Справа № 280/926/25
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2025-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 серпня 2025 року м. Дніпросправа № 280/926/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Кругового О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 березня 2025р. (суддя Лазаренко М.С) в адміністративній справі №280/926/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду її рапорту про звільнення з військової служби та зобов`язати відповідача розглянути її рапорт про звільнення з військової служби за сімейними обставинами по суті, та надати письмову відповідь за результатом розгляду рапорту;

- зобов`язати відповідача прийняти рішення про погодження її рапорту та прийняти рішення про звільнення її з військової служби за контрактом.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що ОСОБА_1 зверталася до відповідача із рапортом про звільнення з військової служби на підставі пп. «г» пункту 3 ч. 5 ст. 26 Закону «Про військовий обов`язок і військову службу». Відповідачем рапорт не розглянуто та з військової служби її не звільнено.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 р., ухваленим за результатами розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити її позов в повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що ОСОБА_1 має безумовне право на звільнення з військової служби за сімейними обставинами згідно з підпунктом «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", оскільки самостійно виховує дитину віком до 18 років. На початок 2025 р. рапорт ОСОБА_1 про звільнення військової служби так і не був розглянутий по суті і вона фактично залишалася в статусі військовослужбовця. Суд зосередив увагу на тому, що ОСОБА_1 відсутня на службі та нібито не подала рапорт особисто безпосередньому командиру. Як зазначив суд на час виникнення спірних правовідносин діяли відомчі акти МОУ, які регулюють процедуру звільнення військовослужбовців у особливий період, а саме наказ МОУ №40 від 31 січня 2024 р. та Указ Президента України "Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" від 10 грудня 2008 р. №1153/2008. На підставі аналізу вказаних норм суд дійшов висновку, що подання військовослужбовцем рапорту про звільнення з військової служби повинно

відбуватися особисто. Рапорт на звільнення був підписаний та складений самою ОСОБА_1 , однак судом не було враховано, що жоден із вищенаведених документів не забороняв подання рапорту на ім`я командира засобами поштового зв`язку. Також вказані нормативно правові акти не визначають обов`язку військовослужбовця бути присутнім за місцем дислокації військової частини під час подання рапорту. Крім того, судом не враховано, що в наказом МОУ №531 від 06 серпня 2024 р. затверджено "Порядок організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України". Відповідно до цього Порядку рапорт може подаватися як в усній, так і в письмовій формі, у тому числі поштовим відправленням або електронною поштою. 08 серпня 2024 р. було повторно направлено на адресу Військової частини НОМЕР_1 оригінал рапорту ОСОБА_1 з усіма документами. Коли командування Військової частини НОМЕР_1 ініціювало питання про кримінальне переслідування ОСОБА_1 за ст.408 КК України дезертирство, вона була офіційно встановлена та опитана слідчими ДБР, добровільно надала всі документи і пояснення, що підтверджують поважність причин її відсутності у частині. Фактична дислокація Військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , що районом проведення бойових дій. В цих умовах вимога командування про особисте прибуття позивачки для подання рапорту чи проходження процедур звільнення не тільки не ґрунтується на законі, але й суперечить елементарним міркуванням безпеки та принципам гуманності, оскільки вона є матір`ю малолітньої дитини.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі.

ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 .

Довідкою КНП «Міська клінічна лікарня м. Слов`янську» Слов`янської міської ради від 29 серпня 2022 р. встановлено у ОСОБА_1 вагітність вісім тижнів, загрозу викидню та необхідність стаціонарного лікування.

В матеріалах справи міститься направлення позивачки до КНП «Пологовий будинок №3» ЗМР на стаціонарне лікування та обстеження без номеру та дати, завірене гербовою печаткою, підписом ТВО начальника медичної служби та командиром Військової частини НОМЕР_1 .

Як вбачається з витягу із наказу від 22 жовтня 2022 р. №1390 командира Військової частини НОМЕР_1 стосовно позивачки було проведено службове розслідування, яким встановлено самовільне залишення військової частини.

Відповідно до рапорту командира НОМЕР_2 механізованого батальйону від 13 жовтня 2022 р. № 4781/1 стало відомо, що старший солдат ОСОБА_1 , стрілець - помічник гранатометника 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 відповідно до направлення начальника медичної служби від 30 серпня 2022 р. № 2391 та згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30 серпня 2022 р. № 243 вибула до комунального некомерційного підприємства "Пологовий будинок №3" міста Запоріжжя для лікування. Станом на 13 жовтня 2022 р. ОСОБА_1 до розташування Військової частини НОМЕР_1 не повернулася та документів, що підтверджують її шпиталізацію не надала. В телефонній розмові ОСОБА_1 повідомила, що у зв`язку із вагітністю відмовляється повертатися до розташування Військової частини НОМЕР_1 , розташованого в АДРЕСА_1 .

В подальшому, позивачка проходила огляди в КНП «Міська лікарня №8» Запорізької міської ради, де їй було виписано медичний висновок від 31 січня 2023 р. про тимчасову непрацездатність у зв`язку із вагітністю та пологами.

03 квітня 2023 р. ОСОБА_1 народила дитину ОСОБА_2 що підтверджується свідоцтвом про народження дитини НОМЕР_3 . Дані про батька в свідоцтві про народження дитини ОСОБА_3 , записані на підставі ст. 135 СК України, що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану № 1.

28 березня 2024 р. позивачкою засобами поштового зв`язку (трекер АТ «Укрпошта» №440) направлено Військовій частині НОМЕР_1 на адресу: АДРЕСА_1 рапорт про звільнення з військової служби у зв`язку із народженням дитини, до якого додано: оригінал рапорту; нотаріально посвідчена копія паспорту ОСОБА_1 ; нотаріально посвідчена копія свідоцтва про народження НОМЕР_3 ; копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №1; копія довідки про вагітність ОСОБА_1 (5-6 тижнів); копія медичного висновку про вагітність та пологи ОСОБА_1 № 7864-Н8ВС-НАХТ-РХ48; копія обмінної карти пологового будинку ОСОБА_1 1999 р.н.; копію військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 .

Зазначене поштове відправлення отримано не було, про що свідчить надана до матеріалів справи копія конверту з ярликом АТ «Укрпошта».

09 квітня 2024 р. на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 представником позивача - адвокатом Вертелецьким М.О. направлено копію рапорту Майбороди А.О. від 28 березня 2024 р. з додатками.

17 травня 2024 р. засобами електронного зв`язку представником позивача адвокатом Вертелецьким М.О. подано скаргу до ОК «Схід», в якій заявлено вимоги щодо проведення перевірки підстав не розгляду Військовою частиною НОМЕР_1 рапортів ОСОБА_1 щодо її звільнення та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби на підставі абз. 7,8,10 підпункту «г» пункту 3 ч. 5 ст. 26 Закону «Про військовий обов`язок і військову службу».

Листом від 23 травня 2024 р. №1314/2/56/111/6030 Військова частина НОМЕР_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ») повідомила представника позивачки про те, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 351 від 15 грудня 2022 р. ОСОБА_1 рахується як така, що самовільно залишила військову частину. Запропоновано звернутися безпосередньо до Військової частини НОМЕР_1 .

Представником позивача 10 липня 2024 р. направлено скаргу до Генерального штабу Збройних Сил України на бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 та ОК « ІНФОРМАЦІЯ_2 » щодо не розгляду рапорту на звільнення позивачки та не розгляду скарги адвоката по суті.

На адресу адвоката Вертелецького М.О. надійшов лист командира Військової частини НОМЕР_1 від 26 серпня 2024 р. №5011 в якому повідомлено, що 12 липня 2024 р. було отримано від Генерального штабу Збройних Сил України скаргу адвоката. ОСОБА_1 не повернулась до розташування з лікування та рахується такою що самовільно залишила військову частину. Рапорт подано із порушенням Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 30 січня 2024 р. № 40, а саме не надано оригіналів (або належним чином посвідчених копій) документів, що підтверджують підстави звільнення та із порушенням підпорядкованості (не по команді).

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність протиправної бездіяльності відповідача щодо не розгляду рапорту позивачки про звільнення з військової служби, оскільки рапорт не було подано нею особисто. Також звільнення є неможливим у зв`язку з її відсутністю на військовій службі.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.

Спеціальним нормативно-правовим актом, що визначає порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі є Указ Президента України "Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" від 10 грудня 2008 р. №1153/2008 (далі Положення №1153/2008).

У відповідності до п. 35 Положення контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби (крім випадку, передбаченого пунктом 195 цього Положення), протягом строку проведення мобілізації та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації - на підставах, передбачених пунктом 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Пунктом 233 Положення визначено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

Наказом МОУ №531 від 06 серпня 2024 р. затверджено "Порядок організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України", який передбачає подання рапорту в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах, а також засобами поштового зв`язку.

Аналіз Положення №1153/2008 та Наказу МОУ №531 від 06 серпня 2024 р. свідчить про можливість подання рапорту засобами поштового зв`язку.

Як вбачається із наявних в матеріалах справи письмових доказів, на адресу адвоката Майбороди А.О. надіслано лист командира Військової частини НОМЕР_1 від 26 серпня 2024 р. №5011. В листі вказано, що 12 липня 2024 р. було отримано від Генерального штабу Збройних Сил України скаргу щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 , який подано із порушенням Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 30 січня 2024 р. № 40, а саме не надано оригіналів (або належним чином посвідчених копій) документів, що підтверджують підстави звільнення та із порушенням підпорядкованості (не по команді). ОСОБА_1 не повернулася з лікування до розташування Військової частини НОМЕР_1 .

Доказів того, що на адресу ОСОБА_1 направлена відповідь за результатом розгляду відповідачем питання, порушеного нею у рапорті від 28 березня 2024 р. та доданих до нього документів, відповідачем суду не надано. При цьому, повідомлення адвоката не можна ототожнювати із відповіддю на рапорт.

Наведені вище докази свідчать про те, що відповідачем допущена бездіяльність, яка полягає у не розгляді рапорту позивачки про звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону «Про військовий обов`язок і військову службу».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав, визначених статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України для скасування оскарженого рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 р. в адміністративній справі №280/926/25 - скасувати та ухвалити нове рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не розгляді рапорту ОСОБА_1 від 28 березня 2024 р. про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону «Про військовий обов`язок і військову службу».

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 28 березня 2024 р. про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону «Про військовий обов`язок і військову службу».

У задоволенні решти позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 26 серпня 2025 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Н.П. Баранник

суддя О.О. Круговий