Справа № 360/1473/25
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

16 вересня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/1473/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т. В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) позовну заяву адвоката Єрьоміної Вікторії Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (місцезнаходження: вул. Саєнка Андрія, буд. 10, місто Фастів, Київська область, ) про визнання противоправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

23.07.2025 до Луганського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла сформована 22.07.2025 позовна заява адвоката Єрьоміної Вікторії Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі відповідач), в якій просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті з 01.03.2025 пенсії без обмеження максимальним розміром з урахуванням індексації, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 року № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області нараховувати та виплачувати з 01.03.2025 пенсію ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром, з урахуванням індексації, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 року № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» та здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.03.2025 по день проведення перерахунку.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Київській області і отримує пенсію відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ) по інвалідності з 01.10.2021.

Відповідно до Постанови КМУ № 209 від 24.02.2025 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році (далі - Постанова № 209) та згідно ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» позивачу проведено індексацію пенсії з 01.03.2025.

Здійснивши індексацію пенсії з 01.03.2025 відповідно до Постанови КМУ № 209 відповідач, протиправно обмежив пенсію позивача максимальним розміром.

Так, відповідно до розрахунку пенсії, Позивачу нараховано пенсію у сумі 30711,25 грн. Однак, до сплати визначено лише 23610,00 грн.

Позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою, в якій просив нарахувати та виплачувати з 01.03.2025 пенсію без обмеження максимальним розміром з урахуванням індексації, передбаченої Постановою КМУ № 209, посилаючись на норми Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII (далі Закон № 2262-XII), рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 щодо неконституційності ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-XII, усталену практику Верховного Суду та практику ЄСПЛ (ст. 1 Першого протоколу до Конвенції).

Відповідачем відмовлено позивачу у перерахунку пенсії.

Вважає такі дії відповідача протиправними.

Ухвалою суду від 28.07.2025 відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

До Луганського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позов в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі виходячи з такого.

Щодо обмеження максимальним розміром пенсії зазначає, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІ (далі Закон України № 2262).

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Порядок № 45).

Частиною 5 статті 43 Закону України № 2262 встановлено максимальний розмір пенсії особам, які отримують пенсію відповідно до Закону України № 2262.

Відповідно до вказаної статті максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Враховуючи позицію Європейського Суду, висновки Конституційного Суду України та, беручи до уваги, що ст. 43 Закону України № 2262 (на момент звернення позивача до суду з вказаним позовом) в частині визначення максимального розміру пенсії, не визнана неконституційною, а також з огляду на положення статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668 правова норма якою передбачено обмеження максимального розміру пенсій має застосовуватись не тільки для призначених пенсій, а й щодо перерахованих пенсій. Відповідно до ст. 43 Закону № 2262-XII максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI пенсіонерам, в яких пенсія перевищує максимальний розмір, виплата пенсії здійснюється без індексації.

З 01 березня 2024 року, з 01 березня 2025 року відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» (відповідно до пункту 3, згідно з яким розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії не може перевищувати 1500,00 грн) та від 25.02.2025 № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» (відповідно до пункту 3, згідно з яким розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії не може перевищувати 1500,00 грн) пенсію позивача проіндексовано із застосуванням коефіцієнтів збільшення 1,0796 та 1,115 відповідно.

Первинний протокол (рішення, розпорядження) про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років або протокол про взяття на облік до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області відсутній у зв`язку із тим, що позивачу здійснено первинне призначення пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області 02.08.1990.

Дослідивши матеріали судової справи у електронній формі, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України судом встановлено таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області як отримувач пенсії по інвалідності, про що свідчать матеріали пенсійної справи № ФК - (Міноборони).

Згідно протоколу Головного управління ПФУ у Київській області за пенсійною справою № ФК - (Міноборони) від 01.10.2021 ОСОБА_1 з 01.10.2021 довічно призначено пенсію по інвалідності у розмірі 83% грошового забезпечення, розмір якого для обчислення пенсії становив: посадовий оклад: 5360,00 грн; оклад за військове звання: 1340,00 грн; процентна надбавка за вислугу років 50% : 3350,00 грн; в т.ч. сума грошового забезпечення для обчислення пенсії: 10050,00 грн. Основний розмір пенсії: 80% грошового забезпечення у розмірі: 10040. За розрахунком за вислугу років. Основний розмір пенсії: 83 % грошового забезпечення, вислуга років 31, у розмірі: 8341,5. З урахуванням виплати: 12426,88 грн; в т.ч. збільшення основного розміру пенсії (25%) 2085,38 грн; щомісячна доплата до 2000,00 грн відповідно до ПКМУ № 713 від 14.07.2021 (від суми ОСНП 8341,5) 4000,00 грн. Вид підвищення або надбавки до пенсії: iнвалiд вiйни 2 групи/при виконаннi обов`язкiв в/с інвалід війни 2 гр. (ст.7) (з 01 по 30): 741,60 грн; 1 категорiя чаес (під час служби) iнвалiд 2 гр. "А": 379.60 грн; інваліди війни 2 гр./при виконанні обов`язків в/с: 50,00 грн; особливі заслуги (34%) ст.1 п.п.2-5 закону (з 01 по 30): 630,36 грн; всього призначено: 14228,44 грн. Загальний розмір пенсії за справою щомісячно у сумі: 14228,44 грн.

Відповідно до перерахунку пенсії за пенсійною справою № ФК - Міноборони пенсія по інвалідності позивачу перерахована з 01 грудня 2024 року із сум грошового забезпечення: посадовий оклад: 5360,00 грн; оклад за військове звання: 1340,00 грн; процентна надбавка за вислугу років 50%: 3350,00 грн; середньомісячна сума додаткових видів ГЗ за 24 місяці, у т.ч: 9319,70 грн. Всього, в т.ч. сума грошового забезпечення для обчислення пенсії: 19369,70 грн. Основний розмір пенсії: 80% грошового забезпечення у розмірі: 15495,76 грн. З урахуванням індексації: 20665,17 грн. За розрахунком за вислугу років основний розмір пенсії: 83% грошового забезпечення (вислуга років 31) у розмірі: 16076,85 грн. З урахуванням індексації: 21327,61. З урахуванням доплати: 26659,51 грн; індексація базового ОСНП 2022 (15495,76* 0,1400): 2250,76 грн; індексація базового ОСНП 2023 (18327,61* 0,1970): 1500,00 грн; індексація базового ОСНП 2024(19827,61* 0,0796): 1500,00 грн; в т.ч. збільшення основного розміру пенсії (25%) від суми 21327,61 грн: 5331,90 грн; iнвалiд вiйни 2 групи/при виконаннi обов`язкiв в/с інвалід війни 2 гр. (ст.7) (з 01 по 30): 944,40 грн; 1 категорiя чаес (під час служби) iнвалiд 2 гр. "А": 379,60 грн; інваліди війни 2 гр./при виконанні обов`язків в/с: 50,00 грн; особливі заслуги (34%) ст.1 п.п.2-5 закону (з 01 по 30): 802,74 грн; доплата до 100 грн індексації 01.03.2024: 0,00 грн, підсумок пенсії (з надбавками): 28836,25 грн. З урахуванням максимального розміру пенсії: 23610,00 грн. Підстава перерахунку: рішення суду.

Відповідно до протоколу Головного управління ПФУ у Київській області від 01.03.2025 по пенсійній справі № ФК - (Міноборони) ОСОБА_1 перераховано пенсію та обчислено її із сум грошового забезпечення: посадовий оклад 5360,00 грн, оклад за військове звання 1340,00 грн; процентна надбавка за вислугу років 50% 3350,00 грн; середньомісячна сума додаткових видів ГЗ за 24 місяці, у т.ч. 9319,70 грн, в т.ч. сума грошового забезпечення для обчислення пенсії 19369,70 грн. Основний розмір пенсії: 80% грошового забезпечення у розмірі: 15495,76 грн. З урахуванням індексації: 24165,17 грн. За розрахунком за вислугу років ()Основний розмір пенсії: 83% грошового забезпечення (вислуга років 31) у розмірі: 16076,85 грн. З урахуванням індексації: 22827,61 грн. З урахуванням доплати: 30534,51 грн; в т.ч. збільшення основного розміру пенсії (25%) від суми 22827,61 - 5706,90 грн; індексація базового ОСНП (16076,85* 0,140): 2250,76 грн; індексація базового ОСНП 2022(15495,76* 0,1400): 2250,76 грн; індексація базового ОСНП 2023 (18327,61* 0,1970): 3000,00 грн; індексація базового ОСНП 2024 (19827,61* 0,0796): 3000,00 грн, індексація базового ОСНП 2025(21327,61* 0,1150): 3000,00 грн; щомісячна доплата до 2000 відповідно до ПКМУ №713 від 14.07.2021 (згідно рішення суду) 4000,00 грн. Вид підвищення або надбавка до пенсії: iнвалiд вiйни 2 групи/при виконаннi обов`язкiв в/с інвалід війни 2 гр. (ст.7) (з 01 по 31): 944,40 грн; 217 підвищ. інв. війни 2 гр. (2 кат.) 1 категорiя ЧАЕС (під час служби) iнвалiд 2 гр. "А": 379,60 грн; інваліди війни 2 гр./при виконанні обов`язків в/с: 50,00 грн; особливі заслуги (34%) ст.1 п.п.2-5 закону (з 01 по 31): 802,74 грн; доплата до 100 грн індексації 01.03.2024: 0,00 грн; всього призначено: 32711,25 грн. Призначено згідно з Законом України №2262-XII, 09.04.1992 загальний розмір пенсії за справою щомісячно в сумі: 23610,00 грн з 01.03.2025 довічно.

Представник позивача звернулась до відповідача з заявою від 18.04.2025 б/н, якою просила перерахувати (нарахувати) та виплачувати заявнику пенсію з 01.03.2025, застосувавши розмір пенсії, визначений на момент первинного призначення пенсії, без обмеження її максимальним розміром з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", Постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році та Постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2024 р. № 185 " Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році та Постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 р. № 209 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році.

