Справа № 950/511/25
Суддя: Чхайло О. В.
Дата ухвалення: 2025-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 950/511/25
Номер провадження 2-а/950/15/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Лебедин

10 вересня 2025 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Чхайло О. В.,

при секретарі судового засідання Сивоконь А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в місті Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив скасувати постанову серія ЕНА № 4013428 від 05.02.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення згідно п 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що вказаною постановою його визнано винуватим у тому, що 05.02.2025, керуючи автомобілем, він здійснив зупинку на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8, чим порушив п. 17.1 ПДР, відповідальність за що передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП. З прийнятим рішенням він не згоден, вважає його незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки справу поліцейський розглянув на місці вчинення правопорушення, а не за місцем знаходження Управління патрульної поліції. При цьому йому не було забезпечено право на захист. Також поліцейський виніс оскаржувану постанову без будь-якої підготовки справи до розгляду, при її розгляді не були оголошені ні посадова особа, яка розглядає справу, а ні особа, яка притягується до відповідальності. Крім цього, не були вирішенні клопотання, не досліджувалися докази, зокрема показання свідків та інформація з технічних засобів, не заслухані особи, які беруть участь у справі. Звертає увагу позивач й на те, що до відповідальності притягнутою є особа на прізвище « ОСОБА_2 », а його правильне прізвище - « ОСОБА_2 ».

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися.

Позивач просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Представник Департаменту патрульної поліції у відзиві на позов зазначив, що заявлені позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне. Факт вчинення позивачем правопорушення був досліджений та встановлений поліцейським під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Позивачу було роз`яснено права за статтями 268, 289 КУпАП, що підтверджується підписом у оскаржуваній постанові. Щодо відеозапису, то відповідно до розділу VIII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18.12.2018, строк зберігання відеозаписів становить 30 діб, а тому в управлінні патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції відсутні фото - та відеоматеріали на підставі яких була винесена постанова від 05.02.2025 серії ЕНА № 4013428. Стосовно правомірності розгляду справи на місці вчинення правопорушення, то постанова по справі про адміністративні правопорушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП виноситься поліцейськими підрозділів Департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах на місці вчинення адміністративного правопорушення, а тому твердження щодо неможливості розгляду справи на місці вчинення є хибними, необґрунтованими.

З огляду на викладене, представник ДПП вважає, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності є законним, обґрунтованим та доведеним, а тому оскаржувана постанова не підлягає скасуванню.

Дослідивши докази у справі, суд зазначає наступне.

Між сторонами мають місце адміністративні правовідносини з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності

Судовим розглядом встановлено, що 05.02.2025 в м. Київ ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений поліцейським управління патрульної поліції в місті Києві, який з причин порушення позивачем правил дорожнього руху розглянув відносно останнього справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, та виніс постанову серія ЕНА № 4013428 від 05.02.2025 (а.с. 6).

Даною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 05.02.2025 о 20:43 в м. Києві по вул. Жилянська керував автомобілем Renault Logan НОМЕР_1 та здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних ТЗ, позначеній дорожнім знаком 5.8, що є порушенням вимог п. 17.1 ПДР України, та накладено на позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням поліцейського, ОСОБА_1 звернувся до суду, посилаючись на те, що справу було розглянуто з порушенням встановленого законом порядку, а його вина у скоєнні правопорушення є не доведеною.

Стаття 2 КУС України визначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом статтей 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначено Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 (Далі - Інструкція № 1395).

У Розділі ІІІ зазначеної Інструкції закріплено процедуру розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Так, пунктами 1, 2 Розділу ІІІ Інструкції № 1395 установлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122 КУпАП, виноситься поліцейськими підрозділів Департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Тому доводи позовної заяви про те, що поліцейський УПП в місті Києві, розглянувши справу відносно ОСОБА_1 на місці вчинення правопорушення, допустив порушення закону є такими, що на увагу не заслуговують.

В той же час при самому розгляді справи про адміністративне правопорушення поліцейським не повною мірою було дотримано вимог закону, зокрема, не забезпечено ОСОБА_1 як особі, яка притягується до відповідальності, право на захист.

У ст. ст. 55, 59, 63 Конституції України говориться, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист.

Положеннями п. 4 Розділ ІІІ Інструкції № 1395 установлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.

В свою чергу ст. 268 КУпАП визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

За змістом вимог п. п. 5, 9 Розділ ІІІ вказаної Інструкції - поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання про те чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. Поліцейський, що розглядає справу, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Таким чином, посадова особа органу Національної поліції України - поліцейський під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язана роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, її права та забезпечити право на захист, чого при розгляду справи щодо ОСОБА_1 зроблено не було.

Недотримання даних вимог закону знайшло своє підтвердження у відеозаписі (а.с. 9), наданому суду позивачем по справі, з якого встановлено, що права ОСОБА_1 не роз`яснювалися, а заявленим ним клопотання про залучення до участі у справі захисника поліцейським було проігноровано.

Доказів на підтвердження протилежного суду не надано і матеріали справи їх не містять.

В той же час не можна погодитися з поясненнями представника відповідача про те, що позивачу були роз`яснені права за статтями 268, 289 КУпАП, про що свідчить його підпис, оскільки пункт 8 про роз`яснення особі відповідних прав оскаржувана постанова від 05.02.2025 серії ЕНА № 4013428 (а.с. 6) підпису ОСОБА_1 не мстить.

Такі висновки повністю відповідають тим фактам, які відображені на представленому суду відеозаписі подій, що мали місце 05.02.2025, підстав для відхилення якого суд не вбачає.

Таким чином, стороною відповідача не надано доказів на підтвердження правомірності прийнятого рішення та спростування доводів ОСОБА_1 , які відповідач намагався поставити під сумнів, хоча згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 зазначається, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать також консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах, інших органах, тощо.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У даному випадку відмова поліцейського у задоволенні клопотання позивача про участь у справі захисника не була обґрунтованою та вмотивованою.

Положення ст. 59 Конституції України є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких спрямовується також і для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Недотримання гарантій права на захист ОСОБА_1 при притягненні його до адміністративної відповідальності ставлять під сумнів законність прийнятого по справі рішення, оскільки всі зібрані докази на підтвердження його вини не є належними та допустимими доказами.

Конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: права і свободи людини і громадянина, закріплені в Конституції України, не є вичерпними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом (частина перша статті 24); юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62).

Таким чином, відповідальність особи та процедура притягнення особи до відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 (Справа № 1-135/2018(5846/17) звернув увагу на те, що важливою гарантією дотримання прав та обов`язковою складовою справедливого судового розгляду є презумпція невинуватості. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частини перша, друга, третя статті 62 Конституції України).

Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Згідно з пунктом 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Тому доводи позивача стосовно порушення його прав на захист є обґрунтованими.

Крім цього заслуговує на увагу й та обставина, що притягнутою за оскаржуваним рішення є особа на прізвище « ОСОБА_3 » тоді як дійсне прізвище позивача по справі, відносно якого 05.02.2025 поліцейським УПП в місті Києві фактично була розглянута справа про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП та винесено постанову серія ЕНА № 4013428 від (а.с. 6), є «Бенберя», що встановленого з паспорту (а.с. 7).

Таким чином, оцінивши всі наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд доходе висновку стосовно протиправності дій поліцейського УПП в місті Києві, які полягають у порушенні прав ОСОБА_1 при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим визнає прийняту відносно останнього постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

При ухваленні рішення слід також зауважити, що позивачем не заявлено таку вимог як визнання оскаржуваного рішення протиправним. Однак, зважаючи на положення ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог, оскільки це необхідно для ефективного захисту порушених з боку суб`єкта владних повноважень прав позивача та зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд наділений повноваженням приймати таке рішення як «визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними».

Визнавши протиправною та скасувавши оскаржувану постанову, суд закриває провадження у справі про притягнення позивача до відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, оскільки на час розгляду справи в суді закінчилися строки притягнення особи до відповідальності, передбачені ст. 38 КУпАП, і з цих підстав справа не може бути направленню на новий розгляд, хоча й мала би бути переглянута компетентним органом з дотриманням законних прав ОСОБА_1 .

Стосовно закриття провадження у вказаній справі згідно п 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, підстав не вбачає.

Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 90, 241-246, 286 КАС України;

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА № 4013428 від 05.02.2025, якою ОСОБА_1 визнано винуватим за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн., визнати протиправною та скасувати, а провадження у справі - закрити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16.09.2025.

Суддя Олександр ЧХАЙЛО