Справа № 522/18289/25
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2025 р.м. ОдесаСправа № 522/18289/25

Категорія: 113020200 Головуючий в 1 інстанції: Чорнуха Ю.В.,

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту:14.08.2025р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

при секретарі Алексєєвій Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2025 року у справі за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2025 року Головне управління Державної міграційної служби України (ГУ ДМС) в Одеській області звернулося з позовом до ОСОБА_1 (LOBAREVA MARIIA) , в якому просить: про затримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, строком на 6 місяців по 11 лютого 2026 року з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував що, 11 серпня 2025 року за порушення правил перебування іноземців в Україні за ч. 2 ст. 203 КУпАП відносно громадянки Російської федерації ОСОБА_1 , складений протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МОД №012198 та постанова про накладення адміністративного стягнення серії ПН МОД №012296, якою відповідач притягнута до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 5 100,00 гривень. На час звернення до суду штраф відповідачкою не сплачений.

11 серпня 2025 року ГУ ДМС в Одеській області прийняте рішення №00517 про примусове видворення з України громадянки Російської федерації ОСОБА_1 . Позивач звертав увагу суду, що наявні підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про примусове видворення, не має документів для перетинання державного кордону України на законних підставах, не має можливості на даний час здійснити виїзд з території країни, що унеможливлює ідентифікацію особи відповідача та забезпечення його примусового видворення за межі України.

Відповідач позов не визнав та вказав, що не погоджується з діями ГУ ДМС України в Одеській області щодо визнання недійсною довідки про звернення за захистом в Україні. Крім цього, ГУ ДМС України в Одеській області не наведено будь-яких фактів та не надано належних доказів відсутності співпраці з боку ОСОБА_1 щодо поданих нею заяв (первинної та повторної) про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та не доведено жодними належними та допустимими доказами, що ОСОБА_1 ухилятиметься від виконання рішення про її примусове повернення чи існує ризик її втечі. ОСОБА_1 завжди вчасно з`являлася за викликами ГУ ДМС України в Одеській області, вчасно самостійно з`являлася для продовження дії Довідки про звернення за захистом, жодного разу строк дії цієї Довідки не був прострочений.

Справу розглянуто за правилами п.11 ч.6 ст. 12 КАС України у відкритому судовому засіданні.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2025 року у задоволенні позову ГУ ДМС в Одеській області до ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ГУ ДМС в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги:

- дозволений строк перебування відповідача на території України закінчився;

- відповідач перебуває на території України незаконно, ухиляється від виїзду з України до країни походження або третьої країни після закінчення встановленого терміну перебування в Україні;

- ОСОБА_1 постійного зареєстрованого місця проживання, законного джерела існування не має та у відповідачки відсутні документи на проживання в Україні;

У відзиві на апеляційна скаргу представник ОСОБА_1 вказує, що Приморський районний суд м. Одеси по справі №522/18289/25 ухвалив рішення від 14 серпня 2025 року правильно встановивши обставини справи та з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, підстави для його скасування відсутні. Доводи апеляційної скарги безпідставними, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУ ДМС в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.

11 серпня 2025 року співробітниками ГУ ДМС в Одеській області під час здійснення перевірки щодо законності перебування в Україні за адресою: м. Одеса, вул. Преображенська, 64, була виявлена громадянка Російської федерації на установчі дані ОСОБА_1 (LOBAREVA MARIIA). 11 серпня 2025 року о 13:07 годині громадянку Російської федерації ОСОБА_1 , затримано відповідно до протоколу про адміністративне затримання серії МОД №000326 згідно з приписами ч. 2 ст. 263 КУпАП з метою з`ясування обставин правопорушення. В результаті проведеної перевірки щодо законності перебування на території України встановлено, що громадянка Російської федерації ОСОБА_1 прибула на територію України 08 жовтня 2022 року на підставі паспортного документу громадянки російської федерації для виїзду за кордон на її ім`я, та порушила законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в України. Під час виявлення паспортний документ відповідачки для виїзду за кордон та паспортний документ країни походження на ім`я ОСОБА_1 , наявні та дійсні.

11 серпня 2025 року за порушення правил перебування іноземців в Україні за ч. 2 ст. 203 КУпАП відносно громадянки Російської федерації ОСОБА_1 , складений протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МОД №012198 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 11 серпня 2025 року серії ПН МОД №012296 відповідач притягнута до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 5 100 грн.

ГУ ДМС в Одеській області прийнято рішення №00517 від 11 серпня 2025 року про примусове видворення з України громадянки російської федерації ОСОБА_1 .

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надані докази існування підстав для затримання особи, зокрема: особа відповідача ідентифікована, має дійсний паспортний документ, у встановленому законодавством порядку звернулась із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, яка на момент розгляду справи не розглянута, у матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про можливість ухилення відповідача від виконання рішення про видворення, тому суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77, п.1 ч.1 ст. 289 КАС України, ч.ч.1, 5 ст. 26, ч.ч.1, 4 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року №3773-VI, Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" №3671-VI.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта, виходячи з наступного.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року №3773-VI (далі Закон №3773-VI).

За приписами ч.1 ст. 26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно ч.5 ст. 26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Частиною 1 ст. 30 Закону №3773-VI передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Частиною 4 ст. 30 Закону №3773-VI встановлено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Таким чином, за наведених правил ст. 289 КАС України, стосовно іноземця, щодо якого поданий позов про його примусове видворення, може бути застосований такий захід як затримання.

Однак, такий захід не застосовується автоматично, а лише за наявності підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 289 КАС України, а саме: за наявності обґрунтованих підстав вважати, що такий іноземець ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик втечі, а так само у разі відсутності в іноземця, який вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.

При цьому, доведення наявності підстав, передбачених вказаною нормою, покладено на територіальний орган ДМС України, як суб`єкта владних повноважень, яким ініційовано питання щодо затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що 16 червня 2025 року відповідач повторно звернулась до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою-анкетою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Заява прийнята, про що свідчить відповідний штамп на першій сторінці заяви-анкети та лист ГУ ДМС України в Одеській області щодо повторного захисту №Л-432/6/5101-25/5100.5.1/5690-25 від 16 червня 2025 року.

З листів ГУ ДМС України в Одеській області щодо повторного захисту вих. №Л-432/6/5101-25/5100.5.1/5690-25 та щодо перевірки за обліками вих.№ 5100.5.1-5689/51.3-25 від вбачається, що матеріали заяви ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту надіслані на адресу ДСІОБГ ДМСЧ задля прийняття всебічного управлінського рішення і проведення додаткових перевірочних заходів у межах міжнародного та національного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" особа, якій відмовлено в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, за відсутності умов, зазначених у пунктах 1 та 13 частини першої статті 1 цього Закону, у разі виникнення зазначених умов може повторно звернутися із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

У матеріалах справи відсутні докази прийняття позивачем рішення про відмову в прийнятті повторно поданої заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту ОСОБА_1 . Також у матеріалах справи відсутні докази прийняття рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту на підставі повторно поданої заяви.

Затримання в даному випадку особи-відповідача, зважаючи на серйозність заходу та введення на території України воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", на думку колегії суддів, не є виправданим та належним. Позивачем не доведено, що в даному випадку застосування інших, менш суворих заходів, буде недостатнім для гарантування виконання такою особою певних обов`язків, пов`язаних із залишенням території України.

Таким чином, ГУ ДМС в Одеській області не довело наявності обґрунтованих підстав вважати, що відповідач, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик втечі.

Окрім того, колегія суддів враховує наявну в матеріалах справи платіжну інструкцію №ПН4155770 від 12 серпня 2025 року, відповідно до якого відповідач сплатила грошову суму у розмірі 5 100 грн. в якості виконання постанови про адміністративне правопорушення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову міграційної служби.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 289, 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 вересня 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.