Листом від 30.04.2025 № 10664-12413/Г-02/8-1000/25 відповідач повідомив представника позивача, що з 1 березня 2022 року, з 1 березня 2023 року, з 01 березня 2024 року та з 1 березня 2025 року відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсії та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» та від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» та від 25.02.2025 № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» пенсію ОСОБА_2 було проіндексовано. Оскільки після проведення перерахунку, розмір пенсії перевищив десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виплата здійснюється у визначених законодавством розмірах. Згідно ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги та заперечення сторін, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз цієї норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, визначає № 2262-XII. Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України від 8 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі Закон № 3668-VI), який набрав законної сили 1 жовтня 2011 року.

Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20 грудня 2016 року.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, яким визнав такими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-XII, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано такими, що не відповідають статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

При цьому, положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Суд зауважує, що подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді.

Зокрема у постановах від 16 грудня 2021 року у справі № 400/2085/19, від 20 липня 2022 року у справі № 340/2476/21, від 25 липня 2022 року у справі № 580/3451/21, від 30 серпня 2022 року у справі № 440/994/20, від 10 травня 2023 року у справі № 620/9370/21, від 2 червня 2023 року у справі № 420/14462/20, від 4 липня 2023 року у справі № 420/10528/21, від 23 серпня 2023 року у справі № 520/13287/21, від 7 вересня 2023 року у справі № 285/2784/17, від 23 жовтня 2024 року у справі № 560/2041/22 та від 29 листопада 2024 року у справі № 380/24058/23 Верховний Суд дійшов таких висновків:

«… на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону № 3668-VI.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI. …».

Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 6 листопада 2018 року у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13 лютого 2019 року, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, до спірних правовідносин застосуванню підлягають саме положення Закону № 2262-XII як спеціального, а не Закону № 3668-VI, яким лише внесено зміни до Закону № 2262-XII.

Враховуючи цей висновок, обмеження відповідачем пенсії ОСОБА_1 за вислугу років з 01.03.2025 максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, є протиправним.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити виплату пенсії позивачу, починаючи з 01.03.2025 без обмеження її максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Також за наслідками розгляду цієї справи суд вважає за необхідне зазначити, що висновки суду у справі щодо виплати пенсії без її обмеження максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, є обов`язковими для відповідача не лише в межах цієї справи, але і під час виникнення/існування інших правовідносин, які пов`язані з пенсійним забезпеченням позивача, включаючи подальші перерахунки пенсії.

Зважаючи на це, відповідач не має права повторно обмежувати максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, пенсію позивача, тобто знову вчиняти ті ж самі дії, які вже були визнані судом протиправними.

У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне застерегти відповідача, що до зміни правового регулювання спірних правовідносин під час проведення наступних перерахунків пенсії позивача пенсійний орган не вправі застосовувати обмеження пенсії максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, з тих підстав, яким вже надано оцінку в цьому рішенні.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у нарахуванні та виплаті з 01.03.2025 пенсії без урахування індексації, передбаченої Постановою № 209, та зобов`язання відповідача нараховувати та виплачувати з 01.03.2025 року пенсію з урахуванням індексації, передбаченої Постановою № 209, суд зазначає таке.

Пунктом 1 Постанови № 209 установлено, що з 1 березня 2025 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,115 (пункт 1).

Дослідженням матеріалів пенсійної справи судом встановлено, що станом на 01.03.2025 розмір пенсії позивача обчислено з урахуванням нарахованої на виконання Постанови № 209 індексації пенсії у розмірі 3000,00 грн, а тому вимоги до відповідача про урахування під час здійснення перерахунку пенсії індексації, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 року № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Ключовим правовим питанням у справі щодо якого фактично виник спір, є право позивача на отримання пенсії з 01.03.2025 без її обмеження максимальним розміром.

Стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: […] визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; […].

Згідно з частиною другою статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Верховний Суд України у постанові від 24 листопада 2015 року у справі № П/800/259/15 (21-3538а15) зазначив, що сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим (№ рішення в ЄДРСР 54398764).

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Згідно із загальними засадами права, дії суб`єкта владних повноважень це активна поведінка суб`єкта владних повноважень, а бездіяльність це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень. Як дії, так і бездіяльність можуть мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо обмеження ОСОБА_1 з 01.03.2025 пенсії за вислугу років максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити ОСОБА_1 з 01.03.2025 виплату пенсії за вислугу років без обмеження максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, та з урахуванням сплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що основні (суттєві) аргументи позовної заяви є обґрунтованими, у зв`язку з чим позов слід задовольнити частково.

Позивач відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а сторони не надали суду доказів понесення інших видів судових витрат, тому підстави для прийняття рішення про розподіл судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву адвоката Єрьоміної Вікторії Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (місцезнаходження: вул. Саєнка Андрія, буд. 10, місто Фастів, Київська область, ) про визнання противоправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо обмеження ОСОБА_1 з 01.03.2025 пенсії за вислугу років максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити ОСОБА_1 з 01.03.2025 виплату пенсії за вислугу років без обмеження максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, та з урахуванням сплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Смішлива