Справа № 400/9782/24
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/9782/24

Головуючий в 1 інстанції: Мороз А.О. Дата і місце ухвалення: 30.06.2025р., м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення 4 463,15 грн. за період з 01.03.2018р. по 24.12.2021р. відповідно норм абзаців 4, 6 пункту 5 та пункту 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4 463,15 грн. за період з 01.03.2018р. по 24.12.2021р. відповідно норм абзаців 3 4, 6 пункту 5 та пункту 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078, компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення строків їх виплати, включно з одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та з одночасною грошовою компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004р. №44.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що з 2000 року він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , з якої був звільнений наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 22.11.2021р. №745. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.12.2021р. №285 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини та знято зі всіх видів забезпечення. Однак, за період проходження військової служби з 01.03.2018р. по 24.12.2021р. військовою частиною, в порушення абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078, не виплачувалася на користь ОСОБА_1 індексація-різниця грошового забезпечення у фіксованій величині 4463,15 грн. в місяць. На звернення 12.09.2024р. позивача до відповідача з приводу нарахування та виплати на його користь відповідного виду індексації, листом від 22.09.2024р. військова частина НОМЕР_1 відмовила у здійсненні таких дій. ОСОБА_1 вважає протиправними дії військової частини щодо відмови у нарахуванні та виплаті на його користь індексації-різниці грошового забезпечення та зазначав, що розмір підвищення у березні 2018 року його грошового доходу не перевищив суму індексації, яка мала скластися в цьому місяці, у зв`язку з чим визначена сума індексації має продовжуватися йому виплачуватися до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців або до дати звільнення зі служби, що має місце у спірних правовідносинах. Оскільки несвоєчасна виплата індексації грошового забезпечення (не в день звільнення та проведення розрахунку) сталася з вини відповідача, тому позивач стверджував, що він не може бути позбавлений права на компенсацію втрати частини грошових доходів.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 01.03.2018р. по 24.12.2021р. щомісячної індексації-різниці (фіксованої індексації) грошового забезпечення у сумі 4 214,15 грн.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної індексації-різниці (фіксованої індексації) грошового забезпечення у сумі 4214,15 грн. за період з 01.03.2018р. до 24.12.2021р., з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004р. №44, та з урахуванням раніше проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 30.06.2025р. у відповідній частині з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення позову у повному обсязі.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору в частині вимог щодо виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018р. по 24.12.2021р. у фіксованому розмірі 4463,15 грн. на місяць судом першої інстанції не враховано, що підвищення доходу позивача у березні 2018 року було меншим за суму індексації грошового забезпечення, яка склалася в тому ж місяці. А відтак, в силу положень абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 військова частина НОМЕР_1 зобов`язана була з 01.03.2018р. виплачувати ОСОБА_1 фіксовану індексацію грошового забезпечення в розмірі 4463,15 грн., як різницю між сумою індексації і розміром підвищення доходу. Відповідного обов`язку відповідач не виконав.

Також, апелянт посилається на те, що він має право на нарахування та виплати компенсації за індексацію грошового забезпечення, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби з одночасним відрахуванням 1,5% військового збору, оскільки у відповідності до п.163.1 ст.163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід. Податковий агент зобов`язаний утримати військовий збір із сум доходів у вигляді компенсації в тому податковому періоді, в якому відбувається таке нарахування (виплата).

Військова частина НОМЕР_1 також подала апеляційну скаргу на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року в частині задоволення позову, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та не правильне застосування норм матеріального права, просить скасувати вказане рішення з ухваленням у справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що в діях військової частини НОМЕР_1 відсутня протиправна бездіяльність щодо виплати на користь позивача індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018р. по 24.12.2021р., оскільки згідно довідки-розрахунку ОСОБА_1 за спірний період виплачено 10 042,20 грн. індексації грошового забезпечення.

Також, апелянт посилається на передчасність заявлених позовних вимог. Зазначає, що при визначенні індексації грошового забезпечення у розмірі 4463,15 грн. позивач, при обчислені величини індексу приросту споживчих цін у розмірі 253,3%, наводить розрахунки із застосуванням базового місяця січень 2008 року. Наразі є спірними правовідносини щодо нарахування та виплати військовою частиною на користь ОСОБА_1 поточної індексації за період з 01.01.2016р. по 28.02.2018р. із застосуванням січня 2008 року у якості місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця). Вказані правовідносини є предметом судового розгляду у справі №400/9781/24.

Посилається апелянт і на неправильність здійснених судом першої інстанції розрахунків індексації-різниці. Суд здійснив порівняння грошового забезпечення позивача не за лютий та березень 2018 року, а за січень та лютий 2018 року. Згідно довідки про розмір грошового забезпечення розмір підвищення доходу ОСОБА_1 у березні 2018 року складає 480,20 грн., а не 249,00 грн., як про це зазначив суд першої інстанції.

Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що розрахунок індексації грошового забезпечення, встановлення наявності та визначення розміру індексації-різниці грошового забезпечення належить до дискреційних повноважень Міністерства оборони України, які суд не може на себе перебирати.

Що ж до грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, то військова частина НОМЕР_1 зазначає, що вимоги п.168.5 ст.168 ПК України не поширюються на звільнених військовослужбовців. До того ж, відповідно до п.4 Порядку №44 виплата грошової компенсації військовослужбовцям здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Оскільки з ОСОБА_1 не проведено повного розрахунку за матеріальним забезпеченням, позовні вимоги в цій частині є передчасними.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів доходить наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України у період з 2000р. по 24.12.2021р. та перебував на всіх видах забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Силах України від 22.11.2021р. №745 позивач звільнений з військової служби на підставі п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.12.2021р. №285 ОСОБА_1 з 24.12.2021р. виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

12.09.2024р. ОСОБА_1 звернувся до військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати на його користь щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення 4463,15 грн. за період з 01.03.2018р. до 24.12.2021р. відповідно норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078, компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення строків їх виплати, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004р. №44.

Листом від 22.09.2024р. військова частина НОМЕР_1 відмовила в задоволенні вказаної заяви ОСОБА_1 , у зв`язку з чим останній звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, виходив з того, що у зв`язку із підвищенням у березні 2018 року доходу позивача, на підставі абзаців 3, 4 пункту 5 Порядку №1078, відповідачеві належало вирішити питання, чи має ОСОБА_1 право на отримання суми індексації-різниці, а якщо так, то в якому розмірі. Судом встановлено, що дохід позивача у березні 2018 року у порівняні з лютим 2018 року збільшився на 249,00 грн. А відтак, за висновками суду, починаючи з березня 2018 року сума індексації з урахуванням абзацу 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 має виплачуватися ОСОБА_1 в розмірі 4214,15 грн. (4463,15 грн. 249,00 грн.). Також, суд зазначив, що оскільки за період з 01.03.2018р. до 24.12.2021р. індексація - різниця позивачу не нараховувалася та не виплачувалася, на ці суми також не нараховувалася та не виплачувалася компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно, компенсація сум податку з доходів фізичних осіб має бути проведена одночасно з нарахуванням та виплатою індексації. Крім того, суд відмовив в задоволенні позову в частині вимог щодо компенсації ОСОБА_1 втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків виплати індексації грошового забезпечення за час проходження військової у Збройних Силах України з 01.03.2018р. до 24.12.2021р., з підстав передчасності заявленої вимоги.

Надаючи правову оцінку таким висновками суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991р. №1282-XII (далі - Закон №1282-XII; в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст.1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно ст.2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №1282-XII, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Згідно ч.1 ст.5 Закону №1282-XII підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону №1282-XII, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Згідно ст.18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000р. №2017-III законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо, зокрема, індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Таким чином, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок №1078).

Відповідно до абзацу першого пункту 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

30.08.2017р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, а також змінено (підвищено) розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців.

Зазначена постанова набрала чинності з 01.03.2018р.

Згідно із абз.2 п.5 Порядку №1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Питання виплати суми індексації у місяці підвищення грошових доходів, а також виплати визначеної суми індексації (фіксованої суми індексації) до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) врегульовано абзацами третім, четвертим, шостим пункту 5 Порядку №1078.

Так, відповідно до абзаців третього, четвертого, шостого пункту 5 Порядку №1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Насамперед слід зауважити, що Порядок №1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці».

Право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 1 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку №1078).

Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку №1078).

Щодо «фіксованої» суми індексації, то дійсно Закон №1282-ХІІ і Порядок №1078 такого поняття не містять.

Цей термін фігурував у Додатку 4 до Порядку №1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2012 року №526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.

Проте, постановою Уряду №1013 від 9 грудня 2015 року цей Додаток був викладений у новій редакції і з 1 грудня 2015 року у цьому Додатку, як і в цілому Порядку №1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.

З 1 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 1 грудня 2015 року до 1 квітня 2021 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:

сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);

сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає колегії суддів підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, колегія суддів доходить висновку, що повноваження військової частини щодо виплати цієї суми не є дискреційними.

З урахуванням того факту, що 1 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу ОСОБА_1 , за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

Системний і цільовий способи тлумачення абзаців 3, 4 Порядку №1078 дають підстави зробити висновок, що у березні 2018 року, як місяці підвищення доходу ОСОБА_1 , військовій частині належало вирішити питання, чи має остання право на отримання суми індексації-різниці.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, військова частина НОМЕР_1 не нараховувала і не виплачувала позивачу цей вид індексації за період з 01.03.2018р.

Колегія суддів зауважує, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Буквальний спосіб тлумачення цих норм свідчить про те, що для їхнього застосування врахуванню підлягає: розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року; сума можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року; чи перевищує розмір підвищення доходу суму можливої індексації.

Розмір підвищення доходу в березні 2018 року визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).

Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року, то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Висновки колегії суддів у даній справі узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 23 березня 2023 року по справі №400/3826/21, від 06 квітня 2023 року по справі №420/11424/21 та від 09 травня 2023 року по справі №400/12702/21.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначив, що грошовий дохід позивача у березні 2018 року порівняно з лютим 2018 року збільшився на 249,00 грн. А відтак, за висновками суду, в розумінні приписів абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078, ОСОБА_1 має право на виплату індексації-різниці грошового забезпечення в розмірі 4 214,15 грн.

При цьому, суд виходив з того, що з наявної у матеріалах справи довідки про нараховане грошове забезпечення позивача за 2018 рік вбачається, що розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 в лютому 2018 року становив 9 386,40 грн., а у березні 2018 року - 9 635,40 грн.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, оскільки відповідно до абзацу третього пункту 8 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий.

Згідно наявної в матеріалах справи довідки про розмір грошового забезпечення від 25.10.2024р. №350/174/308/1866/2 в березні 2018 року ОСОБА_1 отримав 9635,40 грн. грошового забезпечення за лютий 2018 року, а в квітні 2018 року 10115,60 грн. грошового забезпечення за березень 2018 року.

За таких обставин, грошовий дохід позивача за березень 2018 року порівняно з грошовим доходом за лютий 2018 року збільшився на суму 480,20 грн.

При здійсненні висновку про те, що грошовий дохід позивача за березень 2018 року порівняно з грошовим доходом за лютий 2018 року збільшився на суму 249,00 грн. суд першої інстанції не врахував положень пункту 8 розділу І Порядку №260 та фактично здійснив порівняння доходу ОСОБА_1 за січень-лютий 2018 року.

У березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1 762,00 грн., величина приросту індексу споживчих цін 253,30% (з урахуванням підвищення посадового окладу з січня 2008 року), про що зазначено в листі Міністерства соціальної політики України від 28.09.2021р. №5211/0/290-21/51.

Як вже зазначалося, відповідно до абз.5 п.4 Порядку №1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018р. помножений на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100, а саме:

1762,00 грн. * 253,30% / 100 = 4463,15 грн.

Відповідно до абз.4 п.5 Порядку №1078 сума належної позивачу індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, у даному випадку: 4 463,15 грн. 480,20 грн. = 3982,95 грн.

Таким чином, починаючи з березня 2018 року сума індексації з урахуванням абз. 3, 4, пункту 5 Порядку №1078, підлягала виплаті позивачу у розмірі 3982,95 грн. до 24.12.2021р., а не 4214,15 грн., як про це зазначив суд першої інстанції.

В апеляційній скарзі військова частина НОМЕР_1 посилається на те, що при обчислені величини індексу приросту споживчих цін у розмірі 253,3%, суд необґрунтовано наводить розрахунки із застосуванням базового місяця січень 2008 року, оскільки правовідносини щодо нарахування та виплати військовою частиною на користь ОСОБА_1 поточної індексації за період з 01.01.2016р. по 28.02.2018р. із застосуванням січня 2008 року у якості місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця), є спірними (являються предметом судового розгляду у справі №400/9781/24).

Колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апелянта, оскільки постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2025р. по справі №400/9781/24 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за час проходження військової служби у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 з 01.01.2016р. по 28.02.2018р. із застосуванням січня 2008 року як місяця підвищення доходів (базового місяця) для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення в сумі 83 625,23 грн.

З вказаного слідує, що станом на дату ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного у даній справі судового рішення правовідносини щодо здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 28.02.2018р. із застосуванням січня 2008 року, як базового місяця, не були спірними. Судове рішення по справі №400/9781/24 станом на 30.06.2025р. набрало законної сили.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків виплати індексації грошового забезпечення, то колегія суддів зазначає наступне.

Основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої Законом України від 19.10.2000р. №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. №159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Компенсація за порушення строків виплати такого доходу, який не має разовий характер, проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Таким чином, за змістом наведених норм обов`язок здійснити компенсацію втрати частини доходів настає лише у випадку порушення встановлених строків їх виплати. При цьому, виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Норми Закону №2050-ІІІ і Порядку №159 не покладають на особу, якій несвоєчасно виплатили компенсацію втрати частини доходів, обов`язку додатково звертатися до органу за виплатою такої компенсації.

Системний аналіз норм статей 1, 2, 4 Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 свідчить, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання у разі порушення встановлених строків виплати доходу (в тому числі індексації грошового забезпечення) громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості з перерахованої індексації грошового забезпечення.

Оскільки право ОСОБА_1 на індексацію грошового забезпечення було спірним у межах розгляду даної справи, відповідачем ще не здійснено нарахування індексації грошового забезпечення за спірний період та її виплату, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в цій частині є передчасними, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18 травня 2023 року у справі №200/14129/19-а, від 20 квітня 2023 року у справі №200/11746/19-а, від 24 січня 2023 року у справі №200/10176/19-а.

Що стосується позовних вимог про відрахування 1,5% військового збору та про виплату грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004р. №44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу.

Відповідно до п.2-6 Порядку грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Територіальні органи Державного казначейства та установи банків провадять за платіжними документами видачу податковим агентам готівки для здійснення одночасно виплати грошового забезпечення та грошової компенсації із сплатою (перерахуванням) в установленому порядку податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Таким чином, після набрання рішенням у цій справі законної сили, або у порядку добровільного виконання на відповідача покладається безумовний обов`язок виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення.

При цьому, на відповідача, як податкового агента, Законом покладено кореспондуючий обов`язок утримати відповідні суми податків та зборів із одночасною компенсацією відповідної суми позивачу.

У цьому контексті, право на захист є самостійним суб`єктивним правом, яке з`являється у власника прав лише в момент їх порушення або оспорювання.

Відтак, захист порушених прав, свобод та інтересів особи є похідним, тобто передбачає наявність встановленого факту їх порушень, при цьому суд не здійснює превентивного захисту.

За наведених обставин, у суду наразі відсутні підстави зобов`язувати відповідача здійснити на користь позивача бажану ним компенсацію, оскільки відповідний обов`язок у відповідача виникає одночасно з виплатою спірної суми індексації, як складової грошового забезпечення, тобто у майбутньому.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, не повне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки при вирішенні спору судом першої інстанції не повно з`ясовано обставини справи (щодо грошового забезпечення позивача за лютий-березень 2018 року), а також не правильно застосовано норми матеріального права (в частині вирішення вимог позову про виплату на користь позивача індексації-різниці грошового забезпечення з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44), тому колегія суддів вважає за необхідне скасувати оскаржуване рішення від 30.06.2025р., з ухваленням по справі нового судового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. «а»-«г» п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати на користь ОСОБА_1 щомісячної індексації-різниці (фіксованої індексації) грошового забезпечення в розмірі 3982,95 грн. за період з 01.03.2018р. по 24.12.2021р.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячну індексацію-різницю (фіксовану індексацію) грошового забезпечення в розмірі 3982,95 грн. за період з 01.03.2018р. по 24.12.2021р., з урахуванням раніше проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 15 вересня 2025 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук