справі №758/8181/23 від 24.01.2024, контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70 ПДР України), оскільки вимоги ч.2 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII, передбачають, що інформація щодо встановленої відеотехніки і сама відеотехніка фіксації правопорушень повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до Правил дорожнього руху України, знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Разом з тим, прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може триматися руками інспектора поліції, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, що доводиться приписами ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII, в якій зазначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення правил дорожнього руху.

Відповідно до наведеної норми працівники поліції можуть розміщувати автоматичну фото та відеотехніку про периметру доріг, зокрема стаціонарно встановлювати вимірювальний пристрій, оскільки термін «монтувати/розміщувати» не ототожнюється із використанням в інший спосіб, зокрема тримати в руках.

Контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70 ПДР), оскільки вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», згідно з якою інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відео техніку, що здійснює фіксацію, повинна бути розміщена на видному місці.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП, відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозицією ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів , висновків експертів, показань свідків.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зі змісту норм статей 251, 252, 280 КУпАП, правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема за частиною другою статті 122 КУпАП, є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

У рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: вона обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 12.4. Правил дорожнього руху України встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно із п. 2.4.а Правил дорожнього руху України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. ПДР України.

Адміністративним правопорушенням на підставі ч. 1 ст. 126 КУпАП, є керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Відповідно до адміністративного позову та з огляду на відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, ОСОБА_1 на протязі всієї розмови з поліцейськими заперечував факт керування транспортним засобом. До матеріалів справи долучені докази, а саме: пояснення свідка ОСОБА_2 , який повідомив, що 28.04.2025 близько 10 год. 30 хв. рухався по Прибережній магістралі на автомобілі Kia Forte державний номерний знак НОМЕР_1 за ОСОБА_1 , який знаходився біля будинку АДРЕСА_1 .

На підтвердження винуватості позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідачем надано відеозапис перевищення швидкості, де неможливо ідентифікувати водія за кермом, та відеозапис з камери системи міського відеонагляду «Безпечне місто», який на думку відповідача підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом незадовго до вчинення адміністративного правопорушення.

Як вбачається з дослідженого судом електронного доказу відеозапису з камери системи міського відеонагляду «Безпечного міста», неможливо ідентифікувати особу, що керує транспортним засобом Kia Forte державний номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Суд вважає, що в даній ситуації не знайшов свого підтвердження той факт, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, на якому вчинено порушення вимог пунктів 2.4. а, 12.4 та 2.1 ПДР України, що дає підстави стверджувати про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, серед іншого скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Частиною 1 ст.132 КАС України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач не просив стягнути з відповідача судовий збір, у зв`язку з чим питання про стягнення судового збору судом не вирішувалось.

Керуючись ст. ст. 5, 6, 9, 73, 79, 211, 217, 246, 255, 286 КАС України, ст. ст.251, 252 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області про визнання дій інспектора поліції неправомірними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції в Запорізькій області серії ЕНА №04602389 від 28.04.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладенням стягнення у вигляді штрафу.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його складання до Третього адміністративного апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Інформація про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст. 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Запорізькій області (, адреса: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, б..96).

Повне рішення складено 10 вересня 2025 року.

Суддя В.О. Макаров