Справа № 160/33957/24
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 серпня 2025 року м. Дніпросправа № 160/33957/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Кругового О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 р. (суддя Царікова О.В) в адміністративній справі №160/33957/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №20 від 30 жовтня 2024 р. про відмову у призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати їй до пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 21 лютого 1994 р. по 22 червня 2009 р. у ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати їй пенсію відповідно до п. б ст. 13 Закону «Про пенсійне забезпечення» в редакції рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23 січня 2020 р. за її заявою від 22 жовтня 2024 р.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що звернулась із заявою про призначення пенсії за віком по Списку № 2. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №20 від 30 жовтня 2024 р. в призначенні пенсії їй відмолено. Відмова обгрунтована відсутністю в неї пільгового стажу, що на її думку є безпідставним, оскільки стаж підтверджено відповідними доказами. Також вказано про недосягнення нею віку 55 років, що протирічить пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 р. № 1788-ХІІ в редакції, до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 р. №213-VIII, із урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23 січня 2020 р. рішенні №1-р/2020.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025р., ухваленим за результатами розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Судом:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №20 від 30 жовтня 2024 р. про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах за Списком №2;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 21 лютого 1994 р. по 22 червня 2009 р. у ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат»;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_1 відповідно до п. б ст. 13 Закону №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» в редакції рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23 січня 2020 р. за її заявою від 22 жовтня 2024 р.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та постановити нове рішення, яким в повному обсязі відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що при вирішенні питання про призначення позивачці пенсії за віком на пільгових умовах, підлягають застосуванню положення статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також відсутні підстави зарахувати періоди її роботи згідно архівних довідок від 14 жовтня 2024 р. №Е-21/2-09/1478 та №Е-21/2-09/1480, оскільки їх форма не передбачена Додатком №5 Порядку №637. Наявні документи належним чином не підтверджують спеціальний стаж у спірні періоди роботи.

Письмові відзиви на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 жовтня 2024 р. ОСОБА_1 звернулася із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах по Списку №2. 30 жовтня 2024 р. Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянуло за принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 та рішенням №20 відмовило їй в призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу та недосягненням пенсійного віку. В рішенні зазначено, що вік заявниці становить - 54 роки 2 місяці, страховий стаж - 37 років 01 місяць, пільговий за Списком №2 відсутній.

У прийнятому рішенні, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №20 від 30 жовтня 2024 р. та наявність підстав для його скасування, із визначенням йому обов`язку зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 період її роботи з 21 лютого 1994 р. по 22 червня 2009 р. та призначити і виплачувати їй пенсію відповідно до п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23 січня 2020 р. за її заявою від 22 жовтня 2024 р.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.

Щодо віку слід зазначити наступне.

Пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до 01 квітня 2015 р. визначено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно

від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом України №213-VIII, що набрав чинності 01 квітня 2015 р. внесено зміни до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та викладено його в наступній редакції: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи - працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону №2148-VIII (набав чинності 11 жовтня 2017 р.) визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 р. №1-р/2020, визнані неконституційними, зокрема, приписи статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зі змінами, внесеними Законом №213-VIII. Стаття 13 в редакції Закону №213-VIII втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Застосуванню підлягає стаття 13, в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 р. на посадах, визначених у вказаних нормах.

Отже, наявна колізія між нормою пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23 січня 2020 р. та нормою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону №2148-VIII, що порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р., та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 р. у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 р. у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Тобто застосуванню в даному випадку підлягає норма пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, що діяла до 01 квітня 2015 р., як така, що найбільш сприяє захисту права позивачки на призначення пільгової пенсії за Списком №2, яка передбачає вік 50 років.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 листопада 2021 р. у справі №360/3611/20(№ 11-209заі21).

ОСОБА_1 станом на час звернення із заявою про призначення пенсії (22 жовтня 2024 р.) досягла віку 54 роки.

Щодо не зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу періодів роботи слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтю 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами пункту 3,4 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18 листопада 2005 р., до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 р. Атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Період роботи ОСОБА_1 з 21 лютого 1994 р. по 22 червня 2009 р. на посадах, що відносяться до Списку №2 підтверджено записами її трудової книжки серії НОМЕР_1 , а також наказами про атестацію (а.с. 22-26,43-49).

Як вбачається зі змісту рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №20 від 30 жовтня 2024 р. страховий стаж позивачки становить 37 років 01 місяців.

Враховуючи наявність в позивачки віку 45 років, страхового стажу - 37 років 01 місяців та пільгового за Списком №2 - 15 років 4 місяці 2 дні, позивачка має право на призначення пенсії за віком по Списку №2.

Викладене свідчить про вірно зроблений судом першої інстанції висновок щодо протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №20 від 30 жовтня 2024 р. та наявності підстав для його скасування, а також визначення йому обов`язку зарахувати ОСОБА_1 до її пільгового стажу за Списком №2 періоди її роботи з 21 лютого 1994 р. по 22 червня 2009 р., у зв`язку із цим призначити і виплачувати їй пенсію відповідно до п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23 січня 2020 р. за її заявою від 22 жовтня 2024 р.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025р. в адміністративній справі №160/33957/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 26 серпня 2025 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Н.П. Баранник

суддя О.О. Круговий