Справа № 520/3531/25
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 вересня 2025 р.Справа № 520/3531/25

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2025 року по справі № 520/3531/25

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2025 задоволено позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

На зазначене рішення суду Військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу, до якої долучено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Перевіривши доводи клопотання та матеріали справи, колегія суддів вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Матеріали справи свідчать, що 07.08.2025 судом ухвалено оскаржуване рішення.

Згідно з даними комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" Харківським окружним адміністративним судом направлялись копії судових рішень до електронного кабінету "Військова частини НОМЕР_1 ", який зареєстрований за ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ЄДРПОУ Військової частини НОМЕР_1 є НОМЕР_3 .

В матеріалах справи наявний конверт, в якому міститься копія оскаржуваного рішення від 07.08.2025 по даній справі, що направлявся на адресу Військової частини НОМЕР_1 , проте вказаний конверт повернувся до Харківського окружного адміністративного суду без вручення адресату, з підстав закінчення терміну зберігання.

10.09.2025 Військовою частиною НОМЕР_1 направлено апеляційну скаргу на зазначене рішення суду, тобто після закінчення процесуального строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку заявник посилається на те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/3531/25 на адресу НОМЕР_4 прикордонного загону не надходило. Просить врахувати, що інформація по адміністративній справі №520/3531/25 відсутня в електронному кабінеті Військової частини НОМЕР_1 в ЄСІТС. Лише після надходження рапорту позивача за №26/43744/25-Вн до управління НОМЕР_4 прикордонного загону стало відомо, що рішення Харківського окружного адміністративного суду ухвалено не на користь відповідача. Таким чином, НОМЕР_4 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_1 ) не мав можливості своєчасно ознайомитись з повним текстом рішення та подати апеляційну скаргу у встановлений законодавством строк. Також просить врахувати введення воєнного стану в Україні та те, що постійне місце дислокації зруйновано внаслідок авіаудару російської федерації у 2022 році, у зв`язку з чим, дислокація підрозділів, як і відділень контролю та документального забезпечення розсерджені та не знаходяться за юридичною адресою НОМЕР_4 прикордонного загону. Посилаючись на обставини та обґрунтування, викладені в клопотанні, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Відповідно до статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

З огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві національне законодавство має забезпечувати достатній рівень доступу до суду в аспекті права на суд. Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права (див. mutatis mutandis рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року («Bellet v. France», заява № 23805/94, § 36)).

Окрім того, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (стаття 13 Конвенції).

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга статті 55 Конституції України).

У рішенні від 26 липня 2007 року у справі «Walchli v. France» (заява № 35787/03) ЄСПЛ звертав увагу на те, що застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірною гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства.

Також ЄСПЛ зазначив, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29).

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» (Miragall Escolano and others v. Spain, заява № 38366/97) та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» (Pйrez de Rada Cavanilles v. Spain) ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

При цьому, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі "Kutic v. Croatia", заява №48778/99, пункт 25).

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Відповідно до ст. 129 Конституції України та пункту 7 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України однією з засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, згідно ст. 6 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Враховуючи вимоги ч.2 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши доводи, зазначені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, дату подання апеляційної скарги та те, що в матеріалах справи відсутні докази отримання оскаржуваного рішення апелянтом, колегія суддів вважає причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними, тому, заява підлягає задоволенню, а строк на апеляційне оскарження - поновленню.

Керуючись ст. ст. 3, 73, 74, 133, 295 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И В:

Клопотання Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2025 року задовольнити.

Процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2025 року по справі № 520/3531/25 поновити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Чалий І.С. Ральченко І.М.