Справа № 160/18985/25
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2025-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
30 червня 2025 року представник ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у виплаті ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 допомоги на поховання померлого пенсіонера ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) допомогу на поховання померлого пенсіонера ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 16 вересня 2024 року складено відповідний актовий запис №3679 (Свідоцтво про смерть серія НОМЕР_3 , видане Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 16 вересня 2024 року).
В обґрунтування позову представник позивача зазначила, що ОСОБА_1 є донькою померлого пенсіонера ОСОБА_2 , про що 16 вересня 2024 року складено відповідний актовий запис №3679, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 , виданим Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 16 вересня 2024 року.
17 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про виплату допомоги на поховання за померлого батька ОСОБА_2 , на підставі статті 53 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як особа, яка здійснила поховання батька.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №0400-010401-8/252777 від 24.12.2024 року позивачеві повідомлено, що відсутні підстави для виплати допомоги на поховання на померлого пенсіонера, оскільки в заяві на призначення пенсії від 22.08.1994 року ОСОБА_2 вказав дату народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , а при зверненні в даних позивачем документів на поховання містяться розбіжності з наявними документами в пенсійній справі, а саме в свідоцтві про смерть ОСОБА_2 зазначено дату народження - ІНФОРМАЦІЯ_3 .
ОСОБА_1 вважає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 допомоги на поховання померлого пенсіонера ОСОБА_2 , оскільки після смерті батька - ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про смерть, в якому зазначено дату народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , нарахування та виплата пенсії ОСОБА_2 була припинена, у зв`язку з чим представник позивача звернулася через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
03 липня 2025 року на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області направлено ухвалу про відкриття провадження по справі та примірник позовної заяви з додатками.
04 липня 2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області отримано ухвалу про відкриття провадження по справі та примірник позовної заяви з додатками, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в системі "Електронний суд", яка міститься в матеріалах справи.
Протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття провадження, відповідач відзиву на позовну заяву не надав, із заявами та клопотаннями на адресу суду не звертався.
Відповідно до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи вищезазначене, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Судом встановлено, що ОСОБА_2 як пенсіонер перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до 15.09.2024 року.
ОСОБА_1 є донькою померлого пенсіонера ОСОБА_2 , про що 16 вересня 2024 року складено відповідний актовий запис №3679, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 від 16 вересня 2024 року, виданим Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).
17 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про виплату допомоги на поховання за померлого батька ОСОБА_2 , на підставі статті 53 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як особа, яка здійснила поховання батька.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №0400-010401-8/252777 від 24.12.2024 року позивачеві повідомлено, що відсутні підстави для виплати допомоги на поховання на померлого пенсіонера, оскільки в заяві на призначення пенсії від 22.08.1994 року ОСОБА_2 вказав дату народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , а при зверненні в даних позивачем документів на поховання містяться розбіжності з наявними документами в пенсійній справі, а саме в свідоцтві про смерть ОСОБА_2 зазначено дату народження - ІНФОРМАЦІЯ_3 .
ОСОБА_1 вважає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 допомоги на поховання померлого пенсіонера ОСОБА_2 , оскільки після смерті батька - ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про смерть, в якому зазначено дату народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , нарахування та виплата пенсії ОСОБА_2 була припинена, у зв`язку з чим представник позивача звернулася через систему «Електронний суд» до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV.
Згідно з статтею 53 Закону № 1058-IV у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про поховання та похоронну службу» від 10.07.2003 №1102, поховання померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого. Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого поховання померлого здійснюється чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком), іншою особою, яка зобов`язалася поховати померлого.
Виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка зобов`язалася поховати померлого, в установленому законодавством порядку в день звернення видаються: лікарське свідоцтво про смерть - закладом охорони здоров`я; свідоцтво про смерть та довідка про смерть - відділом державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчим органом сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад, консульською установою чи дипломатичним представництвом України. Зазначені документи можуть надаватися за дорученням виконавця волевиявлення померлого або особи, яка зобов`язалася поховати померлого, іншій юридичній чи фізичній особі.
Статтею 12 Закону України «Про поховання та похоронну службу» визначено, що особа, яка зобов`язалася поховати померлого, на підставі свідоцтва про смерть звертається згідно із статтею 8 цього Закону до сільського голови або ритуальної служби з приводу укладення відповідного договору-замовлення на організацію та проведення поховання. Ця особа має право вибирати виконавців послуг серед суб`єктів господарської діяльності, які уклали договори із сільським головою або ритуальною службою про надання цих послуг. Ритуальні послуги надаються за плату згідно з договором-замовленням, крім випадків, передбачених законом. Виконавець може надавати ритуальні послуги, визначені необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг. Цей перелік затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.
Згідно з статтею 13 Закону України «Про поховання та похоронну службу» виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка зобов`язалася поховати померлого, надається допомога на поховання. Розмір допомоги на поховання та порядок її надання виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка зобов`язалася поховати померлого, встановлює Кабінет Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Розмір допомоги на поховання не може бути меншим за розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.
Аналізуючи наведені норми законодавства, суд зазначає, що у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті. Тобто, виплата вказаної допомоги відповідно до вимог статті 53 Закону №1058-IV пов`язується з фактом поховання.
Так, питання щодо подання та оформлення документів для призначення відповідної виплати врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1.
Форма заяви встановлена Додатком №7 до Порядку №22-1.
Пунктом 5.2 Порядку №22-1 унормовано, що заява про виплату допомоги на поховання та необхідні документи працівником структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, приймаються у порядку, передбаченому пунктом 4.2 розділу IV цього Порядку, та засобами програмного забезпечення передаються для опрацювання до структурного підрозділу з питань виплати пенсій органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.
Спір у цій справі виник у зв`язку з тим, що відповідач посилається на розбіжності в даті народження ОСОБА_2 , яка зазначена в його заяві про призначення пенсії, та в свідоцтві про смерть.
Суд звертає увагу на наступне.
Згідно штампу в паспорті громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області від 03.11.2005 року місце проживання ОСОБА_2 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 з 26.12.1988 року.
У картці фізичної особи платника податків, видано ДПІ у Красногвардійському районі 30.09.2009 року ОСОБА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , одержав ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , наданий Державною податковою адміністрацією України згідно з даними, заповненими ним в обліковій картці. Дата занесення до Державного реєстру фізичних осіб 11.07.1996.
У свідоцтві про смерть ОСОБА_2 , виданому Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 16 вересня 2024 року зазначено дату народження - ІНФОРМАЦІЯ_5 .
ОСОБА_2 - помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що 16 вересня 2024 року складено відповідний актовий запис №3679, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 від 16 вересня 2024 року, виданим Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).
Отже, при наявності розбіжностей в написанні дати народження померлого пенсіонера " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", оскільки вірним є " ІНФОРМАЦІЯ_7 ", решта персональних даних, наведених в цих документах, (як то ім`я, по батькові, дата і місце народження), в їх сукупності зумовлюють висновок про те, що в цих документах йдеться про одну особу - ОСОБА_2 .
Суд при вирішенні спору по суті також враховує, що саме на підставі свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 від 16 вересня 2024 року, виданого Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), нарахування та виплату пенсії ОСОБА_2 було припинено.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що документи, подані ОСОБА_1 , як донькою померлого пенсіонера, разом з заявою від 17.12.2024 року про виплату допомоги на поховання стосуються саме ОСОБА_2 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебував на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області як отримувач пенсії та помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права, що визначено статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював особливу важливість принципу «належного урядування».
Суд відзначає, що всі документи на ім`я померлого пенсіонера (батька - ОСОБА_3 ) видані компетентними державними органами та заповнені їх посадовими особами, тож ОСОБА_1 не повинна зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на отримання допомоги на поховання свого померлого батька через розбіжності в написанні дати народження.
Відмовляючи у виплаті допомоги на поховання на померлого пенсіонера, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не забезпечило всебічний, повний та об`єктивний розгляд поданих позивачем документів.
Виходячи з цих міркувань, суд доходить висновку, що відмова пенсійного органу у виплаті ОСОБА_1 допомоги на поховання померлого свідчить про прояв надмірного формалізму при розгляді заяви позивача від 17.12.2024 року.
Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .
Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду із позовною заявою сплачено суму судового збору у розмірі 968,96 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією АТ "Таскомбанк" №0957-4689-2433-7866 від 29.06.2025 року.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в виплаті ОСОБА_1 допомоги на поховання померлого ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_3 ) за її заявою від 17.12.2024 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник