Справа № 627/609/25
Суддя: Бугаєнко І. В.
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 627/609/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2025 с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Бугаєнко І.В.,

за участі секретаря В`юнник В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в с-щі Краснокутську Харківської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача Гайворонський Олександр Анатолійович, до Головного управління Національної поліції в Харківській області, третя особа: ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника Гайворонського О.А. звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просить: 1) скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5077776 від 26 червня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч 1 ст. 121 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.; 2) провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; 3) судові витрати по справі, які складаються із судового збору, стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 5077776 від 26 червня 2025 року, яку виніс поліцейський СПД № 1 (смт Краснокутськ) Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області старший сержант поліції Пушкар Дмитро Володимирович, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ПОЗИВАЧ) було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., з огляду на те, що «26.06.2025 року о 23 год. 09 хв. позивач керував автомобілем ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , у якого відсутні задні бризковики, які передбачені конструкцією, чим порушив п. 31.4.7.е. ПДР керував ТЗ у якого відсутні передбачені конструкцією бампер або задній захисний пристрій». Сторона позивача вважає дії поліцейського Пушкаря Д.В. протиправними, а оскаржувану постанову серія ЕНА № 5077776 від 26.06.2025 незаконною, безпідставною, та такою, що винесена з грубим порушенням Конституції України та законів України, та вважають, що постанова підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

У позові зазначено, що згідно з відеозаписом, наданим СПД № 1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, дії, щодо зупинки транспортного засобу під керуванням позивача, витребування документів, та складання постанови проводив поліцейський СПД № 1 (смт Краснокутськ) Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області старший сержант поліції Пушкар Дмитро Володимирович, який при зупинці транспортного засобу в порушення ч. 3 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", не назвав себе та не надав для огляду службове посвідчення, чим порушив право позивача, яке полягає в тому, що водій має право знати, хто його зупинив і вимагати пред`явлення документів, що посвідчують особу поліцейського. Зазначає, що після зупинки водію було повідомлено про те, що у нього відсутні задні захисні пристрої, але не повідомлено номери порушених пунктів ПДР, та були витребувані документи позивача, а саме: водійське посвідчення, документи на транспортний засіб тощо. Поліцейським не було роз`яснено права та обов`язки позивача та не було запропоновано надати будь-які пояснення з метою встановлення позиції позивача, тобто з приводу зупинки транспортного засобу та порушення правил ПДР, що є грубим порушенням чинного законодавства. Також, поліцейським було проведено відеозйомку та відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити дані про технічний засіб, яким було здійснено фото- чи відео зйомку, але всупереч чинному законодавству вказана інформація в постанові відсутня.

Представник позивача зазначає, що 26.06.2025 року поліцейський при розгляді постанови, проігнорував вимоги п.п. 4, 5 ст. 278 КУпАП, та відповідно до п. 5 розділу III ІНСТРУКЦІЇ № 1376 не встановив чи є взагалі додаткові матеріали, які необхідні для вирішення справи, не вислухав пояснення позивача та, відповідно, не з`ясував чи має якісь клопотання позивач щодо складання відносно останнього постанови про вчинене адміністративне правопорушення, не зазначив у постанові, що позивач не має клопотань та те, що додаткові матеріали відсутні.

Крім того, у позові зазначено, що беручи до уваги викладене вище, враховуючи відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів умисного вчинення позивачем правопорушення, оскільки він та свідки ніяких пояснень не надали, поліцейський, рухаючись на службовому автомобілі назустріч позивачу, не міг побачити, що позаду автомобіля є несправності у вигляді відсутності заднього захисного пристрою, на відео відсутня фіксація виявленого порушення. За відсутності доказів невиконання позивачем п. 31.4.7.е ПДР, сторона позивача вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП.

16.07.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву представника позивача Головного управління Національної поліції в Харківській області Коваленко А.Г., в якому зазначено наступне.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що 26.06.2025 о 23:09 позивач керував транспортним засобом «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_2 , у якого були відсутні задні бризговики, які передбачені конструкцією, таким чином позивач порушив п. 31.4.7.е ПДР, за що його і притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП. Під час патрулювання в період дії комендантської години поліцейські СПД № 1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області виявили транспортний засіб, що здійснював рух у цей час. Представник відповідача зазначає, що на території України, зокрема Харківської області, діє комендантська година, під час якої заборонено перебування на вулиці, в громадських місцях без відповідних перепусток та посвідчень, що і стало підставою зупинки та перевірки документів у позивача.

Згідно з п. 31.4.7 «Е» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі відсутності передбаченого конструкцією бамперу або заднього захисного пристрою, грязезахисних фартухів і бризковиків.

У відзиві зазначено, що на портативний відеореєстратор поліцейського зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 121 КУпАП, з якого вбачається, що позивач не заперечує про відсутність задніх бризковиків на транспортному засобі «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_3 , які передбачені конструкцією, а підтверджує цей факт, посилаючись на те, що автомобіль він використовує для роботи, отже він здійснив рух з умисним порушенням. Тому, винесення оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача відповідало вимогам чинного законодавства і посадовим інструкціям інспектора та було спрямоване на дотримання безпеки дорожнього руху.

Представник відповідача вважає, що поліцейський діяв правомірно, в межах діючого законодавства, а тому підстав для скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не вбачається. Отже, застосування до ОСОБА_1 санкцій частини 1 статті 121 КУпАП в обставинах, викладених у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5077776 від 26.06.2025 є законним.

Представник відповідача у своєму відзиві просить суд узадоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

23.07.2025 до суду від представника позивача адвоката Гайворонського О.А. надійшла відповідь на відзив, у якій останнім викладено правову позицію аналогічну тій, що міститься у позовній заяві.

Позивач та його представник у відкрите судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи судом повідомлялися, від представника позивача надійшла до суду заява, в якій він просить суд проводити розгляд справи без участі позивача та його представника, позицію викладену у позовній заяві та відповіді на відзив підтримали.

Представник відповідача у відкрите судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у відзиві на позовну заяву просить розгляд справи проводити без участі представника Головного управління Національної поліції в Харківській області, крім того, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі, відзив на позовну заяву підтримує в поному обсязі, просить прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Третя особа у відкрите судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи судом повідомлялися, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до частини третьої статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши повно, об`єктивно та всебічно матеріали адміністративної справи, дійшов наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.06.2025 відносно ОСОБА_1 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5077776, відповідно до якої 26.06.2025 о 23:09, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем «ВАЗ 2107», н.з. НОМЕР_2 у якого відсутні задні бризковики, які передбачені конструкцією, чим порушив п.31.4.7.е ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Згаданою вище постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частинами 1 та 2 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч. 1 ст. 8 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.

Частинами 1 та 2 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У той же час ст. 7 КУпАП передбачено те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами та посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, в тому числі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Належними є докази, які містять інформацію відносно предмета доказування. Предметом же доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду певної справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, в тому числі, про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, (в тому числі ч.1 ст. 121 КУпАП, ч. 2 ст. 126 КУпАП), тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2, ч. 4, ч. 7 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу, або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно з ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті (найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення), повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно статті 14 Закону України Про дорожній рух учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до пунктів 1 та 2 Розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07.11.2015р. № 1395 (далі - Інструкція), розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови повинен відповідати вимогам ст. 283 КУпАП.

Пунктом 9 розділу ІІІ Інструкції зазначено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Відповідно до п. 5 розділу IV Інструкції постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.

Копія постанови в той самий строк вручається або надсилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під підпис. У разі якщо копія постанови надсилається, про це робиться відповідна відмітка у справі. У випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (стаття 285 КУпАП).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, -тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу наведеної норми слідує, що відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП настає у разі керування водієм транспортним засобом, що має технічні несправності, з якими, відповідно до встановлених правил, експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно з п. 1.1. Правил дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р., вони встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 31 ПДР, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, встановлені вимоги до технічного стану транспортних засобів та їх обладнання.

Згідно із п.п. 31.4 п. 31 ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності визначених цим пунктом технічних несправностей і невідповідності визначених цим пунктом вимогам.

У наведеному пункті Правил дорожнього руху викладений перелік технічних несправностей транспортних засобів, за наявності яких забороняється експлуатація таких транспортних засобів, до яких, зокрема, п.п. 31.4.7 (е) ПДР України віднесено відсутність передбачених конструкцією бамперу або заднього захисного пристрою, грязезахисних фартухів і бризковиків.

При цьому, конструкція цієї норми права дає підстави для висновку, що словосполучення «відсутній передбачений конструкцією» відноситься як до бампера або заднього захисного пристрою, так і до грязезахисних фартухів і бризковиків.

Таким чином, якщо конструкцією транспортного засобу бризковики не передбачені, то це не буде порушенням вимог п. 31.4.7 «е» Правил дорожнього руху України.

Настання відповідальності за порушення наведеного пп. «е» п. 31.4.7 Правил дорожнього руху можливе за наявності двох обставин: по-перше, конструкцією транспортного засобу має бути передбачений бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики; по-друге, зазначений елемент конструкції транспортного засобу має бути відсутній.

Разом з тим, поліцейським при винесені оскаржуваної постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

З оскарженої постанови не встановлено, чим передбачено наявність цих бризковиків і як саме поліцейський встановив, що конструкція цього транспортного засобу, яким керував позивач, передбачає бризковики (посилання на ДСТУ тощо).

Наданий відповідачем відеозапис сам по собі не свідчить про порушення позивачем п. 31.4.7 (е) ПДР України та не підтверджує вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

При цьому, суд зауважує, що відповідно до частини третьої статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Матеріалами справи встановлено, що примірник оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, виданий йому на руки поліцейським, не містить посилань на технічний засіб, яким було здійснено відеофіксацію правопоршення. Натомість примірник оскаржуваної постанови наданий представником відповідача до відзиву на позовну заяву, сформований в системі «Електронний суд» 15.07.2025, у п. 7 «До постанови додаються», містить рукописний текст «БОДІ-КЕМ №6/3», в той час як текст оскаржуваної постанови складено в електронній формі /а.с.54/.

При цьому, суд звертає увагу, на те, що 03.07.2025 начальником СПД № 1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області майором поліції Сергієм Завалієм на адвокатський запит Олександра Гайворонського від 01.07.2025 було надано копію спірної постанови серії ЕНА №5077776 від 26.06.2025, складеної відносно ОСОБА_1 , яка в свою чергу у п. 7 «До постанови додаються» не містить рукописного тексту «БОДІ-КЕМ №6/3» /а.с.10-11/.

Тобто матеріали справи містять три варіанти оскаржуваної постанови серії ЕНА №5077776 від 26.06.2025.

Відтак, суд не може взяти до уваги як доказ наданий відповідачем примірник оскаржуваної постанови, оскільки наданий на адвокатський запит примірник спірної постанови і отримана на місці складення позивачем постанова, та відомості у примірнику постанови доданої представником відповідача до відзиву, мають розбіжності у змісті п. 7 зазначеної постанови, тому як остання містить рукописні дописи, які в свою чергу відсутні у двох інших екземплярах оскаржуваної постанови, долучених до справи стороною позивача.

Таким чином, в порушення вимог ч. 3 ст. 283 КУпАП, оскаржувана постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис подій щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП відповідно до постанови серії ЕНА №5077776 від 26.06.2025.

Тобто, матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: (9) застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Частиною 1 ст. 40 цього Закону встановлено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: (1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктом 1 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, службових транспортних засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 13.02.2020 по справі №524/9716/16-а, від 26.04.2018 справа №202/2862/17, від 26.04.2018 справа №200/5590/17, від 20.12.2019 справа № 191/1060/17, від 13.02.2020 справа №524/9716/16-а, що враховуються судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Таким чином, відеозапис на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб.

У розумінні статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Крім того, згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, Велика Палата Верховного суду в постанові від 25 червня 2020 року у справі №520/2261/19 (п. 47 постанови) зазначила, що визначений ч.2 ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

За приписами ст. 90 КУпАП суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими, зокрема, у постановах від 26.04.2018 у справі № 338/1/17, від 25.06.2020 у справі № 607/1068/17, від 07.02.2019 у справі № 161/11151/17, від 15.10.2020 у справі № 640/8540/19, від 12.06.2020 у справі № 805/3899/17-а.

За встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що належних і допустимих доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху матеріали справи не містять.

Водночас, суд критично ставиться до твердження представника позивача у позовній заяві та у відповіді на відзив, щодо того, що «поліцейським не були роз`яснені ПОЗИВАЧУ його права, передбачені положеннями ст. 268, ст. 271 КУпАП, а саме: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката», оскільки в оскаржуваній постанові (примірнику наданому до відзиву на позовну заяву) вбачається, що права передбачені ст. 268 КУпАП та строк оскарження постанови позивачу роз`ясненні, про що свідчить його підпис у п. 8 та п. 9 оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено факту наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Суд зазначає, що відповідач не довів належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем зазначеного в оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягається до відповідальності, тлумачяться на її користь.

Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач не довів належними доказами правомірності оскаржуваної постанови та факт вчинення позивачем зазначеного в оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення, відтак, і підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про скасування постанови у зв`язку із недоведеністю вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ерії ЕНА № 5077776 від 26.06.2025.

Такі висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року у справі № 354/512/16-а, від 22 липня 2019 року у справі №757/2757/16-а.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Як встановлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року по справі №543/775/17, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України про судовий збір при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, розмір судового збору, який необхідно позивачу було сплатити за подання вказаного адміністративного позову станом на день подання позову складав 484 гривень 48 копійок.

Позивачем сплачений судовий збір, що підтверджується квитанцією про сплату №0332-0507-1298-5445 від 05.07.2025.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума понесених позивачем судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 9, 183, 222, 283, 284 КУпАП , ст.ст. 2, 5-10, 14, 72-79, 90, 94, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 293, 295 КАС України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , представник позивача Гайворонський Олександр Анатолійович, до Головного управління Національної поліції в Харківській області, третя особа: ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5077776 від 26 червня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Судові витрати по справі, які складаються із судового збору у розмірі 484,48 гривень, стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Представник позивача: Гайворонський Олександр Анатолійович, адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Харківській області, місцезнаходження: вул. Жон Мироносиць, 13, м. Харків, .

Третя особа: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

СуддяІ. В. Бугаєнко