Справа № 748/2129/25
Суддя: Косенко О. Д.
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 748/2129/25
Провадження № 2-а/750/256/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі судді Косенка О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі Відповідач) про скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 32 від 14.01.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позову посилається на те, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 32 від 14.01.2025 Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за не уточнення своїх облікових даних у встановлений законодавством строк та накладено штраф у розмірі 17 000 грн.

Позивач зазначає, що накладення стягнення за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку охоплюється ст. 210 КУпАП, а не ст. 210-1 КУпАП.

Вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на, те що 14.01 2025 об 11.00 захисник Позивача прибула на розгляд справи проте не була допущена до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки їй було заявлено, що це режимний об`єкт.

В оскаржуваній постанові зазначено, що Позивач - «Всупереч вимогам ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не уточнив свої облікові дані». Який пункт та частину зазначеної статті Закону він порушив - у постанові не зазначено.

Якщо йдеться про те, що він не уточнює свої облікові дані протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України «Про оголошення мобілізації», затвердженим Верховною Радою України, яким порушив: абз.1, 2 ст.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», абз. 1, 7 ст. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 22 Постанови КМУ № 560 від 16.05.2024 р., абз. 1, 4 підпункту 10-1 п.1 Постанови КМУ України, № 1487 від 30.12.2022, № 69/2022 від 24.02.2022 набрав чинності одночасно з набранням то Указ Президента чинності Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 2105-ІХ від 03.03.2022. Термін оновлення облікових даних в 60 днів, з дня набрання чинності таким Указом закінчується 03.05.2022. Відповідно, з цього дня ІНФОРМАЦІЯ_2 вважає його порушником зазначених у оскаржуваній Постанові норм законодавства.

Відповідно ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення, у разі вчинення правопорушення, передбаченого статтею 210 КУпАП могло бути накладено не пізніше одного року з дати 03.05.2022 р.

Позивач зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 235 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення відноситься до виключної компетенції керівника ТЦК та СП, однак справу розглядала та постанову формувала неуповноважена особа начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач також наголошує на тому, що 12.01.2025 він був незаконно позбавлений волі та утримувався в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , де відносно нього був складений Протокол № 32 від 12.01.2025 р. Повноваження, порядок, підстави складання адміністративних матеріалів відносно особи, яка незаконно позбавлена волі і незаконно утримується суб`єктом владних повноважень Конституцією і Законами України не визначені. Він був позбавлений права користуватись юридичною допомогою захисника при складанні Протоколу (адміністративних матеріалів).

Згідно ухвали Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 червня 2025 року справу за вказаним позовом передано на розгляд Деснянському районному суду м. Чернігова за територіальною юрисдикцією (підсудністю).

Ухвалою суду від 19.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторонам надано строк для подачі заяв по суті справи.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 32 від 14.01.2025 Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с. 12).

Відповідно до оскаржуваної постанови, 12.01.2025 уповноваженим представником ІНФОРМАЦІЯ_2 було встановлено що громадянин ОСОБА_1 в умовах особливого періоду супереч вимогам ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», військовозобов`язаний не уточнив свої облікові дані у встановлений законодавством строк жодним із встановлених способів, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУАП. На Позивача накладено адміністративний штраф у розмірі 17 000 грн (а.с. 10).

У протоколі про адміністративне правопорушення № 33 від 12.01.2025 міститься аналогічне формулювання та кваліфікація правопорушення, за вчинення якого відносно Позивача складено протокол (а.с. 11).

У протоколі підписом особи, яка притягується до відповідальності засвідчено роз`яснення їй положення ст. 63 Конституції України, повідомлення про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме: 11 год. 00 хв. 14.01.2025., а також підтвердження отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення.

Пояснень щодо відмови отримання направлення та проходження ВЛК в протоколі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не надав.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі Закон №3543-XII), Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 № 560 (далі - Порядок №560), Положенням про військово-лікарську експертизу у Збройних силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008 (далі - Положення).

Так, згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» закріплено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

У відповідності до абзаців 2 та 4 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані, зокрема, проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з п.п. 1 п. 27 Порядку №560 під час мобілізації громадяни викликаються до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів з метою: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

Підпунктом 1 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 року №3633-ІХ громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані.

Тобто Позивач у період 18.05.2024 року по 16.07.2024 року не оновив свої облікові дані, жодним із встановлених способів. Окрім цього зазначив, що неодноразово намагався уточнити свої облікові дані у додатку «Резерв+», однак з невідомих причин цього не зробив та доказів на підтвердження цього не надав, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210 - 1 КУпАП.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст. ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною 3 вказаної статті визначено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Суд вважає, що Позивач не довів та не підтвердив належними та допустимими доказами протиправність постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

В умовах воєнного часу Позивач як військовозобов`язаний мав обов`язок і можливість самостійно та своєчасно оновити свої облікові дані, проте цей обов`язок не виконав, що стало наслідком його виклику до ТЦК та СП.

Разом з тим, суд зазначає, що законність доставлення Позивача до ТЦК та СП не є предметом оскарження та не спростовує факт відмови від проходження ВЛК. Позивачем при цьому не надано суду інформації щодо оскарження ним законності адміністративного затримання, доставлення та тримання в приміщенні ТЦК та прийнятих за результатами такого оскарження рішень.

Суд не бере до уваги доводи Позивача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення неуповноваженою особою, та зазначає наступне.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки як структурні підрозділи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя підпорядковуються відповідному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, мм. Києва та Севастополя, на території відповідальності якого вони перебувають згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

З метою забезпечення виконання завдань та визначених функцій районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у їх складі утворюються структурні підрозділи (відділи, відділення, групи, служби), які провадять діяльність відповідно до положення про структурний підрозділ районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що затверджується керівником районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Положення про районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджуються керівниками відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

Територіальний центр комплектування та соціальної підтримки має печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань розглядають справи (цілодобово під час проведення мобілізації та/або у період воєнного стану) про адміністративні правопорушення та накладають адміністративні стягнення відповідно та з дотриманням Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким, чином в діях Позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки він будучи військовозобов`язаним не оновив свої облікові дані, тим самим порушив вимоги законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Суд зауважує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

З огляду на встановлені обставини, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що оскаржувана постанова прийнята уповноваженою особою відповідача в межах наданих йому законом повноважень та з дотриманням вимог КУпАП, а тому підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки у задоволенні позову необхідно відмовити, понесені судові витрати у справі суд повністю покладає на Позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 72, 77, 90, 241-246, 255, 286, 292, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ) про скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 32 від 14.01.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Олег КОСЕНКО