Справа № 120/5306/24
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/5306/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Альчук М.П.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

15 вересня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області та до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, в якому просила:

- визнати протиправними та скасувати рішення 71 сесії 8 скликання Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 29.09.2023 року № 17 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу (об`єднання) земельних ділянок для розміщення та експлуатації основних, підсобних, і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості Стрижавській селищній раді" у частині затвердження утворених земельних ділянок з кадастровими номерами :07:006:0117, :07:006:0120, :07:006:0121, :07:006:0122, :07:006:0125;

- зобов`язати Головне управління Держеокадастру у Черкаській області скасувати записи у Поземельних книгах про державну реєстрацію земельних ділянок з наступними кадастровими номерами: :07:006:0117, :07:006:0120, :07:006:0121, :07:006:0122, :07:006:0125, - та перенести відомості щодо цих земельних ділянок до архівного шару Національної кадастрової системи України.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 01 січня 2025 року позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач - Стрижавська селищна рада Вінницького району Вінницької області, подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги апелянтом відзначено про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

Розгляд справи ухвалено проводити у відкритому судовому засіданні за участі представників сторін.

До початку судового засідання від представника апелянта - Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з неможливістю забезпечити участь представника на визначену судом дату, розглянувши яке, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки зайнятість представника селищної ради в іншому судовому засіданні не позбавляє суб`єкта владних повноважень забезпечити представництво власних інтересів іншим представником або керівником.

Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області явку уповноважених представників на визначену дату не забезпечило, хоча було належним чином повідомленно про дату, час та місце судового розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги заперечив в повному обсязі та просив відмовити їх задоволенні.

Судом надано оцінку клопотанню апелянта - Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, а саме - ОСОБА_2 , як співвласника нерухомого майна, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :07:006:0046 та ухвалено відмовити в його задоволенні, як такого, що є необгрунтованим та безпідставним.

Вислухавши пояснення представника позивача, судова колегія, враховуючи відсутність заперечень останнього, ухвалила розгляд справи продовжити в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, враховуючи отримані пояснення представника позивача, колегія суддів встановила наступне.

Позивачка є власницею частки нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером :07:006:0046, загальною площею 15,5788 га, розташованої на території Стрижавської селищної територіальної громади за адресою: вул. Приміська 18-К, смт Стрижавка, Вінницький р-н, Вінницька обл. Вказане підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстрі заборони відчуження об`єкті нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за договором купівлі-продажу від 10.08.2016 року.

Стрижавською селищною радою на 67 сесії 8 скликання рішенням № 44 від 01.08.2023 року "Про розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності" було вирішено розробити технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :07:006:0046, на якій розташоване майно позивачки.

Надалі, Стрижавською селищною радою Вінницького району Вінницької області прийнято на 71 сесії 8 скликання прийнято рішення "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу (об`єднання) земельних ділянок для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної , машинобудівної та іншої промисловості Стрижавській селищній раді" від 24.10.2023 № 17. Згідно з п. 1 рішення вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо поділу (об`єднання) земельних ділянок для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості Стрижавській селищній раді Стрижавської селищної територіальної громади, смт Стрижавка, Вінницького р-ну, Вінницької обл., кадастровий номер :07:006:0046, утворивши в результаті поділу земельні ділянки із наступними кадастровими номерами :07:006:0109, :07:006:0110, :07:006:0111, :07:006:0112, :07:006:0113, :07:006:0114, :07:006:0115, :07:006:0116, :07:006:0117, :07:006:0118, :07:006:0119, :07:006:0120, :07:006:0121, :07:006:0122, :07:006:0123, :07:006:0124, :07:006:0125, :07:006:0126, :07:006:0127.

На утворених земельних ділянках :07:006:0117, :07:006:0120, :07:006:0121, :07:006:0122, :07:006:0125 наявне нерухоме майно позивачки.

Вказані земельні ділянки були зареєстровані відділом № 4 управління надання адміністративних послуг головного управління Держгеокадастру у Черкаській області.

Вважаючи рішення відповідача № 17 у частині затвердження зазначених утворених ділянок протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

За результатом розгляду матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення, оскільки вбачає порушення інтересів позивачки зі сторони органу місцевого самоврядування, який здійснює дії щодо поділу земельних ділянок та, відповідно, вирішує подальшу юридичну долю утворених земельних ділянок, на якій знаходиться її нерухоме майно, без належного урегулювання відносин.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України від 21.05.1997 року № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон № 280/97-ВР) місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції та законів України.

Згідно зі статтею 25 Закону № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР до виключної компетенції пленарних засідань сільських, селищних, міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом України (далі - ЗК України).

Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Чинне земельне законодавство передбачає три форми права користування землею, а саме: право постійного землекористування, право орендного землекористування та право концесійного землекористування.

Приписами ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації.

Технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок розробляється за рішенням власників земельних ділянок за згодою заставодержателів, користувачів земельних ділянок.

За правилами ст. 25 Закону України "Про землеустрій" документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Видами документації із землеустрою є, зокрема: й) технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Відповідно до частини 6 статті 79.1 ЗК України формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Тобто підставою для формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, є технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Суд першої інстанції в розрізі спірних правовідносин доцільно наголосив, що відповідно до абз. 2 ч. 6 ст. 79.1 ЗК України поділ, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у заставі, здійснюється за згодою землекористувача, заставодержателя. Поділ, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у користуванні, здійснюється за згодою землекористувача, заставодержателя. Справжність підпису на такій згоді засвідчується нотаріально.

Тобто, у разі перебування земельної ділянки у користуванні поділ та об`єднання таких земельних ділянок можливий лише за наявності нотаріально посвідченої згоди землекористувача.

Як встановлено в ході розгляду справи, Стрижавською селищною радою Вінницького району Вінницької області прийнято рішення "Про розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності" від 01.08.2023 року № 44. Вказаним рішенням було вирішено розробити технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :07:006:0046, на якій розташоване майно позивачки.

При цьому, право власності позивачки на частку нежитлових приміщень підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав (а.с. 20, том 1) та нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 10.08.2016 року (а.с. 20-23, том 1).

Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Чинне земельне законодавство передбачає три форми права користування землею, зокрема: право постійного землекористування, право орендного землекористування та право концесійного землекористування.

У свою чергу, в силу ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації.

Відповідно до доводів апелянта, Стрижавською селищною радою було досліджено питання про можливість порушення прав та/або законних інтересів третіх осіб, нерухоме майно яких знаходилося на земельній ділянці з кадастровим номером :07:006:0046 та встановлено, що у позивачки не зареєстровано право користування земельною ділянкою у встановленому законом порядку.

Натомість, як підтверджується матеріалами справи, зокрема, як слідує з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єкті нерухомого майна, позивачка є власницею нерухомого майна, розміщеного на вказаній земельній ділянці комунальної власності.

Положеннями ст. 120 ЗК України закріплено загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки знаходиться в прямій залежності від права власності на будівлю і споруду, і передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладанні угод з придбання права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного та цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 року у справі № 910/18560/16 зазначено, що перехід права на земельну ділянку до нового набувача жилого будинку, будівлі або споруди відбувається в силу прямого припису закону, незалежно від волі органу, який уповноважений розпоряджатися земельною ділянкою. Стаття 120 ЗК України закріпила автоматичний перехід права на земельну ділянку при відчуженні будівлі чи споруди. Отже, чинне земельне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди. Перехід майнових прав до іншої особи тягне за собою перехід до неї і земельних прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований об`єкт нерухомості, та частину земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Розмір цієї частини земельної ділянки має визначатися на основі державних будівельних норм та санітарних норм і правил.

В контексті вказаного, судова колегія погоджується з позицією суду першої інстанції стосовно того, що концептуальний підхід українського законодавства до правового регулювання відносин щодо нерухомого майна полягає у закріпленні у законодавстві правового режиму єдиної юридичної долі земельних ділянок та розташованих на них будівель і споруд, що полягає у встановленні правової взаємозалежності між земельними ділянками та розташованими на них будівлями і спорудами, які вважаються окремими, самостійними об`єктами речових прав, з тим, щоб у випадках набуття та відчуження земельні ділянки та розташовані на них будівлі і споруди мали однаковий власнісний статус та перебували у володінні та користуванні однієї особи.

Тобто, вищезазначене свідчить про нерозривність будівлі, споруди та земельної ділянки, яка знаходиться під нею, що свідчить про необхідність урегулювання органами місцевого самоврядування правовідносин щодо користування земельною ділянкою, у разі, якщо особа придбала нерухоме майно, що розміщене на такій земельній ділянці комунальної власності.

До того ж, судом першої інстанції обгрунтовано враховано, що у провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває справа № 128/1822/21 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма Батьківщина", ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів, Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області про встановлення порядку користування земельною ділянкою комунальної власності з кадастровим номером :07:006:0046.

Тобто, позивачкою вичинялися дії, що спрямовані на врегулювання узгодження права на користування земельними ділянками, що у свою чергу слугує підставою для оформлення таких прав у законний спосіб у подальшому.

В даному випадку, доречним є врахування того, що в розрізі завдань адміністративного судочинства звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду.

Тобто, інтереси, які належать конкретній особі є предметом судового захисту.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Відтак, судова колегія погоджується з встановленим судом першої інстанції фактом порушення інтересів позивачки зі сторони органу місцевого самоврядування, який здійснює дії щодо поділу земельних ділянок та, відповідно, вирішує подальшу юридичну долю утворених земельних ділянок, на якій знаходиться її нерухоме майно, без належного урегулювання відносин.

Таким чином, судом відхиляються доводи апелянта про відсутність у позивачки порушеного права у цій справі.

Також потребує врахуванню та обставина, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 08.11.2023 року у справі № 120/12623/23 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, що залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2024 року, зокрема, визнано протиправним та скасовано рішення Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 01.08.2023 року № 44 "Про розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності".

Водночас, незважаючи на наявність судового спору щодо протиправності рішення Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 01.08.2023 року № 44 "Про розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності", Стрижавською селищною радою таке було реалізоване, шляхом прийняття на 71 сесії 8 скликання Стрижавської селищної ради оскаржуваного рішення № 17 від 29.09.2023 року "Про розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності".

Вказане, у свою чергу, свідчить про чіткий намір поділу земельних ділянок всупереч прав та інтересів заінтересованих осіб, що свідчить про недотримання відповідачем принципу належного урядування.

В контексті спірних правовідносин судова колегія враховує, що хоча й органи законодавчої, виконавчої та судової влади є самостійними у своїй діяльності в межах наданих їм повноважень, проте стабільність конституційного ладу досягається чіткою системою їх взаємостримувань і противаг. Поділ влади на законодавчу, виконавчу та судову передбачає їх тісну взаємодію, кінцевим результатом якої є досягнення конституційних цілей і завдань (забезпечення прав і свобод людини і громадянина, їх безпека, стабільність конституційного ладу тощо).

Натомість, Стрижавська селищна рада, обмежившись висновками про відсутність порушених прав та інтересів позивачки, ігноруючи наявність судових спорів та правові наслідки дії законної сили судового рішення, прийняла оскаржуване рішення.

Тобто, вказане, у сукупності наведених обставин, додатково підтверджує відсутність легітимної мети при ухваленні вказаного рішення та послідовність дій суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи все вищезазначене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 29.09.2023 року № 17 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу (об`єднання) земельних ділянок для розміщення та експлуатації основних, підсобних, і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості Стрижавській селищній раді" у частині затвердження утворених земельних ділянок з кадастровими номерами :07:006:0117, :07:006:0120, :07:006:0121, :07:006:0122, :07:006:0125 та наявність підстав для його скасування.

Стосовно обраного судом першої інстанції способу поновлення порушених прав позивачки, судова колегія відзначає наступне.

Відповідно до матеріалів справи відділом № 5 управління надання адміністративних послуг головного управління Держгеокадастру в Черкаській області на підставі затвердженої Стрижавською селищною радою технічною документації, були зареєстровані ділянки з наступними кадастровими номерами: :07:006:0117, :07:006:0120, :07:006:0121, :07:006:0122, :07:006:0125, що утворилися в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номер :07:006:0046.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України від 07.07.2011 року № 3613-VI "Про державний земельний кадастр" (далі - Закон № 3613-VI), державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Згідно ч. 5 ст. 5 Закон № 3613-VI внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього Закону внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Частиною 4 статті 9 Закону № 3613-VI передбачено, що Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій. Державна реєстрація земельних ділянок, обмежень у їх використанні, ведення поземельних книг, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки здійснюються Державними кадастровими реєстраторами, які здійснюють свою діяльність за місцем розташування земельної ділянки (район, місто республіканського значення Автономної Республіки Крим, місто обласного значення) (частини шість та вісім статті 9 Закону № 3613-VI).

Згідно з частинами 1 та 2 статті 24 Закону № 3613-VI, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, зокрема, якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки (ч. 10 ст. 24 Закону № 3613-VI).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 затвердженого Порядок ведення Державного земельного кадастру.

Пунктом 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру № 1051 встановлено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок - на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об`єднання; коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, - на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до зазначеного Реєстру; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку.

Відомості про земельну ділянку у разі скасування її державної реєстрації: набувають статусу архівних за рішенням Державного кадастрового реєстратора; відображаються на кадастровій карті в архівному шарі даних геоінформаційної системи; зберігаються в Державному земельному кадастрі постійно разом з відомостями про відповідного Державного кадастрового реєстратора, дату та час набуття статусу архівних такими відомостями.

Отже, у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки відомості про таку земельну ділянку набувають статусу архівних та автоматично підлягають відображенню на кадастровій карті в архівному шарі даних геоінформаційної системи.

Відтак, судова колегія погоджується з обраним судом першої інстанції способом поновлення прав позивачки шляхом зобов`язання Головне управління Держеокадастру у Черкаській області скасувати записи у Поземельних книгах про державну реєстрацію утворених земельних ділянок із кадастровими номерами :07:006:0117, :07:006:0120, :07:006:0121, :07:006:0122, :07:006:0125 та перенести відомості щодо земельних ділянок до архівного шару Національної кадастрової системи України.

Підсумовуючи викладене, судова колегія резюмує, що всі доводи апеляційної скарги фактично дублюють доводи відзиву на позовну заяву, які, в свою чергу, вже отримали належну, повну та об`єктивну оцінку судом першої інстанції.

Сама по собі незгода відповідача із рішенням суду не може бути підставою для його скасування та ухвалення іншого рішення в порядку використання процедури апеляційного оскарження.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позовної заяви, в той час як доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, а тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно із п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 січня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Матохнюк Д.Б.