Справа № 320/3441/24
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Лисенко В.І.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року Справа № 320/3441/24

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Енергетичної митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року у справі

за позовом Акціонерного товариства "Укрзалізниця"

до Енергетичної митниці Державної митної служби України

про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. Акціонерного товариства "Укрзалізниця" (далі - Позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Енергетичної митниці Державної митної служби України (далі - Відповідач), в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення Енергетичної митниці Державної митної служби України від 13.04.2023 №UА903000/2023/000017/1 про коригування митної вартості товарів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивач надав для митного оформлення усі документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару за першим методом. Вважає, що твердження Відповідача про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей є передчасними, надуманими та такими, що не відповідають дійсним обставинам та поданим декларантом документам.

Позивач стверджував, що Відповідачем безпідставно не враховано той факт, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня вартості продажу аналогічних товарів на європейському ринку не може розцінюватися як заниження митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації вартості продажу аналогічних товарів, при чому без конкретного зазначення відповідного ресурсу, оскільки порядок формування цих невідомих ресурсів, ведення, отримання інформації, а також порядок використання їх даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

2. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року позов було задоволено повністю.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, контролюючий орган зазначає, що обов`язок доведення правильності митної вартості товару покладається на декларанта, а митний орган при наявності обґрунтованих сумнівів може витребувати додаткові документи, а також здійснювати коригування заявленої митної вартості у разі не спростування таких сумнівів декларантом.

Апелянт стверджує, що відповідно до умов контракту купівлі-продажу ціна товару визначається за формулою на підставі біржових котирувань, однак до митного оформлення не надано документального підтвердження числових значень таких котирувань.

Також митний орган зазначає, що надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів містять розбіжності та декларантом документально не підтверджено складові митної вартості станом на 13.04.2023.

При цьому, Апелянт стверджує, що митну вартість товару визначено за другорядним методом, відповідно до положень статті 60 МК України з врахуванням норм статті 61 МК України.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2025 відкрито апеляційне провадження у справі, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

5. Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу у якому він просить таку скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, зазначаючи що суд першої інстанції повно та правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення суду з дотримання норм матеріального і процесуального права.

6. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін, з наступних підстав.

7. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 29.07.2022 між АТ «Укрзалізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» (далі - філія «ЦЗВ» та/або Покупець) та GULF BUNKER PETROL SANAYI TICARET ANONIM SIRKETI (далі Продавець та/або Постачальник) укладено Договір № ЦЗВ-14-01822-І.

З метою митного оформлення ввезення товару на митну територію України, декларантом - Товариством з обмеженою відповідальністю «ЯН МОТОРС» () надано підрозділу митного органу станції Рені, Одеська область UA 903000 пакет документації на підтвердження заявленої митної вартості у відповідності до вимог статті 257 Митного кодексу України, а саме:

- копія договору від 29.07.2022 № ЦЗВ-14-01822-І;

- копія рахунку-фактури (інвойсу) від 02.09.2022 № PI/004-01/8;

- копію платіжного доручення від 02.09.2022 № 135 на оплату по Договору;

- лист від 31.03.2023 М ЦЗВ-20/961 з розрахунком кінцевої ціни дизельного палива поставленого по Договору.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що поставка Ресурсів здійснюється видами транспорту, зазначеними в Специфікаціях. Продавець повинен постачати Ресурси на умовах поставки, зазначених у п. 6.1. цього Договору, відповідно до міжнародних правил тлумачення комерційних термінів «Інкотермс 2020».

Пунктом 6.1. Договору передбачено, що місцем проведення процедури прийняття Ресурсів за якістю і кількістю є FCA, Incoterms 2020, Міжнародний Вільний Порт Джурджулешти, Джурджулешти, Кагульський район MD-5318, Республіка Молдова, у відповідності до вимог Incoterms 2020.

Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Incoterms 2020 передбачають обов?язки продавця та покупця щодо продажу та приймання товарів при поставці на умовах FCA.

Згідно з цими умовами продавець (Постачальник) зобов?язаний надати товар перевізникові або іншій особі, призначеній покупцем або обраній продавцем у відповідності до ст. А 3 «а», у названому місці у день чи у межах періоду, що узгоджені сторонами для здійснення поставки.

Поставка вважається здійсненою (ст. А 4):

A) якщо названим місцем поставки є площі продавця: коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий перевізником, що призначений покупцем, чи іншою особою, що діє від імені останнього.

Ст. Б 5 передбачає, що покупець несе всі ризики втрати чи пошкодження товару з моменту, коли товар є поставленим у відповідності зі ст. А 4.

Продавець вважається таким, що виконав свої зобов?язання по відвантаженню з моменту передачі товару перевізнику. Продавець не несе відповідальності за нестачу товару, що виникла після передачі товару транспортній організації (перевізнику).

Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 1 до Договору сторони домовились, що ціна (в доларах США) за одну МТ (метрична тонна) Ресурсу встановлюється як середнє значення із найвищих значень котирувань «ULSD 10 pm», опублікованих Platts in the European Marketscan під заголовком «FOB Med (Italy)», розрахованих на останні 5 робочих днів Туреччини до дати виставлення рахунку-фактури (Інвойсу) округленого до другого десяткового розряду плюс 190,00 доларів США.

Додатком № 1 (Специфікацією) до Договору погоджено, що договір забезпечено 100 % передоплатою. Передоплата має бути здійснена в доларах США шляхом переказу, який здійснюється за кожну замовлену партію Ресурсу в обсязі вартості такої партії Ресурсу протягом 10 робочих днів з моменту отримання Інвойсу.

Постачальником надано інвойс від 02.09.2022 № PI/004-01/8 на суму 4 109 280,00 доларів США. Відповідна сума є 100 % передоплатою, яку було сплачено Покупцем, що підтверджується платіжним дорученням від 02.09.2022 № 135.

Згідно з п. 2 Додаткової угоди № 1 до Договору в подальшому здійснюється остаточне ціноутворення як середнє значення цін за 5 розрахункових днів. Постачальником - GULF BUNKER PETROL SANAYI TICARET ANONIM SIRKETI оформлено інвойс від 02.09.2022 № PI/004-01/8 3 остаточною/перерахованою ціною по даним біржових котирувань, що відповідає розрахунку, який було зазначено у листі акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» АГ «Укрзалізниця» від 31.03.2023 № ЦЗВ-20/961 та направлено митним органам.

В інвойсі від 02.09.2022 № PI/004-01/8 постачальник встановив ціну за дизельне паливо по ціні 1 284,15 доларів США, яка є остаточною ціною по даним біржових котирувань, що відповідає розрахунку, який було зазначено у листі філії «ЦЗВ» від 31.03.2023 № ЦЗВ-20/961 та направлено митним органам. Для підтвердження розрахунку середньої ціни котирувань по дизельному паливу, в додатках до цієї скарги надаються показники з офіційного інформаційного агентства Platts у вигляді таблиці, відповідно до яких можна встановити, які ціни/котирування були за останні 5 днів до дати оформлення інвойсу від 02.09.2022 № РІ/004-01/8. У відповідності до котирувань Platts середньою ціною за останні 5 днів до дати інвойсу є 1094,15 доларів США.

Враховуючи умови постачання, акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі філії «Центр транспортної логістики» АТ «Укрзалізниця» укладено договір на транспортно-експедиційні послуги з S.R.L «ARVI Invest Logistics» від 10.01.2023 № 2ЦТЛ-2023, згідно з яким вартість доставки продукції з Міжнародного Вільного Порту Джурджулешти, Республіка Молдова, до м. Рені, Одеська область, Україна, становить 493,00 євро за 58 тн (85 євро/тн). Філією «ЦЗВ» надавався інвойс від 20.03.2023 № 07/23-AIL/UZ та інші документи щодо наданих S.R.L «ARVI Invest Logistics» послуг при проведенні експедиції дизельного палива, яку було отримано у відповідності до Договору. Послуги, надані на виконання умов Договору, оподатковуються у відповідності до норм законодавства України, у тому числі ПДВ.

Тобто, у відповідності до умов Договору та котирувань Platts кінцева ціна складає 1 094,15 доларів США + 190 доларів США = 1284,15 доларів США.

Таким чином фактична контрактна вартість поставленої продукції для АТ «Укрзалізниця» становить 1 284,15 доларів США за 1 тн, що є митною вартістю продукції за умовами Угоди.

Проте декларантом отримане рішення митної органу про коригування митної вартості товарів від 13.04.2023 № UA903220/2023/000017/1, яким відкоригована ціна продукції до рівня 1 325,00 доларів США за 1 тн, що визначена другорядним методом. Зазначена ціна перевищує ціну продукції, визначену біржовими котируваннями Platts.

Позивач стверджував, що з урахуванням вартості транспортно-експедиційних послуг вартість 1 тн імпортованого палива складе 1 515,00 доларів США що перевищує вартість аналогічної імпортованої продукції, що діє на ринку України.

Судом встановлено, що 15.05.2023 філія «ЦЗВ» АТ «Укрзалізниця» зверталась до Енергетичної митниці Державної митної служби України з листом від 15.05.2023 № ЦЗВ-20/1650, яким було надано пакет документів, що підтверджує контрактну вартість імпортованої продукції, для визначення митної вартості основним методом, а також з проханням внести відповідні зміни у митні декларації та скасувати вищевказані рішення про коригування митної вартості товарів.

29.05.2023 на адресу філії «ЦЗВ» АТ «Укрзалізниця» надійшов лист-відповідь Енергетичної митниці Державної митної служби України від 23.05.2023 № 7.6-2/7.6-15.3/13/1925, в якому зазначено, що Енергетична митниця не є уповноваженим органом для розгляду питань, викладених у листі філії «ЦЗВ» АТ «Укрзалізниця».

Не погоджуючись із рішенням митного органу філія «ЦЗВ» скористалася своїм правом на адміністративне оскарження рішення про коригування митної вартості товарів, у зв?язку із чим було подано скаргу до Державної митної служби України від 31.05.2023 № ЦЗВ-20/1858, яка рішенням від 16.06.2023 № 15/15-02-02/1312721 залишена без розгляду, оскільки скарга є такою, що подана з порушенням строків.

Не погоджуючись з рішенням Відповідача, Позивач звернувся до суду з позовом.

8. Не погоджуючись з рішеннями Відповідача, Позивач звернувся з цим позовом до суду.

9. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Міжнародною конвенцією про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI (далі - Конвенція), Митним кодексом України (далі - МК України), Господарським кодексом України (далі - ГК України), Порядком виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631 (далі - Порядок № 631).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою, другою статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

У частинах другій, третій, п`ятій статті 53 МК України визначено перелік документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення. До таких документів належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Прямо передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

У п.п. 3.16, 6.2 Загального додатку до Конвенції визначено, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до пп. 4.5.10 п. 4.5 розділу 4 Порядку №631 перевірка правильності визначення митної вартості товарів належить до митних формальностей, що виконуються при митному оформленні митної декларації.

Частиною 1 статті 54 МК України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з пунктом 1 частини четвертою, частинами п`ятою та шостою статті 54 МК України Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до частин другої, четвертої, п`ятої та десятої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Висновки суду апеляційної інстанції.

10. Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у ст. 53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за основним методом (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному, з урахуванням вимог митного законодавства щодо необхідності проведення процедури митних консультацій.

11. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що Позивачем, при здійсненні імпортування товару на митну територію України, на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною договору, було надано повний пакет документів, відповідно до переліку, визначеного частиною 2 статті 53 МК України, зокрема: копію договору від 29.07.2022 М ЦЗВ-14-01822-І; копію рахунку-фактури (інвойсу) від 02.09.2022 № РІ/004-01/8; копію платіжного доручення від 02.09.2022 № 135 на оплату по Договору; лист від 31.03.2023 М ЦЗВ-20/961 з розрахунком кінцевої ціни дизельного палива поставленого по Договору.

12. Так, безпосередньо у листі від 31.03.2023 М ЦЗВ-20/961 з розрахунком кінцевої ціни дизельного палива поставленого по Договору поставки 29.07.2022 М ЦЗВ-14-01822-І зазначені біржові котирування, які були враховані під час розрахунку кінцевої ціни поставленого дизельного палива.

13. Водночас, Апелянт, стверджуючи про ненадання документального підтвердження числових значень таких котирувань, витребовуючи у Позивача додаткові документи, зазначив загальний перелік таких документів, передбачений ч. 3 ст. 53 МК України.

14. Суд констатує, що недотримання митним органом принципу правової визначеності під час направлення відповідного запиту призвело до необізнаності декларанта щодо вичерпного переліку необхідних документів, які він повинен був надати контролюючому органу, внаслідок чого у Відповідача виникла можливість прояву нічим необмеженої дискреції. Вказане, на думку суду, призвело до прояву суб`єктом владних повноважень негативного розсуду, внаслідок чого декларант не зміг належним чином виконати свої обов`язки, мета яких - підтвердження заявленої митної вартості товару.

15. При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що до скарги на спірне рішення декларантом було додатково подано показники з офіційного інформаційного агентства Platts у вигляді таблиці, відповідно до яких можна встановити які ціни/котирування були за останні 5 днів до дати оформлення інвойсу. Зазначені показники наявні також у матеріалах справи, які відповідають тим, що зазначені у листі від 31.03.2023 М ЦЗВ-20/961 з розрахунком кінцевої ціни.

16. Доводи Апелянта про те, що надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів містять розбіжності колегія суддів вважає неаргументованими, оскільки про будь-які розбіжності митний орган не зазначив ані у спірному рішенні про коригування митної вартості, ані у апеляційній скарзі.

17. Вказане дозволяє колегії суддів також прийти до висновку, що рішення Енергетичної митниці Державної митної служби України від 13.04.2023 №UА903000/2023/000017/1 про коригування митної вартості товарів не відповідає вимогам п.2 ч.2 ст. 2 КАС України щодо обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень.

18. При цьому, апеляційний суд відзначає, що у відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Втім, Апелянт ані до суду першої, ані апеляційної інстанції не надав належних та допустимих у контексті ст.ст. 73-74 КАС України доказів наявності розбіжностей у наданих декларантом документах, щодо виявлення конкретних розбіжностей, зокрема в апеляційній скарзі, також не зазначив.

19. Таким чином, узагальнюючи наведене вище, апеляційний суд зазначає, що необхідно погодитися із висновками суду першої інстанції про те, що наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена Позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, до митного органу декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору, а тому відповідач неправомірно відмовив Позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом і визначив митну вартість за другорядним методом.

20. Разом з тим, судова колегія враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні у справі «Золотас проти Греції», про те, що стаття 1 Протоколу № 1, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов`язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв`язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном (Zolotas v. Greece, № 66610/09). Подібний висновок також викладений у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Капітал Банк АД проти Болгарії» (Capital Bank AD v. Bulgaria, № 49429/99).

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

Крім того, у рішеннях від 20 травня 2010 року та від 25 листопада 2008 року у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, в яких ЄСПЛ наголосив, що саме на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій та мінімізують ризик помилок.

21. Таким чином, документами, наданими Позивачем митному органу при здійсненні митного оформлення товару у їх сукупності, підтверджуються всі складові заявленої ним митної вартості товару за ціною договору і наявні в них відомості надають можливість перевірити її правильність.

22. Отже, Апелянтом не доведено наявності тих обставин, на які він посилається та які зводяться, на його думку, до неможливості визначення митної вартості імпортованого Позивачем товару за основним методом.

23. Водночас, постулатом адміністративного процесуального законодавства є презумпція винуватості відповідача у справі - суб`єкта владних повноважень (частина друга статті 77 КАС України), що обумовлює покладення обов`язку доказування в митних спорах на контролюючий орган, який у відповідності до принципу офіційного з`ясування обставин справи повинен доводити в суді обставини, що стали підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості, та правомірність прийняття свого рішення, зокрема з дотриманням процедурних вимог.

24. Перевіряючи всі доводи обох сторін, апеляційний суд також приймає до уваги правову позицію ЄСПЛ, викладену в рішенні від 21.01.1999 р. по справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", відповідно до якої "…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…".

25. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення позову в цій справі.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

26. Таким чином, апеляційна скарга Енергетичної митниці підлягає залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року - без змін.

27. Розподіл судових витрат.

Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Енергетичної митниці залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 12 вересня 2025 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Є.І. Мєзєнцев

В.В. Файдюк