Справа № 160/20486/21
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

15 вересня 2025 року Справа №160/20486/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про виконання судового рішення у справі №160/20486/21,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 січня 2022 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про зарахування до страхового стажу періоду роботи як фізичної особи-підприємця з 01.01.2004 року по 31.12.2010 року та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

21 лютого 2022 року вказане рішення суду набрало законної сили.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року встановлено судовий контроль за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 січня 2022 року у справі №160/20486/21.

12 вересня 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано звіт про виконання рішення суду у справі №160/20486/21, що надійшов від відповідача в підсистемі «Електронний Суд». Відповідач зазначає, що на виконання рішення суду від 19.01.2022 по справі № 160/20486/21 Головним управлінням було розглянута повторно заява ОСОБА_1 . Так, з 15.06.2021 призначено пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Головне управління пояснює, що місяці, коли позивач займався підприємницькою діяльністю на спрощеній системі оподаткування з 2004 по 2010 роки, в яких сплачені страхові внески підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача у повному розмірі, незалежно від розміру сплачених внесків. Згідно листа Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області № 49077/6-04-36-34-04 від 12.07.2021 ОСОБА_1 в період з 01.01.2000 по 31.12.2010 року перебував на спрощеній системі оподаткування. Згідно інформації, наявної в довідці форми ОК-5 в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування наявна інформація про сплату внесків з 2011 року. До страхового стажу позивача зараховано період провадження підприємницької діяльності з 01.01.2000 по 31.12.2003 року. Головним управлінням, додатково був зроблено запит до відділу ведення електронних реєстрів №1 щодо надання інформації про сплату внесків ОСОБА_1 за 2000-2010 роки (службова записка від 01.08.2025 №116213/01-16), на який отримано відповідь про відсутність даних за 2000-2010 роки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (службова записка від 01.08.2025 №116242/01-16). Таким чином, Головним управлінням вжито всіх заходів щодо виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.01.2022 по адміністративній справі № 160/20486/21.

Вирішуючи питання про прийняття звіту суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 382-2 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.

За ч. 2 ст. 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.

Зміст змісту свідчить про ігнорування відповідачем висновків суду.

Так, суд при встановленні судового контролю вказував наступне:

- «Відмова у прийнятті рішення по суті заяви з тієї ж підстави, що визнана судом недоведеною, свідчить про невиконання рішення суду щодо розгляду такої заяви «з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні», адже відповідач фактично таку оцінку проігнорував»;

- «Водночас, ані з рішення відповідача від 06.06.2022 року, ані з його пояснень від 22.07.2025 року не вбачається, що відповідач взагалі враховував довідку податкового органу від 12.07.2021 року, що також свідчить про невиконання рішення суду в частині повторного розгляду заяви позивача з урахуванням правової оцінки суду»;

- «відповідач, виконуючи покладені на нього обов`язки рішенням суду у даній справі, має можливість самостійно взаємодіяти з податковим органом для з`ясування питання про природу сплачених податків, що податковим органом визнано. Адже від цієї обставини залежить правомірність поведінки самого відповідача. Як наслідок, саме лише посилання на відомості реєстру застрахованих осіб, які можуть і не узгоджуватися з фактичним виконанням податкових обов`язків позивачем, не повинні самі по собі зумовлювати відмову у задоволенні заяви позивача, оскільки визначальним є факт сплати внесків як такий, а не відомості державного реєстру, які можуть і не відображати таку сплату».

В свою чергу відповідач фактично стверджує, що він запросив інформацію у «відділу ведення електронних реєстрів», який повідомив, що дані в державному реєстрі відсутні.

Таким чином, попри твердження суду про неможливість вирішення відповідного питання на підставі відомостей державного реєстру, відповідач вкотре вирішує таке питання на підставі виключно цих відомостей. При цьому взаємодія з податковим органом відсутня, в наявності лише не підтверджене документально посилання на запитування відповідачем таких відомостей у свого ж підрозділу. Тобто, відповідач як орган, який в цілому не має певних відомостей, затребовує такі відомості у свого ж підрозділу, щодо якого очевидним є факт відсутності таких відомостей, адже в іншому випадку вони були б наявні і у відповідача як такого.

При цьому не надано ані доказів такого запиту, ані відповіді на нього.

Отже, суд констатує, що відповідач не виконав накладені на нього рішенням суду зобов`язання, в зв`язку з чим правові підстави для прийняття звіту відсутні.

Згідно ч. 3, 5 ст. 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Наразі відповідачем не реалізовано право на подання клопотання про звільнення його від сплати штрафу, в зв`язку з чим вирішення цього питання належить відкласти з наданням відповідачу часу для подання такого клопотання.

Також суд вважає за необхідне встановити відповідачу новий строк для подання звіту.

З урахуванням відмови у прийнятті поданого звіту суд звертає увагу відповідача, що безальтернативним є вирішення питання про накладення на нього штрафу, в зв`язку з чим останній має право заявити клопотання про звільнення від його сплати або про зменшення його розміру. Зважаючи на обставини виконання рішення суду та інші обставини справи доцільним є встановлення відповідачу строку для подання такого клопотання відповідно до строку для подання нового звіту.

Також наявні правові підстави для витребування від відповідача відомостей, необхідних для накладення штрафу.

Керуючись статтями 241, 243, 248, 254, 256, 295, 382-382-3 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 січня 2022 року у справі №160/20486/21.

Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області новий строк подання звіту про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 січня 2022 року у справі №160/20486/21 протягом 30 днів з дня отримання копії цієї ухвали суду.

Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області строк для подання клопотання про зменшення розміру штрафу або звільнення від його сплати протягом 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали суду.

Витребувати від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відомості, разом з підтверджуючими документами, про керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, необхідні для розгляду питання про накладення штрафу за невиконання рішення суду: прізвище, ім`я, по-батькові та код РНОКПП.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко