Справа № 280/6470/25
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

15 вересня 2025 року Справа № 280/6470/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 («В. Меламед. Юридичний офіс (Ізраїль Україна)» АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Приходська, 58, м. Запоріжжя, 69095, ) про визнання незаконною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - відповідач), в якій позивач (з урахуванням уточненої позовної заяви) просить суд визнати постанову про закінчення виконавчого провадження від 30 червня 2025 року № 76614455 - незаконною та скасувати її, а також зобов`язати відповідача відновити провадження.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 30 червня 2025 року винесена передчасно, за відсутності доказів, які б підтверджували факт належного повного виконання судового рішення боржником та є такою, що порушує права стягувача у виконавчому провадженні та підлягає скасуванню. Позовну заяву просить задовольнити.

Ухвалою суду від 29 липня 2025 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку із її невідповідністю вимогам статей 160, 287 КАС України та не сплатою судового збору.

05 серпня 2025 року представником позивача усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою судді від 05 серпня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/6470/25 за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання незаконною та скасування постанови, продовжено строк розгляду адміністративної справи № 280/6470/25 на двадцять днів. Також, вказаною ухвалою судді від відповідача витребувано належним чином засвідчену копію виконавчого провадження № 76614455, в тому числі постанови про закінчення виконавчого провадження.

Відповідач не погодився із заявленими позовними вимогами та подав до суду разом із витребуваними документами через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» відзив на позов, в обґрунтування якого вказує про те, що після пред`явлення виконавчого листа у справі № 280/911/24 відкрито виконавче провадження № 77614455, а не № 76614455, як вказує у позові представник позивача. Окрім того вказує, що не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження. Вказує, що виконуючи рішення суду державний виконавець не має повноважень встановлювати правильність проведення розрахунку пенсії органом Пенсійного фонду України, оскільки такою компетенцією наділений лише суд. Державний виконавець має повноваження перевіряти правильність нарахування пенсії, її складових, стажу для обрахунку пенсії, тощо, лише у разі якщо у рішенні суду була зазначена чітка вказівка для органу Пенсійного фонду України, яким чином слід розраховувати складові пенсійного забезпечення особи. У зв`язку із тим, що рішення у справі № 280/911/24 фактично виконано, в задоволенні позову просить відмовити.

26 серпня 2025 року від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив у якій вказано про очевидність нарахування згідно розрахунків пенсії компенсації втрати частини доходів з огляду на дату виплати пенсії лише за період з 01 січня 2025 року по 31 травня 2025 року, а не з 07 жовтня 2009 року. Окрім того, вказує, що з урахуванням положень статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець мав перевірити розрахунок органу пенсійного фонду, здійсненого на виконання судового рішення у справі № 280/911/24. Також, вказує, що державний виконавець мав право залучити для здійснення такого розрахунку відповідного експерта. Окрім того, вказує, що виконавче провадження закінчено без надання доказів на підтвердження факту перерахування коштів на картковий рахунок позивача, що хоч якось могло б свідчити про виконання судового рішення у справі № 280/911/24. Позовну заяву просить задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.

Судом встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року у справі №280/911/24, яке набрало законної сили 24 вересня 2024 року:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо встановлення в рішенні (протоколі) №88 від 18 квітня 2023 року про перерахунок пенсії ОСОБА_1 в графі особливості - «не підлягають МП, признач. за ріш.суду в тверд. розм. - з 07 жовтня 2009 року по довічно; призначення за рішенням суду - з 07 жовтня 2009 року по довічно»;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 07 жовтня 2009 року без застосування особливості - «не підлягають МП, признач. за ріш.суду в тверд. розм. - з 07 жовтня 2009 року по довічно; призначення за рішенням суду - з 07 жовтня 2009 року по довічно», з урахуванням автоматичного перерахунку на дату нарахування до виплати, відповідно до частини 1 статті 28, частини 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з проведенням компенсації втрати частини доходу, із врахуванням раніше виплачених сум.

31 жовтня 2024 року представником позивача одержано виконавчі листи у справі № 280/911/24, які в подальшому пред`явлено до виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), у зв`язку із чим державним виконавцем 27 березня 2025 року відкрито виконавче провадження № 77614455 з примусового виконання виконавчого листа № 280/911/24, що свідчить про допущення представником описки в частині зазначення номеру виконавчого провадження, яке було пред`явлено внаслідок пред`явлення до виконання вищезазначеного виконавчого листа під час звернення до суду із даним позовом.

Згідно відзиву на позов, ГУ ПФУ у Запорізькій області листом від 30 травня 2025 року повідомило державного виконавця про те, що на виконання рішення суду по справі № 280/911/24 органом пенсійного фонду проведено перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 та за період з 07 жовтня 2009 року по 31 грудня 2024 року донарахована пенсія у сумі 247505,51 грн. Крім того, на виконання рішення суду стягувачу нарахована компенсація втрати частини доходу у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії у сумі 16741,96 грн. Донарахована пенсія (247505,51 грн), сума компенсації (16741,96 грн) та сума пенсії за період з 01 січня 2025 року по 31 травня 2025 року (11805,00 грн.= 2361,00 грн. х 5 місяців) перераховані у травні 2025 року на розрахунковий рахунок стягувана, відкритий в AT «Ощадбанку.

З огляду на вказаний лист, 30 червня 2025 року, керуючись вимогами пункту 9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 77614455.

Вважаючи винесення постанови про закінчення вищезазначеного виконавчого провадження передчасною та такою, що винесена за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання, позивач через свого представника звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 129-1 Конституції України установлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення повинно бути виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).

За позицією Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є одним із аспектів права на суд.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012).

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За приписами пункту 2 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Відповідно до положень частини першої статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до статті 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина 1). Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (пункт 1); з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (пункт 3); звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення (пункт 10); здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно статті 39, статті 40, статті 41 Закону №1404 виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (пункт 9).

У разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Аналіз наведених вище норм закону дозволяє зробити висновок, що закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII можливе виключно у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У справі, що розглядається, судове рішення, яке примусово виконується, містить зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 07 жовтня 2009 року без застосування особливості - «не підлягають МП, признач. за ріш.суду в тверд. розм. - з 07 жовтня 2009 року по довічно; призначення за рішенням суду - з 07 жовтня 2009 року по довічно», з урахуванням автоматичного перерахунку на дату нарахування до виплати, відповідно до частини 1 статті 28, частини 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з проведенням компенсації втрати частини доходу, із врахуванням раніше виплачених сум.

Водночас при цьому, державний виконавець зобов`язаний вживати усіх заходів, необхідних для своєчасного виконання судового рішення в повному обсязі. Для досягнення цієї мети наділений широким обсягом повноважень, в тому числі витребовувати у боржника належні та достатні докази на підтвердження факту виконання вимог виконавчого документа, а також застосовувати штрафні санкції у випадку, якщо боржник не виконує рішення без поважних причин.

У постановах Верховного Суду від 13 грудня 2022 року у справі №340/5200/21, від 08 грудня 2022 року у справі №457/359/21, від 27 березня 2019 року у справі №750/9782/16-а, від 7 серпня 2019 року у справі №378/1033/17, від 4 вересня 2019 року у справі №286/1810/17, від 7 жовтня 2020 року у справі №461/6978/19, від 25 листопада 2020 року у справі №554/10283/18, від 13 грудня 2021 року у справі №520/6495/2020 сформовано висновок, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Отже відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний здійснити всі необхідні заходи для перевірки його виконання у повному обсязі.

Також, необхідно зазначити, що виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.

Так, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Також ЄСПЛ констатував, що невиконання рішення є втручанням у право особи на мирне володіння майном, викладене у першому реченні пункту 1 статті 1 Протоколу № 1 Конвенції (справи «Войтенко проти України», «Горнсбі проти Греції»).

Крім того, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у разі, якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс («Піалопулос та інші проти Греції», «Юрій Миколайович Іванов проти України», «Горнсбі проти Греції»).

У справах «Шмалько проти України», «Іммобільяре Саффі проти Італії» ЄСПЛ констатував, що невиконання судового рішення не може бути виправданим внаслідок недоліків законодавства, які унеможливлюють його виконання. Державні органи не можуть посилатися і на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань (Рішення у справа «Сук проти України» та інші).

Відповідно до рекомендацій, викладених у Висновку Консультативної ради Європейських суддів № 13 (2010) «Щодо ролі суддів у виконанні судових рішень» КРЄС вважає, що в державі, яка керується верховенством права, державні органи, насамперед, зобов`язані поважати судові рішення і якнайшвидше реалізувати їх. Сама думка, що державний орган може відмовитися від виконання рішення суду, підриває концепцію примата права. Виконання рішення повинно бути справедливим, швидким, ефективним і пропорційним. Тому для цього мають бути забезпечені необхідні кошти. Чіткі правові норми повинні визначати доступні ресурси, відповідальні органи та відповідну процедуру їх розподілу.

Так, 30 червня 2025 року, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Біланом Д.Г. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 77614455, якою встановлено, що ГУ ПФУ в Запорізькій області проведено перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 та за період з 07 жовтня 2009 року по 31 травня 2025 року, компенсацію втрати частини доходів на виконання судового рішення у справі № 280/911/24. Також встановлено, що кошти позивачу перераховані у травні 2025 року на його розрахунковий рахунок, відкритий в AT «Ощадбанку.

При цьому, з листа ГУ ПФУ в Запорізькій області № 0800-0801-5/53206 від 30 травня 2025 року, на підставі якого старшим державним виконавцем закінчено виконавче провадження № 77614455, вбачається лише констатація факту донарахування пенсії в розмірі 247 505,51 грн., та нарахування суми компенсації втрати частини доходу с розмірі 16 741, 96 грн.

Але, наведений лист ГУ ПФУ в Запорізькій області та додатки не містять доказів (інформації) виконання судового рішення в повному обсязі щодо автоматичного перерахунку на дату нарахування до виплати у відповідності до частини 1 статті 28, частини 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Нарахування компенсації втрати частини доходу не містить періоду за який вона нарахована.

Відсутність вказаних доказів у виконавчому проваджені позбавляє можливості встановити об`єм вчинених ГУ ПФУ в Запорізькій області дій стосовно виконання рішення суду по справі № 280/911/24.

Вказане свідчить про невиконання рішення суду по справі № 280/911/24 в повному обсязі.

Тобто, закінчення виконавчого провадження № 77614455 старшим виконавцем здійснено на підставі листа ГУ ПФУ в Запорізькій області від 30 травня 2025 року без отримання, перевірки відповідних доказів на підтвердження факту виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі № 280/911/24. Доказів протилежного представником відповідача до суду не надано.

Також, суд враховує, що матеріали справи не містять (та відповідачем до суду також не надано) доказів вчинення державним виконавцем всіх вичерпних заходів з метою перевірки реального виконання рішення суду у справі № 280/911/24 у повному обсязі, що в свою чергу, свідчить про невжиття державним виконавцем всіх вичерпних заходів з метою реального виконання рішення суду у повному обсязі та вказує на передчасність висновку про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження № 77614455 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII.

Суд погоджується із доводами представника відповідача про те, що державний виконавець має повноваження перевіряти правильність нарахування пенсії, її складових, стажу для обрахунку пенсії, тощо, лише у разі якщо у рішенні суду зазначена чітка вказівка для органу Пенсійного фонду України, яким чином слід розраховувати складові пенсійного забезпечення особи.

Саме вказаного обов`язку відповідач не вчинив, оскільки у виконавчому листі № 280/911/24 від 31 жовтня 2024 року визначено зобов`язання автоматичного перерахунку на дату нарахування та виплати у відповідності но конкретних норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з огляду на вказане, з метою захисту прав позивача, суд приходить до висновку, що ефективним способом захисту прав позивача є скасування постанови про закінчення виконавчого провадження № 77614455 від 30 червня 2025 року, оскільки остання прийнята передчасно й за відсутності повного виконання судового рішення.

Окрім того, суд зауважує, що відповідно до частини 1 статті 41 Закону №1404-VIII, у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Враховуючи вищезазначене, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження тягне за собою обов`язок державного виконавця відновити виконавче провадження не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення про скасування постанови виконавця про закінчення виконавчого провадження.

Враховуючи відсутність підстав вважати, що державним виконавцем у встановлений законом строк не будуть вчинені дії, визначені статтею 41 Закону №1404-VIII, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову в частині зобов`язання відповідача відновити провадження та наявність підстав про задоволення позовних вимог шляхом скасування постанови про закінчення виконавчого провадження № 77614455 від 30 червня 2025 року

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 287 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 30 червня 2025 року про закінчення виконавчого провадження № 77614455.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса).

Рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду у строк згідно з частиною 6 статті 287 КАС України, а саме: протягом 10 днів з дати проголошення (підписання).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Рішення виготовлено в повному обсязі 15 вересня 2025 року.

Суддя Д.В. Татаринов