Справа № 322/1272/25
Суддя: Губанов Р. О.
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16 вересня 2025 рокуСправа № 322/1272/25

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Губанова Р.О., секретарка судового засідання Блажко О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (далі позивач)

до поліцейського 1 взводу 1 роти 2 батальйону УПП в Запорізькій області Департаменту Патрульної поліції сержанта поліції Бур`яна Дмитра Андрійовича (далі відповідач-1 або поліцейський),

Департаменту патрульної поліції (далі відповідач-2)

про визнання протиправними дій та скасування постанови серії ЕНА № 5505232 від 17 серпня 2025 року.

Короткий зміст позовних вимог, відзиву,

пояснення позивача, рух справи.

25.08.2025 до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов зазначений адміністративний позов, зі змісту якого випливало, що відповідачем-1, винесено постанову серії ЕНА №5505232 від 17 серпня 2025 року (далі Постанова, або оскаржувана постанова). Вказану Постанову позивач вважає незаконною тому просив її скасувати.

Загальними доводами позову є те, що будь-яких правил дорожнього руху позивач не порушував, що дії відповідача-1 під час події були незаконними і взагалі не зрозуміло чи є він поліцейським, що Постанова винесена з процесуальним порушеннями, і суперечить сама собі і фактичним обставинам. Місцем зупинки було Каширське шосе, тоді як в постанові зазначено, вул. Тиражна, 2.

Ухвалою судді від 25.08.2025 відкрито провадження у вказаній адміністративній справі.

03.09.2025 позивачем подана заява про відвід судді. Того ж дня ухвалою судді у задоволенні заяви позивача про відвід судді у вказаній справі, відмовлено.

В судовому засіданні 04.08.2025 протокольною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання позивача про перевірку повноважень та належність до Державного органу виконавчої влади поліцейського 1 взводу 1 роти 2 батальйону УПП в Запорізькій області Департаменту Патрульної поліції сержанта поліції ОСОБА_2 і перевірку у нього службового посвідчення передбаченого постановою № 1137 від 27.12.2018.

Ухвалою суду від 04.08.2025 у вказаній справі в якості другого відповідача залучено Департамент патрульної поліції. Витребувано у відповідача-2 інформацію щодо проходження/не проходження служби в поліції Бур`яна Дмитра Андрійовича (відповідача-1) і копії документів на підтвердження вказаної інформації. Судове засідання призначено на 15.09.2025. У вказаній ухвалі також наведені мотиви протокольної ухвали про відмову у задоволенні клопотання позивача.

Цього ж дня представником відповідача-1 подано відзив на позовну заяву, до якою долучено DVD-R, з фото і відео файлами і документи на прилад TruCam.

Зі змісту відзиву випливає, що поліцейськими виявлено порушення позивачем (анкетні дані позивача помилково вказані як ОСОБА_3 ) п.12.4 ПДР України, що в подальшому було підставою для висування вимоги позивачу пред`явити посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чого позивач не виконав чим порушив п. 2.4 ПДР, це в свою чергу, стало причиною винесення оскаржуваної постанови.

Місце вчинення правопорушення зазначено з урахуванням прив`язки до адреси найближчого будинку від місця вчинення правопорушення, до того ж наявність формальних неточностей не може бути підставою для встановлення відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення, якщо винуватість такої особи підтверджується сукупністю доказів по справі.

Також вказував, що належним відповідачем у справі є Департамент патрульної поліції, а не поліцейський. Просив замінити неналежного відповідача на належного, у задоволенні позову відмовити і розглянути справу без його (представника) участі.

Крім цього у відзиві наведені обставини щодо використання поліцейським під час події приладу TruCam II LTI20/20.

09.09.2025 від представника відповідача-2, який також є представником відповідача-1, надійшов відзив, який є аналогічним за змістом з попереднім. До вказаного відзиву додатково додана копія наказу (витягу) № 304 о/с від 20.03.2023 щодо прийняття на службу відповідача-1.

Представник відповідачів в судове засідання 15.09.2025. не з`явився, що відповідно до ч. 3 ст.268 КАС України не перешкоджало розгляду справи.

У вказаному судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві.

Судом досліджені надані сторонами докази, а також з метою перевірки обставин щодо місця події, переглянуто картографічний вебсервіс Google Maps, після чого проведені дебати і перейдено до стадії ухвалення рішення. Визначено дату проголошення рішення на 16.09.2025.

Фактичні обставини встановлені судом,

мотиви з яких виходив суд і застосовані норми права.

Згідно з оскаржуваною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення - штраф в сумі 425,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У постанові вказані відомості про час і місце розгляду справи, посада, спеціальне звання, П.І.Б. особи, яка розглядала справу, відомості про особу, щодо якої розглядалася справа, відомості про транспортний засіб.

Постановою встановлені фактичні обставини правопорушення, а саме те, що 17.08.2025 о 13:03 в м. Запоріжжя вул. Тиражна, 2 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Renault Trafic держ номер НОМЕР_1 не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб, та керуючи транспортним засобом у м. Запоріжжі біля буд. 2 по вул. Тиражна перевищив встановлені обмеження швидкості в населеному пункті більше ніж на 20 км/год, а саме рухався зі швидкістю 73 км/год. Зафіксовано TruCam II LTI20/20 008457, чим порушив п. 2.4а ПДР.

Постанова підписана особою, яка винесла постанову. ОСОБА_1 від підпису постанови і отримання її копії відмовився.

Судом встановлено, що позивач зупинений відповідачем-1 в м. Запоріжжі на Каширському шосе у місці, яке має координати: 47°53'29.8"N 34°59'47.0"E.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування).

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача . У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частина перша ст.126 КУпАП, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, встановлює відповідальність зокрема за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб.

Відповідно до п. 2.4 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі ПДР) на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно з п. 2.1 (а), 2.1 (б) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони технічний талон).

Фактично аналогічне за змістом зі вказаними нормами є положення ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» яким визначено, що водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат «Зелена картка»), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

Положеннями п. 12.4 ПДР визначено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивач визнав факт керування транспортним засобом в межах населеного пункту.

Доводи останнього на предмет того, що в постанові неправильно зазначено місце події, знайшли свої підтвердження, втім в цьому контексті суд погоджується з доводами представника відповідачів, що місце вчинення правопорушення зазначено з урахуванням прив`язки до адреси найближчого будинку від місця події, адже на Каширському шосе дійсно відсутні адреси будинків, і наявність даної неточності не може бути самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Ненадання позивачем на вимогу відповідача-1 посвідчення водія і свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу підтверджується відеозаписом з бодікамери поліцейського.

Сама по собі незгода позивача з перевищенням ним встановлених обмежень швидкості більш як на двадцять кілометрів на годину, не свідчить про незаконність вимог поліцейського.

Також на долученому представником відповідачів диску містится відеозапис з приладу TruCam II LTI20/20, на якому зафіксована швидкість автомобіля Renault Trafic держ номер НОМЕР_1 , яка становить 73 км/год і прінтскрін моменту фіксації порушення (файл JPG «факт правопорушення Тверденко»).

Крім цього представником відповідачів надані докази, які підтверджується правомірність використання пристрою TruCam II LTI20/20 008457, про можливість його застосування з рук і документів, які містять інформацію про технічні характеристик приладу, зокрема можливу похибку (+- 2км/год у діапазоні до 200 км/год). На противагу цьому позивач жодних доказів, які б спростовували показники вказаного приладу не надав. Будь-яких клопотань щодо призначення експертизи, яка могла надати відповідь чи збільшується похибка приладу, і чи може вона бути більшою на понад 23 км/год, в разі застосування приладу під кутом чи з певної відстані, не заявляв.

Крім цього, навіть якщо погодитись з доводами позивача, які вказані в позовній заяві, про те, що він рухався зі швидкістю 53 км/год (на відеозаписі він наголошував, що рухався зі швидкістю 53-55 км/год), на підтвердження чого, знову таки доказів надано не було, і в такому випадку мало б місце порушення п. 12.4 ПДР. Це хоча і не дало б підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП (перевищення допустимої швидкості руху транспортного засобу більш як на двадцять кілометрів на годину), однак відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» є підставою для зупинки транспортного засобу і висування вимоги надати документи, визначені п. 2.1 ПДР.

До того ж, незважаючи на те, що в постанові і зазначається про рух позивача в межах населеного пункту зі швидкістю 73 км/кг, він не притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Доводи позивача про те, що дії відповідача-1 були неправомірними, не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом.

Одразу після зупинки поліцейський назвався, повідомив причину зупинки і тільки після цього висунув позивачу вимогу пред`явити документи. Також на прохання позивача пред`явив йому для огляду своє службове посвідчення.

На противагу законних вимог відповідача-1, позивач почав доводити свою правоту, підвищувати тон, і навіть в окремих моментах лаятись. Поліцейський при цьому попередив про наслідки непред`явлення документів, що фактично було проігноровано позивачем. Після цього відповідачем-1 і було прийнято рішення про розгляд справи. Позивачу роз`яснювались його права, однак останній продовжував висловлювати свою незгоду на підвищених тонах, маючи хибне переконання що відповідач-1 не підтвердив свої повноваження.

З відеозапису встановлено, що особа позивача і відомості про транспортний засіб, яким він керував, встановлені поліцейськими за допомогою системи ІПНП, що з огляду на непред`явлення позивачем документів, відповідає вимогам і завданням визначеним ЗУ «Про національну поліцію». Те, що вказані дані були встановлені поліцейським правильно є беззаперечним фактом. Доводи позивача, що він не надав дозволу не використання своїх персональних даних, у даному випадку не заслуговують на увану.

Так саме є необґрунтованими доводи позивача про те, що відповідач-1 не дотримався вимог п. 3 ст. 18 ЗУ «Про національну поліцію», оскільки на відеозаписі можна побачити, що службове посвідчення відповідача-1 відповідає зразку бланка службового посвідчення, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26 квітня 2017 року № 347 (зі змінами), а зміни до вказаного наказу були внесені 27.06.2024, саме на виконання постанови КМУ № 1137 від 27.12.2018 «Про затвердження зразка та технічного опису бланка службового посвідчення з безконтактним електронним носієм» (на яку посилається позивач).

Кірм цього представником відповідача-2 надано доказ який підтверджує факт проходження служби в поліції відповідача-1.

Подія і склад адміністративного правопорушення належним чином встановлені та відображені в оскаржуваній постанові, а також підтверджуються відеозаписами.

Отже представником відповідачів доведено факт порушення позивачем вимог п. 2.4 «а» ПДР після зупинки транспортного засобу під його керуванням.

Наведені позивачем доводи правильність висновків поліцейського щодо наявності підстав для винесення постанови не спростовують.

Грубих процесуальних порушень в діях відповідача-1, які б давали підстави для скасування оскаржуваної постанови судом не встановлено.

Згідно з п.1 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи той факт, що суб`єкт владних повноважень, діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом та Конституцією України оскаржувана постанова винесена законно і скасуванню не підлягає, відповідно у задоволенні позовної заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 241 246, 250, 255, 271, 286 КАС України, суд

вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського 1 взводу 1 роти 2 батальйону УПП в Запорізькій області Департаменту Патрульної поліції сержанта поліції Бур`яна Дмитра Андрійовича, Департаменту патрульної поліції, відмовити повністю.

Реквізити учасників справи:

- позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

- відповідач 1: поліцейський 1 взводу 1 роти 2 батальйону УПП в Запорізькій області Департаменту Патрульної поліції сержант поліції Бур`ян Дмитро Андрійович, 69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 96;

- відповідач 2: Департамент патрульної поліції, 03048, м Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, ідентифікаційний код 40108646.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя Р.О. Губанов