Справа № 280/10928/24
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2025-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 серпня 2025 року м. Дніпросправа № 280/10928/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Кругового О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 р. (суддя Батрак І.В.) в адміністративній справі №280/10928/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі та стягнення грошового забезпечення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, в якій просив суд визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №729 о/с від 06.11.2024 «Про звільнення зі служби в поліції», яким позивача звільнено зі служби в поліції та встановлено щомісячну премію за листопад 2024 року в розмірі 0,00 %; зобов`язати відповідача вчинити дії, а саме поновити на службі в поліції позивача на посаді слідчого відділення відділу поліції №2 (інспектора сектору протидії домашньому насильству) ЗРУП ГУНП в Запорізькій області; стягнути з відповідача грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу; зобов`язати відповідача вчинити дії, а саме провести перерахунок та компенсувати в розмірі суми утриманої з заробітної плати з 01.11.2024 по 06.11.2024; зобов`язати відповідача вчинити дії, а саме провести перерахунок та компенсувати грошові кошти за невикористану щорічну оплачувану основну та оплачувану додаткову відпустку за 104 дні за 2022, 2023, 2024 роки.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказував на те, що він був звільнений зі служби в поліції без проведення службового розслідування, за відсутності доказів вчинення ним дисциплінарного проступку, а дисциплінарне стягнення застосовано відповідачем поза межами строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 р., ухваленим за результатом розгляду справи в порядку загального позовного провадження, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач, окрім доводів позовної заяви, вказує на зловживання відповідачем владними повноваженнями через відсутність чіткого алгоритму дій щодо звільнення працівника зі служби в поліції, безпідставну відмову суду першої інстанції у задоволенні позовних вимог про перерахунок та відшкодування заробітної плати, акцентує увагу на нові обставини, які не встановлювались судом першої інстанції, а саме те, що ухвала Запорізького апеляційного суду від 18.01.2024 не могла бути підставою для звільнення його зі служби, оскільки не була направлена цим судом на адресу ГУ НП в Запорізькій області, а інформаційна - аналітична система «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимостей» не містить даних щодо позивача про наявність судимості. Також, позивач в апеляційній скарзі просить апеляційній суд перевірити правильність внесення записів про звільнення у його трудовій книжці. Позивач просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та задовольнити його позовні вимоги.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване, вказуючи на те, що позивача було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, що підтверджено вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. Однак, він був звільнений від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності. Проте, ця обставина не спростовує вчинення позивачем кримінального правопорушення, притягнення його до кримінальної відповідальності, внаслідок чого він і був правомірно звільнений зі служби в поліції. Щодо стягнення грошового забезпечення, то встановлення преміювання належить до компетенції керівництва Управління та залежало від того, що позивач перебував у жовтні і листопаді 2024 року на лікарняному, тому у поданні на звільнення запропоновано преміювати останнього у розмірі 0%. При звільненні зі служби в поліції у листопаді 2024 року позивачу нараховане та виплачено в повному обсязі грошове забезпечення, індексацію за 6 календарних днів, грошову компенсацію за всі невикористані під час проходження служби відпустки у кількості 104 доби.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження наявними у справі матеріалами у відповідності до статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України. Обґрунтування обраного апеляційним судом виду провадження наведено в ухвалі суду від 22 травня 2025 р.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі:

Майор поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу в органах внутрішніх справ з жовтня 2006 року та з 04.10.2024 переведений на посаду інспектора сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Запорізького районного управління поліції, тимчасово, на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 .

За фактом бійки за участю позивача та відкриття за вказаним фактом кримінального провадження №0000371 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, відповідно до вимог ст. 14 та 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України та Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затверджених наказом МВС України від 07.11.2018 №893, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/32807, дисциплінарною комісією ГУНП в Запорізькій області проведено службове розслідування, за висновком затвердженим 31.07.2020 якого до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження за неповну службову відповідність, питання щодо подальшого проходження служби в поліції з урахуванням положень ст.62 Конституції України та п. 10 ч. 1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» можливо розглянути у разі набрання законної сили вироку суду в кримінальному провадженні №0000371 від 25.06.2020.

Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2023 по справі №336/7404/20 ОСОБА_1 вирішено визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України та ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_1 звільнено від призначеного покарання повністю у зв`язку із закінченням строків давності. Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду, завдану злочином в сумі 4203,00 грн, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду, завдану кримінальним проступком в сумі 15000,00 грн.

Відповідно до ухвали Запорізького апеляційного суду від 18.01.2024 по справі №336/7404/20 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 задоволено частково, вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2023 року щодо ОСОБА_1 в цій справі в частині підстав звільнення ОСОБА_1 від призначеного покарання вирішено змінити з п.2 ч.1 ст.49 КК України, ч.5 ст.74 КК України на п.1 ч.1 ст.49 КК України, ч.5 ст.74 КК України, змінено розмір стягнення з ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди з 4203,00 грн на 1003,00 грн. В решті вирок суду залишено без змін.

Доповідною запискою т.в.о. начальника УГІ ГУНП в Запорізькій області від 05.10.2024 начальника ГУНП проінформовано про отримання 02.10.2024 (вх. № 8030) доповідної записки начальника ВП № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області підполковника поліції Щербини Є.А. щодо виявлення під час проведення відносно слідчого СВ ВП № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_1 спеціальної перевірки, факту визнання останнього винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2023, справа № 336/7404/20, провадження № 1 кп/336/502/2023).

В ході проведення перевірки, на запит УГІ ГУНП в Запорізькій області (вих. №1084/35/01-2024 від 02.10.2024) в Шевченківському районному суді м. Запоріжжя (вх. №934 від 02.10.2024) отримано належним чином завірені копії вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2023 (справа № 336/7404/20, провадження №1кп/336/502/2023) та ухвали Запорізького апеляційного суду від 18.01.2024 (справа №336/7404/20, провадження № 11-кп/807/285/24). Відповідно до отриманої копії ухвали Верховного Суду України від 06.06.2024 (справа № 336/7404/20, провадження № 51-2189ск24), у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника, який діє в інтересах засудженого ОСОБА_1 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2023 та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 18.01.2024 відмовлено.

На підставі вищезазначеного заступником начальника ГУНП в Запорізькій області та начальником УКЗ ГУНП в Запорізькій області підготовлено подання від 06.11.2024 до звільнення позивача зі служби в поліції відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 77 (у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, а також рішенням суду про визнання його активів або активів, набутих за його дорученням іншими особами або в інших передбачених ст. 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках, необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави) Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до наказу начальника ГУНП в Запорізькій області №729 о/с від 06.11.2024 майора поліції ОСОБА_1 відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції з 06 листопада 2024 року. Виплатити компенсацію за 27 діб невикористаної частини щорічної основної оплачуваної відпустки та додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік, компенсацію за 42 доби невикористаної частини щорічної основної оплачуваної відпустки та додаткової оплачуваної відпустки за 2023 рік, компенсацію за 35 діб невикористаної частини щорічної основної оплачуваної відпустки та додаткової оплачуваної відпустки за 2024 рік. Сума відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, складає 0 грн.

Не погоджуючись з наказом про звільнення зі служби в поліції, вважаючи протиправним встановлення йому щомісячної премії за листопад 2024 року в розмірі 0,00 %, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що вчинення кримінального правопорушення у разі набрання законної сили відповідним рішенням суду є самостійною підставою для звільнення зі служби в поліції. Суд також встановив, що при звільненні зі служби в поліції у листопаді 2024 року ОСОБА_1 нараховане та виплачено в повному обсязі грошове забезпечення, індексацію за 6 календарних днів, грошову компенсацію за всі невикористані під час проходження служби відпустки у кількості 104 доби. Питання про преміювання поліцейських належить до компетенції керівництва, яке, при виданні відповідного наказу, враховує виконання (невиконання) показників преміювання поліцейським (успішне виконання службових обов`язків або допущення проступків, застосування до поліцейських дисциплінарного стягнення в установленому законодавством порядку).

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин, які регулюються, у першу чергу, Законом України «Про Національну поліцію» №580-VIII (Закон №580-VIII).

Пунктом 10 частини 1 статті 77 цього Закону визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, а також рішенням суду про визнання його активів або активів, набутих за його дорученням іншими особами або в інших передбачених ст. 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках, необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави.

Верховний Суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 804/4096/17 зазначав, що притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення (пункт 10 частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ), є окремими підставами для звільнення зі служби в поліції та припинення служби в поліції, не пов`язаними із притягненням особи до дисциплінарної відповідальності (пункт 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ).

Акцентуючи увагу на тому, що Закон № 580-VІІІ виокремлює зазначені підстави для звільнення зі служби в поліції, Верховний Суд у справі № 804/4096/17 мав на меті звернути увагу, що вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Отже, такі підстави для звільнення зі службі в поліції, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не слід ототожнювати з підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності.

Такої правової позиції дотримувався Верховний Суд і у подальшій право застосовній практиці у подібних правовідносинах, зокрема у постановах від 07 лютого 2020 року у справі № 260/1118/18, від 26 листопада 2020 року у справі № 580/1415/19, від 22 лютого 2023 року у справі № 200/11036/20-а, від 14 березня 2023 року у справі № 320/1206/21, від 19 липня 2024 року у справі № 480/7443/22 та багатьох інших.

Позивачем/апелянтом не спростована обставина притягнення його до кримінальної відповідальності. Не направлення Запорізьким апеляційним судом копії ухвали від 18.01.2024 на адресу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, як і відсутність відомостей щодо позивача в інформаційно - аналітичній системі «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимостей» (на чому наполягає апелянт) не мають значення для вирішення питання про правомірність звільнення зі служби в поліції, зважаючи на встановлений законодавцем імперативний характер дій керівництва, а саме: після отримання судового рішення, яке набрало законної сили, щодо притягнення поліцейського до відповідальності (у тому числі кримінальної) видається наказ про звільнення зі служби в поліції. Тобто, притягнення поліцейського до кримінальної відповідальності безальтернативно виключає можливість подальшого проходження ним служби в Національній поліції.

Доводи позивача про не проведення службового розслідування були розглянути судом першої інстанції, який встановив, що службове розслідування було проведено у липні 2020 року за фактом бійки за участю позивача та відкриття за вказаним фактом кримінального провадження №0000371 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, згідно із висновками якого остаточне рішення щодо подальшого проходження позивачем служби в поліції можливо розглянути з урахуванням положень ст.62 Конституції України та п. 10 ч. 1 ст.77 Закону №580-VIII у разі набрання законної сили вироку суду в кримінальному провадженні №0000371 від 25.06.2020.

Враховуючи сталу судову практику Верховного Суду з вирішення спорів про звільнення осіб за пунктом 10 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII , колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про порушення відповідачем порядку та строків притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Щодо доводів апеляційної скарги про безпідставну відмову судом першої інстанції у задоволенні позовних вимог про перерахунок і виплату грошового забезпечення.

Як встановив суд першої інстанції, місячне грошове забезпечення позивача на день звільнення зі служби в поліції склало 8316,00 грн., із наступного розрахунку: посадовий оклад 2400,00 грн; оклад за спеціальним званням 2000,00 грн; надбавка за стаж служби в поліції (35%) 1540,00 грн; надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції (40%) 2376,00 грн. Грошова компенсація за 104 доби невикористаних під час проходження служби відпусток склала 28828,80 грн. При звільненні зі служби в поліції у листопаді 2024 року ОСОБА_1 нараховане та виплачено в повному обсязі грошове забезпечення, індексацію за 6 календарних днів, грошову компенсацію за всі невикористані під час проходження служби відпустки у кількості 104 доби.

Доводи позивача про неправомірне позбавлення його премії судом першої інстанції також були розглянуті. Так, позивач вказує на те, що в період з 11.10.2024 по 05.11.2024 він перебував на лікарняному. 06 листопада 2024 р. працював майже повний робочий день. Суд першої інстанції врахував приписи Положення про преміювання поліцейських апарату ГУНП в Запорізькій області та його відокремлених структурних підрозділів (відділів, відділень) затверджене наказом ГУ НП в Запорізькій області від 17.10.2024 №1198, відповідно до яких розмір премії поліцейського залежить від його особистого внеску в загальний результат служби з урахуванням таких критеріїв (показників): 1) неухильне дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;2) професійність виконання своїх обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) виконання заходів, передбачених планами основних заходів ГУНП та підпорядкованих йому відокремлених структурних підрозділів (відділів, відділень); 4) виконавча дисципліна (виконання доручень Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, керівництва Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, ГУНП та його відокремлених структурних підрозділів); 5) своєчасність та якість підготовки наказів, довідкових, аналітичних та інших матеріалів, що стосуються діяльності Національної поліції України; 6) виявлення причин та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вжиття у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; 7) вживання заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічної безпеки, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; 8) службова дисципліна.

Визначення розміру премій поліцейським відділу, відділення поліції покладається на начальників структурних підрозділів (відділу, відділення) та начальника (відділу, відділення) поліції шляхом складання списку на преміювання, за погодженням із начальником управління (відділу) поліції, заступником начальника ГУНП та виборним органом профспілки (додаток 7). Виконання (невиконання) показників преміювання поліцейським (успішне виконання службових обов`язків або допущення проступків, застосування до поліцейських дисциплінарного стягнення в установленому законодавством порядку) є підставою для визначення розміру премії у відповідному місяці.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про перерахунок позивачу грошового забезпечення.

Щодо доводів апеляційної скарги про здійснення перевірки правильності заповнення відповідачем трудової книжки позивача в частині внесення запису про його звільнення.

На виконання ухвали колегії суддів, постановленої за клопотанням апелянта, відповідачем надана інформація про те, що у трудовій книжці ОСОБА_1 за № 15 був помилково зроблений запис про його звільнення зі служби за наказом №669 о/с від 11.10.2024. Наказ про звільнення ОСОБА_1 у жовтні 2024 року не видавався. Помилка у трудовій книжці виправлена (лист від 04.06.2025 за №2667/3/01/12-25).

Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення, які визначені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, - відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 р. в адміністративній справі №280/10928/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 27 серпня 2025 р. і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Н.П. Баранник

суддя О.О. Круговий