Справа № 160/13598/25
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 вересня 2025 року м. Дніпросправа № 160/13598/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач)

суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 липня 2025 року (суддя Рябчук О.С.) у справі № 160/13598/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, у якому просив:

- визнати протиправними та скасувати рішення від 07,11.2024 № 19 про відмову у призначенні пенсії за віком, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до загального страхового стажу позивача період роботи у ВАТ «БУРЯТЗОЛОТО» з 06 лютого 2006 року по 25 жовтня 2011 року з урахуванням заробітної плати відповідно до довідки від 20.05.2015 № 57;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до загального страхового стажу позивача період роботи в ООО «Конго» з 20 лютого 2012 року по 10 грудня 2012 року, з 04 березня 2013 року по 16 грудня 2013 року, з 17 лютого 2014 року по 12 грудня 2014 року, з 10 березня 2015 року по 30 листопада 2015 року, з 08 лютого 2016 року по 28 листопада 2016 року з урахуванням заробітної плати відповідно до довідки ООО «Конго»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до загального страхового стажу позивача період роботи на Криворізькому центральному гірничо-збагачувальному комбінаті з 11 вересня 1986 року по 13 листопада 1986 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву позивача від 31.10.2024 року про призначення пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення № 19 про відмову у призначенні пенсії за віком, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 липня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Судом першої інстанції зазначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у

ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Неналежний порядок заповнення трудової книжки з вини відповідальної особи підприємства не може бути підставою для обмеження права особи на призначення пенсії.

Суд дослідив, що згідно трудової книжки позивач 11.09.1986 прийнятий електрослюсарем підземним черговим по ремонту обладнання на збагачувальну фабрику, наказ № 124к № 1253 від 10.09.1986р.; 13.11.1986 звільнений у зв`язку з призовом на службу до лав радянської армії ст. 36 п. 3 КЗпП УРСР. Наказ № 169к №1504.

Крім того, трудова книжка позивача підтверджує його трудову діяльність з 06 лютого 2006 року по 25 жовтня 2011 року та з 20 лютого 2012 року по 10 грудня 2012 року, з 04 березня 2013 року по 16 грудня 2013 року, з 17 лютого 2014 року по 12 грудня 2014 року, з 10 березня 2015 року по 30 листопада 2015 року, з 08 лютого 2016 року по 28 листопада 2016 року.

Суд зауважив, що одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе в тому числі Україна та російська федерація.

Суд врахував, що на час набуття позивачем стажу у спірних періодах, Угода від 13.03.1992 була чинною для України, відтак вона підлягає застосуванню до даних правовідносин.

Таким чином, суд вказав, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у призначенні пенсії позивачу на підставі поданої ним заяви та долучених до неї документів, яка оформлена Рішенням від 07.11.2024р. №19 «Про відмову в призначені пенсії», вчинена відповідачем у межах повноважень, але не у спосіб, передбачений законодавством, та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Суд дійшов висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача на призначення пенсії за віком буде скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 07.11.2024р. № 19 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву позивача від 31.10.2024 року з урахуванням висновків суду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що згідно наданих пенсійному органу документів страховий стаж позивача складає 17 років 03 місяців 10 днів, пільговий стаж позивача складає 0 років 0 днів. Вважає, що позивачу правомірно не зараховано період роботи з 11.09.1986 по 13.11.1986. Зауважує, що позивачу правомірно не зараховано до страхового та пільгового стажу періоди роботи з 06.02.2006 по 28.11.2016 згідно наданих документів, адже з 01.01.2023 російська федерація розірвала Угоду про гарантії громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Відтак, скаржник вважає, що спірне рішення про відмову у призначенні пенсії є правомірним.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 31.10.2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1.

Заяву позивача направлено для розгляду за принципом екстериторіальності та 07.11.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії № 19, яким наведено наступний розрахунок стажу позивача:

«Необхідний вік становить 50 років.

Вік заявника 57 років 11 місяців 30 днів.

Необхідний страховий стаж становить не менше 25 років у чоловіків (з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Страховий стаж (повний) заявника становить: 17 років 03 місяця 10 днів.

Пільговий стаж за Списком № 1: 00 років 00 місяців 00 днів.

За доданими до заяви про призначення пенсії документами не зараховано періоди роботи, згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 15.12.1988:

- період з 11.09.1986 по 13.11.1986, оскільки період роботи раніше відкриття трудової книжки;

- період з 14.02.2005 по 12.08.2005 матеріальна допомога по безробіттю, оскільки не передбачено законодавством.

До страхового та пільгового стажу не враховано періоди роботи з 06.02.2006 по 28.11.2016 згідно наданих документів, оскільки з 01.01.2023 російською федерацією розірвано Угоду про гарантії громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Дата з якої позивач матиме право на пенсійну виплату: 02.11.2031.»

Вважаючи рішення пенсійного органу протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Положенням ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує наявний трудовий стаж для призначення пенсій є трудова книжка. Це ж передбачено і п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Відповідно до вказаного Порядку №637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За правилами п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення, необхідне надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

Матеріалами справи підтверджено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу № 19 від 07.11.2024 року.

Згідно змісту цього рішення, пенсійний орган визначив, що страховий стаж позивача становить: 17 років 03 місяця 10 днів, пільговий стаж за Списком № 1: 00 років 00 місяців 00 днів.

Крім того, за доданими до заяви про призначення пенсії документами не зараховано періоди роботи, згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 15.12.1988: період з 11.09.1986 по 13.11.1986, оскільки період роботи раніше відкриття трудової книжки. До страхового та пільгового стажу не враховано періоди роботи з 06.02.2006 по 28.11.2016 згідно наданих документів, оскільки з 01.01.2023 російською федерацією розірвано Угоду про гарантії громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

В свою чергу, зі змісту наявної в матеріалах справи копії трудової книжки серії НОМЕР_1 вбачається, що позивач:

-11.09.1986 прийнятий електрослюсарем підземним черговим по ремонту обладнання на збагачувальну фабрику. Наказ № 124к № 1253 від 10.09.1986р.;

-13.11.1986 звільнений у зв`язку з призовом на службу до лав радянської армії ст. 36 п. 3 КЗпП УРСР. Наказ № 169к №1504;

-ВАТ «Бурятзолото» Копальня «Холбинський» республіка Бурятія;

-06.02.2006 прийнятий електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею на дільницю № 1. Наказ № 92 від 06.02.2006р.;

-25.10.2011 звільнений із займаної посади згідно п. 2 ст. 29 КЗпП рф (за закінченням термінового договору). Наказ № 346-к від 25.10.2011р.;

-ТОВ «Конго» Район крайньої Півночі;

-20.02.2012 прийнятий слюсарем по ремонту гірничого обладнання дільниці № 2 відкритих гірничих робіт. Наказ № 46-ТК від 20.02.2012р.;

-10.12.2012 звільнений за власним бажанням п. 3 ст. 77 КЗпП рф. Наказ № 354-УВ від 10.12.2012;

-ТОВ «Конго» 04.03.2013 прийнятий слюсарем по ремонту гірничого обладнання дільниці № 2 відкритих гірничих робіт. Наказ № 51-ТК від 04.03.2013р.;

-16.12.2013 звільнений за власним бажанням п. 3 ст. 77 КЗпП рф. Наказ № 281-УВ від 16.12.2013;

-ТОВ «Конго» Район крайньої Півночі;

-17.02.2014 прийнятий слюсарем по ремонту гірничого обладнання дільниці № 2 відкритих гірничих робіт. Наказ № 65-ТК від 17.02.2014р.;

-12.12.2014р. звільнений за власним бажанням п. 3 ст. 77 КЗпП рф. Наказ № 346-УВ від 12.12.2014;

-ТОВ «Конго» Район крайньої Півночі;

-10.03.2015 прийнятий слюсарем по ремонту гірничого обладнання дільниці № 2 відкритих гірничих робіт. Наказ № 76-ТК від 10.03.2015р.;

-30.11.2015р. звільнений за власним бажанням п. 3 ст. 77 КЗпП рф. Наказ № 258-УВ від 30.11.2015;

-ТОВ «Конго» Район крайньої Півночі;

-08.02.2016 прийнятий слюсарем по ремонту гірничого обладнання дільниці № 2 відкритих гірничих робіт. Наказ № 39-ТК від 08.02.2016р.;

-28.11.2016р. звільнений у зв`язку з закінченням строкового договору п. 2 ст. 77 КЗпП рф. Наказ № 371-УВ від 28.11.2016.

Колегія суддів враховує, що відповідно до позиції, яка висловлена Верховним Судом у постановах від 25.04.2019 у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а і враховується судом при розгляді цієї справи, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Відтак, враховуючи відомості трудової книжки позивача НОМЕР_1 колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зарахування до загального страхового стажу позивача періоду роботи з 11 вересня 1986 року по 13 листопада 1986 року. Доводи апеляційної скарги цей висновок суду не спростовують.

Колегія суддів з`ясувала, що відмовляючи у зарахуванні позивачу до страхового стажу періодів роботи з 06 лютого 2006 року по 25 жовтня 2011 року та з 20 лютого 2012 року по 10 грудня 2012 року, з 04 березня 2013 року по 16 грудня 2013 року, з 17 лютого 2014 року по 12 грудня 2014 року, з 10 березня 2015 року по 30 листопада 2015 року, з 08 лютого 2016 року по 28 листопада 2016 року, пенсійний орган вказав, що з 01.01.2023 російською федерацією розірвано Угоду про гарантії громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Апеляційний суд зазначає, що вищевказані періоди роботи позивача підтверджено записами його трудової книжки НОМЕР_1 .

Апеляційний суд звертає увагу, що 13.03.1992 набула чинності Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, відповідно до статті 1 якої пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць Угоди здійснюються згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.6 Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

При цьому, відповідно до пункту 2 статті 13 названої Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Отже, припинення участі російської федерації в Угоді, так само, як і постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, адже такий стаж ним набутий до ухвалення відповідних рішень.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зарахування позивачу до страхового стажу періодів роботи з 06 лютого 2006 року по 25 жовтня 2011 року та з 20 лютого 2012 року по 10 грудня 2012 року, з 04 березня 2013 року по 16 грудня 2013 року, з 17 лютого 2014 року по 12 грудня 2014 року, з 10 березня 2015 року по 30 листопада 2015 року, з 08 лютого 2016 року по 28 листопада 2016 року.

Апеляційний суд відхиляє посилання скаржника на положення постанови КМУ від 16.05.2025 № 562, оскільки вона не набрала чинності станом на час прийняття пенсійним органом спірного рішення від 07.11.2024 № 19.

За цих обставин, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що спірне рішення пенсійного органу від 07.11.2024 № 19 є протиправним та підлягає скасуванню.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 липня 2025 року у справі № 160/13598/25 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 16.09.2025

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя І.Ю. Добродняк

суддя А.В. Суховаров