Справа № 640/11740/22
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.

Суддів: Беспалова О.О., Вівдиченко Т.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФРЕШ ГРУП" до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

29 липня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОФРЕШ ГРУП" (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Київської митниці (далі - відповідач, апелянт, митний орган) про визнання протиправним та скасування рішення Київської митниці про коригування митної вартості від 28.01.2022 №UA100000/2022/000003/2 та картки відмови від 28.01.2022 №UA100430/2022/000010 у митному оформленні (випуску) товарів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що надані декларантом документи є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару; в рішенні про коригування митної вартості товарів митним органом не було наведено належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці про корегування митної вартості товарів від 28.01.2022 UA100000/2022/000003/2.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови Київської митниці від 28.01.2022 № UA100430/2022/000010 у митному оформленні (випуску) товарів.

Висновки суду мотивовані тим, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість; контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору; визначення відповідачем митної вартості товарів за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування оскаржуваних рішень.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, Київська митниця подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована наступним.

Прослідковується упереджене ставлення суду першої інстанції до митного органу, оскільки прийнято рішення без врахування позиції митного органу (контраргументів зазначених в запереченні); такі дії суду також свідчать про порушення принципів рівності та змагальності сторін, оскільки фактично, прийнято висновки однієї сторони по справі.

Під час здійснення митним органом контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача за ЕМД від 28.01.2022 №UA100430/2022/111324 та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до заявки № 1 до договору № 1301-2022/1 перевізником зазначено ФОП ОСОБА_1 , в той же час відповідно до CMR № 12210-14064 перевізником зазначено іншу особу, а саме ФОП ОСОБА_2 , що не дає перевірити достовірність декларування транспортних витрат; таким чином, не підтверджено числове значення складових митної вартості товарів щодо транспортування до митного кордону України.

Відповідно до ч. 2 до ст. 58 МК України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.

Додаткові документи, надані декларантом, не спростовують вимогу митного органу щодо їх запиту, зокрема, до митного оформлення надано дві видаткових накладні від 19.01.2022 № 20, які мають різний зміст описової частини та підписані лише однією стороною; аналогічна ситуація із заявкою № 1 до договору № 1301-2022/1; у експертному висновкові від 20.01.2022 № Ц-35 в джерелах інформації в мережі Інтернет цінова кон`юктура зазначена лише з країн Польща, Болгарія та Румунія; відсутні відомості щодо товарів, які мають країну походження Нідерланди; додаткові документи надано не в повному обсязі; позивачем документально не підтверджено митну вартість товару - ціну товару та складові митної вартості.

Жодних порушень у застосування ст. 64 МК України, як і обсягу пояснень, які мають бути надані відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості, Київською митницею не допущено; матеріалами справи підтверджується та не спростовується позивачем, що він не звертався до митниці задля отримання письмової інформації на виконання ст. 64 МК України.

Судом першої інстанції залишено поза увагою доводи відповідача, викладені в відзиві на адміністративний позов та не надано належної правової оцінки документам та розбіжностям виявлених митним орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів.

Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2025 та 23.06.2025 відкрито провадження за апеляційною скаргою Київської митниці, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

26.08.2025 позивачем подано відзив на апеляційну скаргу.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 04.01.2021 за №040121/9 укладено контракт, за яким ТОВ "АГРОФРЕШ ГРУП" придбало у Simba Vegetables B.V. (Нідерланди) сільськогосподарську продукції урожаю 2020/2021 років. Опис та кількість зазначається у рахунку, який складається на кожну партію товару.

Відповідно до інвойсу від 14.01.2022 №12929 сторони погодили про поставку товару - капусти білоголової свіжої за ціною 0,29 ЕВРО за 1 кг на загальну суму 6 090,00 ЄВРО.

19.01.2022 для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України товару: капуста білоголова свіжа, декларант позивача подав до Київської митниці електронну митну декларацію №UA 100430/2022/111143. Фактурна вартість товару становить 6 090,00 ЄВРО.

До митної декларації додано: зовнішньоекономічний контракт №040121/9 від 04.01.2021; додаткова угода від 31.12.2021; прайс-лист від 10.01.2022; інвойс від 14.01.2022 №12929; банківський платіжний документ - swift №140122/1539529 від 14.01.2022; експортна декларація 22NLKYE6KPAWLKWD58, автотранспортна накладна №12210-14064, довідка про транспортні витрати №5 від 14.01.2022; сертифікат з перевезення EUR.1 №AF01093621 від 14.01.2022 року; договір про транспортно-експедиційне обслуговування від 13.01.2022; заявка на перевезення вантажу автомобільним транспортом №1 від 13.01.2022; договір про перевезення вантажу №09 від 13.01.2022 року;

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості за електронною митною декларацією від 19.01.2022 № 100430/2022/111143 відповідач дійшов висновку, що документи, які подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості (відомості не підтверджено документально), а саме:

- відповідно до заявки № 1 до договору № 1301-2022/1 перевізником зазначено ФОП ОСОБА_1 , в той же час відповідно до CMR № 12210-14064 перевізником зазначено іншу особу, а саме ФОП ОСОБА_2 , що не дає перевірити достовірність декларування транспортних витрат;

- видаткову накладну № 20 від 19.01.2021 неможливо ідентифікувати з партією товару, що оцінюється, оскільки в ній відсутні відомості про виробника та країну походження/виробництва;

- в контракті від 04.01.2021 № 040121/9 продавцем виступає компанія «SIMBA VEGETABLES B.V.» в особі директора Richard Timmer (1 сторінка), проте контракт та додаток до нього підписаний іншою особою.

Митницею в електронному повідомленні №4265 від 20.01.2022 вказано на розбіжності у поданих документах та запропоновано декларанту подати наступні документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

21.01.2022 позивач надав до митниці пояснення за №2101/1 та долучив видаткову накладну від 19.01.2022 № 20, експертний висновок від 20.01.2022 № Ц-35; пояснення щодо повторного відправлення з коректними даними копії зовнішньоекономічного контракту від 04.01.2021 №040121/9; пояснення з приводу витрат на перевезення вантажу.

28.01.2022 Київською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA100000/2022/000003/2, де в графі 33 зазначено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості та містять розбіжності, які наведені вище у повідомленнях митниці.

Митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, а саме на рівні товару № 1 - МД від 26.01.2022 № UA209140/2021/6183 (вартість згідно джерела інформації - 0,5 дол. США/кг).

У зв`язку з цим позивачу було відмовлено у митному оформленні митної декларації, про що прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100430/2022/000010.

Не погоджуючись із прийнятим Київською митницею рішенням про коригування митної вартості товарів та картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів ТОВ "АГРОФРЕШ ГРУП" звернулося із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами першою та другою статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).

Статтею 53 МК України визначено перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

Відповідно до частини першої цієї статті у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною першою статті 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина друга статті 54 МК України).

За змістом частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно зі статтею 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях (постанови від 19 лютого 2019 року у справі № 804/1316/16, від 12 березня 2019 року у справі № 826/2313/16, від 27 березня 2020 року у справі № 540/2605/18, від 06 травня 2020 року у справі № 140/1713/19, від 25 листопада 2020 року у справі № 1.380.2019.001657, від 15 квітня 2021 року у справі № 804/14964/15) звертав увагу на те, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковим, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти подальших дій, спрямованих на визначення дійсної митної вартості товарів.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Необхідність витребовування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Водночас повноваження контролюючого органу витребовувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, які передбачені статтею 53 МК України. Не надання декларантом витребовуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Неподання декларантом документів, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, не тягне для нього безумовних негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише в тому разі, коли у митниці будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість (постанова Верховного Суду від 20 березня 2020 року у справі № 480/4423/18).

Отже, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Зі спірного рішення про коригування митної вартості товарів вбачається, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не визнана митним органом у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості та містять розбіжності, які наведені у повідомленнях митниці, а саме:

- до митного оформлення надано дві видаткові накладні від 19.01.2022 № 20, які мають різний зміст описової частини та підписані лише однією стороною; аналогічна ситуація із заявкою № 1 до договору № 1301-2022/1;

- у експертному висновку від 20.01.2022 № Ц-35 в джерелах інформації у мережі Інтернет цінова кон`юктура зазначена лише з країн Польща, Болгарія та Румунія; відсутні відомості щодо товарів, які мають країну походження Нідерланди;

- додаткові документи надано не в повному обсязі.

За доводами апелянта, позивачем не підтверджено числового значення складових митної вартості товарів щодо транспортування до митного кордону України, скільки відповідно до заявки № 1 до договору № 1301-2022/1 перевізником зазначено ФОП ОСОБА_1 , в той же час відповідно до CMR № 12210-14064 перевізником зазначено ФОП ОСОБА_2 , що не дає перевірити достовірність декларування транспортних витрат.

У контексті означеного судова колегія враховує, що Верховний Суд в постанові від 07 травня 2020 року у справі №400/2922/18 виснував, що митним законодавством не визначено вид доказів, яким повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом підтвердження розміру витрат на перевезення імпортованих товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, довідка про транспортні витрати №5 від 14.01.2022 в достатній мірі підтверджує витрати на перевезення заявлених ТОВ "АГРОФРЕШ ГРУП" товарів.

Також, статтею 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" передбачено, що перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні.

Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України.

Статтею 9 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956 передбачено, що вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником. Отже, CMR є документом, який доводить факт укладення договору на автомобільне перевезення вантажу.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про транзит вантажів», перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, а саме міжнародною автомобільною накладною (CMR).

Згідно з поясненнями позивача, ФОП ОСОБА_1 є експедитором (перевізником), який за договором про перевезення вантажу №09 від 13.01.2022 року виступає посередником між безпосереднім перевізником ФОП ОСОБА_2 , дані якого зазначені CMR № 12210-14064. Крім того, позивачем на вимогу митниці надіслано додатково коректну копію зовнішньоекономічного контракту №040121/9 від 04.01.2021 з підписами уповноважених осіб сторін.

Належність та достатність вищенаведених документів відповідачем не спростовується.

Також апелянт наголошує на тому, що з поданих позивачем документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.

В межах таких доводів судова колегія враховує відсутність конкретизації виду документу, що за позицією відповідача, вплинув на неможливість підтвердження митної вартості товарів згідно заявленого методу.

Також апелянт стверджує, що надані декларантом додаткові пояснення та документи не спростували вимогу митного органу щодо їх запиту. Зокрема апелянт наполягає на тому, що до митного оформлення надано дві видаткові накладні від 19.01.2022 № 20, які мають різний зміст описової частини та підписані лише однією стороною; аналогічна ситуація із заявкою № 1 до договору № 1301-2022/1; у експертному висновку від 20.01.2022 № Ц-35 в джерелах інформації у мережі Інтернет цінова кон`юктура зазначена лише з країн Польща, Болгарія та Румунія; відсутні відомості щодо товарів, які мають країну походження Нідерланди; додаткові документи надано не в повному обсязі.

Надаючи оцінку наведеним доводам, суд враховує, що податкова накладна №20 від 19.01.2022 не стосується партії товару, що вказана у спірній митній декларації. Як стверджує позивач, вказана накладна подана ним на вимогу митного органу з метою підтвердження вартості подібного товару у попередніх поставках, а також вартості товару при здійсненні торгівельних операцій на внутрішньому ринку України.

В частині зауважень апелянта до експертного висновку від 20.01.2022 № Ц-35 суд враховує, що відповідно до статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 24.11.2020 у справі №260/1358/18 експертне дослідження іншої установи, зроблене за заявою декларанта, може бути доказом визначальних характеристик товару для його класифікації згідно з УКТ ЗЕД нарівні з експертним дослідженням спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, чи його відокремленого підрозділу; оцінка такого експертного дослідження здійснюється судом за правилами оцінки доказів, визначених статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до частини другої статті 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України.

Втім, за змістом апеляційної скарги відповідачем не обґрунтовано підстав відхилення експертного висновку Київської ТПП від 20.01.2022 № Ц-35.

Відхиленню також підлягають покликання апелянта на надання позивачем додаткових документів не в повному обсязі, оскільки відповідно до статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації. Тобто, надання додаткових документів є правом декларанта, а не обов`язком.

Суд враховує подання позивачем пояснень від 21.01.2022 та долучення додаткових документів: видаткової накладної від 19.01.2022 № 20; експертного висновку від 20.01.2022 № Ц-35; пояснень щодо повторного відправлення з коректними даними копії зовнішньоекономічного контракту від 04.01.2021 №040121/9; пояснень з приводу витрат на перевезення вантажу.

За змістом спірного рішення від 28.01.2022 UA100000/2022/000003/2 та апеляційної скарги відповідач не вказує конкретний перелік документів, відсутність яких слугувала підставою для коригування митної вартості товару.

Таким чином, доводи апелянта про те, що позивачем документально не підтверджено митну вартість товару (ціну товару та складові митної вартості), не є спроможними.

Щодо застосування резервного методу визначення митної вартості товару, судом враховано наступне.

У постанові від 25 лютого 2020 року по справі №260/718/19 Верховний Суд зауважив, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованою особою та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що заявлялись до митного оформлення чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Наявність в інформаційних базах даних митниці інформації про те, що у попередні періоди аналогічні чи подібні товари були оформлені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність визначення митної вартості декларантом, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Також, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 13 січня 2022 року у справі № 520/11061/2020, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів. Резервний метод повинен ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях і це обґрунтування повинне бути підтвердженим у рішенні про коригування митної вартості.

Разом з тим, у оскаржуваному рішенні про коригування заявленої митної вартості інші дані, крім номера та дати митної декларації (від 26.01.2022 №UA209140/2021/6183), яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, відсутні (а.с.57).

Щодо доводів апеляційної скарги про упереджене ставлення суду першої інстанції до митного органу, колегія суддів наголошує, що апелянтом не наведено жодного доказу, що суддя по справі проявляв будь-яку прихильність чи упередженість під час розгляду даної справи.

Резюмуючи усе вищевикладене, колегія суддів вважає, що позивачем подано до митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом. Натомість, відповідачем не підтверджено належними доводами та доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 195, 243, 250, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Київської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов

Т.Р. Вівдиченко