Справа № 400/11733/21
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрпошта» на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року (справу розглянуто у порядку письмового провадження) у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України у надзвичайних ситуацій у Миколаївській області до Акціонерного товариства «Укрпошта» про застосування заходів реагування,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року позивач, Головне управління Державної служби України у надзвичайних ситуацій у Миколаївській області, звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- застосувати заходи реагування до АТ «Укрпошта» в особі Миколаївської дирекції АТ «Укрпошта» у вигляді повного зупинення роботи об`єкта відділення поштового зв`язку № 52 м. Миколаїв Миколаївської дирекції АТ «Укрпошта», експлуатації будівель, споруд та приміщень, що розташовано за адресою: 54052, Миколаївська обл., м. Миколаїв, просп. Богоявленський, 325/1, шляхом зобов`язання відповідача повністю зупинити експлуатацію вказаного об`єкта до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю:

Застосовано заходи реагування до Акціонерного товариства «Укрпошта» у вигляді повного зупинення роботи об`єкта відділення поштового зв`язку № 52 м. Миколаїв Акціонерного товариства «Укрпошта», експлуатації будівель, споруд та приміщень, що розташовано за адресою: 54052, Миколаївська обл., м. Миколаїв, просп. Богоявленський, 325/1, шляхом зобов`язання Акціонерного товариства «Укрпошта» повністю зупинити експлуатацію будівлі, за вказаною адресою, окрім робіт пов`язаних з усуненням порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, до повного усунення цих порушень, зазначених в акті від 28 жовтня 2021 року № 1125.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Зокрема, апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що АТ «Укрпошта» визначено об`єктом критичної інфраструктури та підприємством, що надає соціально важливі послуги населенню, і в разі закриття відідлення значна частина людей похилого віку будуть позбавлені належних умов для отримання пенсій.

Апелянт не заперечує, що частина з виявлених порушень і наразі залишаються невиконаними (пункти 7, 8, 9, 10 акту), однак зазначає, що робота над усуненням триває, і для цього потрібен значний час та кошти.

Відповідач посилається на формальний характер перевірки та невхяття до уваги ступеню ризику, впливу заходу реагування та негативних наслідків для користуавчів послуг поштового зв`язку.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2025 року відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрпошта» на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України у надзвичайних ситуацій у Миколаївській області до Акціонерного товариства «Укрпошта» про застосування заходів реагування.

Після надходження матеріалів справи до суду, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2025 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Посадовими особами Миколаївського РУ ГУ ДСНС у період з 18 жовтня 2021 року до 28 жовтня 2021 року у присутності начальника служби охорони праці та пожежної безпеки Миколаївської дирекції АТ «Укрпошта» Ікленка Валентина Івановича проведено плановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки 3 відділення поштового зв`язку № 52 м. Миколаїв Миколаївської дирекції АТ «Укрпошта», що розташовано за адресою: 54052, Миколаївська область, м. Миколаїв, просп. Богоявленський, 325/1.

За результатами перевірки складено акт щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки АТ «Укрпошта» від 28 жовтня 2021 року № 1125, яким зафіксовано порушення та встановлено, що об`єкт перевірки експлуатується з порушенням правил та норм пожежної і техногенної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей. Зокрема, встановлені наступні порушення:

1) з`єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів у розподільчих коробках підприємства виконано не за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів, а саме: в приміщеннях доставки, відділі доставки, приміщенні персоналу, кладової, щитової (порушено пункт 1.6 розділу ІV Правил пожежної безпеки в Україні (далі ППБУ), відповідно до якого з`єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів мають здійснюватися за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів);

2) допускається використання без закритих кришками з негорючих або важкогорючих матеріалів відгалужувальних коробок у приміщеннях: відділу доставки, персоналу, кладової, операційної зали, щитової (порушено пункт 1.18 розділу IV ППБУ, відповідно до якого забороняється використання в пожежонебезпечних зонах світильників з лампами розжарювання без захисного суцільного скла (ковпаків), а також з відбивачами і розсіювачами, виготовленими з горючих матеріалів);

3) електрощити, групові електрощитки не оснащені схемами підключення споживачів з пояснювальними написами і вказаним значенням номінального струму апарата захисту (плавкої вставки) (порушено пункт 1.16 розділу IV ППБУ, відповідно до якого електрощити, групові електрощитки повинні оснащуватися схемою підключення споживачів з пояснювальними написами і вказаним значенням номінального струму апарата захисту (плавкої вставки));

4) електророзетки, вимикачі, перемикачі та інші подібні апарати встановлені на горючі основи (конструкції) без підкладання під них суцільного негорючого матеріалу, що повинен виступати за габарити апарата не менше ніж на 0,01 метра, а саме: в приміщенні операційної зали та кабінеті начальника відділення (порушено пункт 1.17 розділу IV ППБУ, відповідно до якого електророзетки, вимикачі, перемикачі та інші подібні апарати повинні встановлюватися на негорючі основи (конструкції) або з підкладанням під них суцільного негорючого матеріалу, що виступає за габарити апарата не менше ніж на 0,01 метра);

5) допускається експлуатація кабелів і проводів з пошкодженою або такою, що в процесі експлуатації втратила захисні властивості, ізоляцією у приміщенні операційної зали (порушено пункт 1.18 розділу IV ППБУ, відповідно до якого забороняється експлуатація кабелів і проводів з пошкодженою або такою, що в процесі експлуатації втратила захисні властивості, ізоляцією);

6) допускається використання світильників з лампами розжарювання без захисного суцільного скла (ковпаків) у приміщеннях персоналу (порушено пункт 1.18 розділу IV ППБУ, відповідно до якого забороняється використання в пожежонебезпечних зонах світильників з лампами розжарювання без захисного суцільного скла (ковпаків), а також з відбивачами і розсіювачами, виготовленими з горючих матеріалів);

7) не проведено заміри опору ізоляції і перевірку спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання у терміни, обумовлені Правилами улаштування електрообладнання (з періодичністю 1 раз на 2 роки) (порушено пункт 1.20 розділу IV ППБУ, відповідно до якого замір опору ізоляції і перевірка спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання мають проводитись 1 раз на 2 роки, якщо інші терміни не обумовлені ПТЕ);

8) під час експлуатації об`єкта допускається зниження класу вогнестійкості елементів заповнення прорізів у протипожежних перешкодах, а саме: приміщення електрощитових не відокремлено протипожежними дверима (порушено пункт 1.24 розділу IV ППБУ, відповідно до якого забороняється влаштовувати незаповнені отвори в протипожежних перешкодах, які відокремлюють електрощитові);

9) експлуатацію систем протипожежного захисту не проведено відповідно до вимог ДБН В.2.5-56:2014, зокрема об`єкт не забезпечено над евакуаційними виходами з будівель та приміщень світловими покажчиками «ВИХІД», які повинні забезпечувати освітлення евакуаційних виходів не менше 60 хвилин у разі відключення електромережі (порушено пункт 2.32 розділу IІІ ППБУ, відповідно до якого світлові покажчики «Вихід» необхідно постійно утримувати справними. У залах для глядачів, виставкових, актових залах та інших подібних приміщеннях вони мають бути увімкнуті на весь час перебування людей (проведення заходу);

10) під час експлуатації об`єктів допускається зниження рівня пожежної безпеки, встановленого законодавством, яке було чинним на момент початку використання об`єкта, зокрема приміщення будівель і споруд, не обладнані автоматичною пожежною сигналізацією відповідно до вимог ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» з підписанням відповідних актів (порушено пункт 1.2 розділу V ППБУ, відповідно до якого будинки, приміщення та споруди повинні обладнуватися системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»);

11) відповідальним за пожежну безпеку на об`єкті не визначено окремо для кожного приміщення необхідну кількість первинних засобів пожежогасіння (вогнегасників), приміщення об`єкта не у повному обсязі забезпечені вогнегасниками (порушено пункт 3.8 розділу V ППБУ, відповідно до якого необхідна кількість первинних засобів пожежогасіння повинна визначатися відповідальним за пожежну безпеку на об`єкті окремо для кожного поверху та приміщення, а також для етажерок відкритих установок).

Враховуючи те, що під час проведення перевірки було виявлено ряд порушень правил пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту, які, на думку позивача, створюють загрозу життю та здоров`ю людей, ГУ ДСНС України у Миколаївській області звернулись з цим адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що на момент розгляду цієї справи відповідач не усунув усі порушення у сфері техногенної та пожежної безпеки, а також погодився з висновками позивача про те, що порушення, про які зазначено позивачем в акті перевірки, створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. Суд наголосив, що часткове усунення порушень чинного законодавства у сфері державного нагляду не може бути безумовною ознакою відсутності правових підстав для вжиття заходів реагування, оскільки згідно приписів частини першої статті 3 Конституції України, згідно якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон, в редакції, чинній на дату звернення з відповідним позовом) виключно законами встановлюються вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності.

Згідно ч. 7 ст. 7 Закону на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

При цьому колегією суддів враховується, що аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що за рішенням адміністративного суду, ухваленим за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування, допускається виключно повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг.

Як правильно встановив суд першої інстанції, ГУ ДСНС у Чернівецькій області, просить суд застосувати заходи реагування, які пов`язані з повним або частковим зупиненням надання послуг, що охоплюється нормативним регулюванням вказаного Закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 64 Кодексу цивільного захисту України (в редакції, чинній на дату звернення з відповідним позовом) центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Приписи ч. 1 ст. 65 КЦЗ України визначають, що центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) з питань, які визначені частиною першою статті 64 цього Кодексу щодо: центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, інших державних органів та органів місцевого самоврядування; суб`єктів господарювання; аварійно-рятувальних служб.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону (стаття 66 КЦЗ України).

Згідно ч. 1 ст. 67 Кодексу цивільного захисту до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб`єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу; складення актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у разі виявлення таких порушень; звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 68 КЦЗ України закріплено, що посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.

У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Таким чином, наведені норми закону (в редакції, чинній на дату звернення з відповідним позовом) дають право Позивачу звертатися до суду з позовом про повне або часткове зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Кодексу цивільного захисту України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є, зокрема, недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання.

При цьому частиною 2 статті 70 КЦЗ України закріплено, що повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Наведеними вище нормами ст. ст. 68, 70 Кодексу цивільного захисту України прямо передбачено, що повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Обов`язок держави - захищати життя людини (стаття 27 Конституції України).

Визначення небезпечного чинника міститься у пункті 26 Кодексу цивільного захисту України та означає складову частину небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.

Отже, законодавець пов`язує настання реальної загрози життю та здоров`ю людей від пожежі з обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/4267/16.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що порушення пожежної безпеки, що часткове усунення порушень чинного законодавства у сфері державного нагляду не може бути безумовною ознакою відсутності правових підстав для вжиття заходів реагування, оскільки згідно приписів частини першої статті 3 Конституції України, згідно якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Існування (не усунення відповідачем) хоча б одного з порушень, встановлених позивачем, які загрожують життю та здоров`ю людей, вже є самостійною достатньою правовою підставою для застосування до нього заходів реагування у вигляді зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, в рамках проведеної ГУ ДСНС України у Миколаївській області перевірки актом від 28 жовтня 2021 року № 1125 було встановлено наявність 11 порушень.

Зі змісту матеріалів справи та апеляційної скарги вбачається, що, відповідачем частково усунені раніше виявлені контролюючим органом порушення і проведення відповідних заходів триває, що не заперечувалось позивачем.

Разом з тим, відповідач не заперечує, що станом на дату розгляду справи апеляційнийм судом, продовжують існувати порушення, встановлені пунктами 7, 8, 9, 10 акту перевірки, зокрема:

7) не проведено заміри опору ізоляції і перевірку спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання у терміни, обумовлені Правилами улаштування електрообладнання (з періодичністю 1 раз на 2 роки) (порушено пункт 1.20 розділу IV ППБУ, відповідно до якого замір опору ізоляції і перевірка спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання мають проводитись 1 раз на 2 роки, якщо інші терміни не обумовлені ПТЕ);

8) під час експлуатації об`єкта допускається зниження класу вогнестійкості елементів заповнення прорізів у протипожежних перешкодах, а саме: приміщення електрощитових не відокремлено протипожежними дверима (порушено пункт 1.24 розділу IV ППБУ, відповідно до якого забороняється влаштовувати незаповнені отвори в протипожежних перешкодах, які відокремлюють електрощитові);

9) експлуатацію систем протипожежного захисту не проведено відповідно до вимог ДБН В.2.5-56:2014, зокрема об`єкт не забезпечено над евакуаційними виходами з будівель та приміщень світловими покажчиками «ВИХІД», які повинні забезпечувати освітлення евакуаційних виходів не менше 60 хвилин у разі відключення електромережі (порушено пункт 2.32 розділу IІІ ППБУ, відповідно до якого світлові покажчики «Вихід» необхідно постійно утримувати справними. У залах для глядачів, виставкових, актових залах та інших подібних приміщеннях вони мають бути увімкнуті на весь час перебування людей (проведення заходу);

10) під час експлуатації об`єктів допускається зниження рівня пожежної безпеки, встановленого законодавством, яке було чинним на момент початку використання об`єкта, зокрема приміщення будівель і споруд, не обладнані автоматичною пожежною сигналізацією відповідно до вимог ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» з підписанням відповідних актів (порушено пункт 1.2 розділу V ППБУ, відповідно до якого будинки, приміщення та споруди повинні обладнуватися системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»).

Колегія суддів бере до уваги те, що відповідач не відмовляється від виправлення порушень у сфері техногенної та пожежної безпеки та те, що апелянтом було усунуто частину порушень, зафіксованих у акті перевірки від 28 жовтня 2021 року № 1125.

Разом з тим, апеляційний суд наголошує, що під час розгляду і вирішення апеляційної скарги, колегія суддів враховує не послідовність дій, вчинених відповідачем з метою усунення порушень, а перевіряє чи є порушення, які продовжують існувати, такими, що створювати небезпеку для життя і здоров`я людей.

Усунення частини виявлених порушень не свідчить про відсутність загрози життю та здоров`ю людей та, як наслідок, відсутність підстав для застосування відповідних заходів реагування, оскільки не усунутими залишились ті порушення, які, перш за все, створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Апеляційний суд в межах спірних правовідносин виходить з того, що не усунені відповідачем порушення є істотними та несуть ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі, що спричинить загрозу життю та здоров`ю людей, оскільки впливають: на забезпечення безпеки роботи відповідача, безпеки його працівників, відвідувачів у відповідності з вимогами протипожежних норм, техногенної безпеки та цивільного захисту; на своєчасність виявлення надзвичайної ситуації, пожежі; на ліквідацію пожежі, надзвичайної ситуації та ліквідації її наслідків; на евакуацію людей та їх захисту від наслідків пожежі, надзвичайної ситуації.

У контексті наведеного судова колегія вважає за необхідне зазначити, що, зокрема, не обладнання системою автоматичної пожежної сигналізації, є суттєвим порушенням, яке безумовно становить загрозу для безпеки життя і здоров`я людей, що неодноразово підкреслювалося Верховним Судом, зокрема, у постановах від 20.10.2020 у справі № 580/46/19, від 29.10.2020 у справі №815/6378/17, від 28.10.2020 у справі №560/639/19, від 22.10.2020 у справі №820/5232/17. Таке порушення саме по собі не може призвести до пожежі, однак, не усунення цього порушення, у разі виникнення пожежі, може створити умови, що призведуть до загибелі людей або ж нанесенню шкоди їх здоров`ю, ускладнить організацію гасіння можливої пожежі.

Колегія суддів наголошує, що той факт, що відповідачем частково усунуто виявлені порушення, не спростовує висновків суду першої інстанції про наявність підстав для застосування заходів реагування на момент ухвалення оскаржуваного рішення та не впливає на оцінку законності цього рішення.

До того ж, апеляційний суд звертає увагу, що від часу перевірки вже минуло чотири роки, однак, частина виявлених порушень досі продовжує існувати та наражати на небепезку працівників відповідача та користувачів послуг.

При цьому, колегія суддів враховує, що застосування заходу реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення відповідачем виявлених порушень.

Відновлення діяльності після її зупинення рішенням суду в силу частини п`ятої статті 4 Закону № 877-V можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що застосування заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації будівлі є тимчасовим заходом, який направлений саме на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей (зокрема, постанови Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року у справі № 815/6378/17, від 19 листопада 2020 року у справі № 824/448/19-а).

До того ж, важливим є те, що відповідач є об`єктом, що передбачає постійне знаходження в ньому працівників та відвідувачів, що також лише ускладнює організацію гасіння можливої пожежі та евакуацію людей за наявності встановлених перевірками порушень.

Колегія суддів враховує доводи апелянта про часткове усунення порушень, однак, наголошує, що за відсутності належних доказів усунення порушень, які впливають на ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії, та можуть спричинити загрозу життю і здоров`ю людей, унеможливить її ефективну ліквідацію та рятування людей, підстави для скасування вжитих заходів реагування відсутні.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про необхідність застосування заходів реагування, є обґрунтованим та відповідає обставинам справи на момент ухвалення оскаржуваного рішення, оскільки існуючі у відповідача порушення у сфері пожежної і техногенної безпеки, що зафіксовані в акті перевірки створюють загрозу життю і здоров`ю людей.

Щодо доводів апелянта про умови воєнного стану, недопущення припинення роботи критичної інфраструктури в умовах воєнного стану колегією суддів оцінюється критично, оскільки попри ситуацію, що склалася, життя та здоров`я людини було, є і буде найвищою соціальною цінністю, а будь-яких посилань на норми права, які надають можливість продовження роботи об`єкту поштового зв`язку попри виявлення порушень законодавства у сфері техногенної і пожежної безпеки, які становлять загрозу для життя і здоров`я людей, відповідачем не наведено.

Твердження апелянта щодо необхідності коштів та часу для усунення всіх виявлених порушень в жодному разі не свідчить про відсутність реальної загрози життю та здоров`ю людей.

Чинне законодавство не ставить в залежність необхідність в застосуванні заходів реагування від наявності чи відсутності бюджетних коштів (фінансової спроможності) відповідача. Сама по собі відсутність коштів на забезпечення протипожежної та техногенної безпеки, в тому числі й у зв`язку з відсутністю відповідного бюджетного асигнування не може бути підставою для відкладення вжиття заходів щодо усунення факторів небезпеки життю, здоров`ю громадян.

Наведений висновок викладений Верховним Судом у постановах від 26 березня 2020 року по справі №520/6694/19, від 23 квітня 2020 року у справі №812/1262/18 та від 19 липня 2023 року у справі №200/2315/20-а.

За таких обставин, зупинення роботи об`єкта відділення поштового зв`язку № 52 м. Миколаїв Акціонерного товариства «Укрпошта», експлуатації будівель, споруд та приміщень, що розташовано за адресою: 54052, Миколаївська обл., м. Миколаїв, просп. Богоявленський, 325/1, шляхом зобов`язання Акціонерного товариства «Укрпошта» повністю зупинити експлуатацію будівлі, за вказаною адресою, окрім робіт пов`язаних з усуненням порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, до повного усунення цих порушень, зазначених в акті від 28 жовтня 2021 року № 1125, є пропорційною та повною мірою реагування, а відтак для збереження безпеки та здоров`я працівників підприємства, необхідно повністю зупинити експлуатацію вказаного об`єкта до повного усунення порушень, зазначених в акті № 234 від 13.05.2021.

Відповідно до першого речення статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що право кожного на життя охороняється законом. Цей припис зобов`язує державу вживати належних заходів для захисту життя осіб, які знаходиться під її юрисдикцією. Слід зазначити, що це зобов`язання повинно тлумачитися як таке, що застосовується в контексті будь-якої діяльності, публічної чи ні, в якій право на життя може бути поставлене під сумнів.

При цьому, апеляційний суд враховує, що застосований захід реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення відповідачем виявлених порушень. Крім того, застосований до апелянта захід реагування має також спонукаючий характер, направлений на забезпечення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Головного управління Державної служби України у надзвичайних ситуацій у Миколаївській області до Акціонерного товариства «Укрпошта» про застосування заходів реагування.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрпошта» на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна