Справа № 500/3650/25
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3650/25

15 вересня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 88 від 29.05.2025, яким відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за розрахунком від 20.05.2025 №01-26/3/2025 для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи зі стажу;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 22.05.2025 перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 76% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зарахувавши до стажу: строкову військову служба з 12.05.1978 до 20.05.1980, службу на посаді слідчого Олександрівського районного відділу УВС в Донецькій області з 01.08.1985 до 09.10.1990, службу на посаді старшого слідчого Олександрівського районного відділу УВС в Донецькій області з 09.10.1990 до 03.04.1993.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно не зарахував до стажу роботи, що дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці, строкову військову служба та службу на посаді слідчого й старшого слідчого Олександрівського районного відділу УВС в Донецькій області, які вказані у розрахунку стажу проведеного Олександрівським районним судом Донецькій області.

На думку представника позивача, такі дії територіального органу Пенсійного фонду України суперечить вимогам законодавства щодо порядку визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до норм, які діяли на день призначення його суддею. Відповідачем не враховані положення частини першої статті 7, частини четвертої статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-ХІІ (далі - Закон № 2862-ХІІ), чинні на час обрання ОСОБА_1 на посаду судді, абзац другий статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 № 584/1995 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», положення пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», а також судову практика Верховного Суду в цій категорії справ.

Ухвалою суду від 23.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. Одночасно суд ухвалою від 23.06.2025 зобов`язав позивача подати докази проходження військової служби та роботи слідчим в Олександрівському районному відділу УВС в Донецькій області (копії військового квитка, трудової книжки, послужного списку тощо).

Відповідачем у строк, встановлений судом, подано до суду відзив на позовну заяву, у якому він проти позову заперечує. Зазначає, що стаж роботи на посаді судді позивача визначався відповідно до статті 137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VІІІ (далі - Закон № 1402-VIII). За змістом цієї норми відсутні підстави для зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової військової служби та слідчого. На переконання відповідача, відсоток для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання визначений вірно та відповідно до наявного стажу роботу на посаді судді, тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.14).

Ухвалою суду від 21.08.2025 повторно зобов`язано позивача надати докази проходження ним військової служби та роботи слідчим в Олександрівському районному відділу УВС в Донецькій області (копії військового квитка, трудової книжки, послужного списку, довідки територіального центру комплектування та соціальної підтримки). Одночасно у зв`язку з неподанням позивачем доказів та необхідністю повторного витребування доказів, які мають суттєве значення для вирішення справи, продовжено строк розгляду справи до тридцяти днів.

Представником позивача направлено до суду копію трудової книжки ОСОБА_1 та послужного списку.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у позовній заяві та відзиві на позов, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є суддею у відставці Олександрівського районного суду Донецької області, що підтверджується посвідченням судді у відставці № НОМЕР_1 (а.с.6).

За зверненням позивача про підготовку та видачу довідки про стаж, Олександрівський районний суд Донецької області надав ОСОБА_1 розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання від 20.05.2025 № 01-26/3/2025 (а.с.7).

Позивач звернувся до територіального органу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, надавши розрахунок Олександрівського районного суду Донецької області від 20.05.2025 № 01 26/3/2025 для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи зі стажу 33 роки 01 місяць 24 дні.

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, яке прийняло рішення №88 від 29.05.2025 про відмову у перерахунку пенсії.

За змістом цього рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з посиланням на статтю 137 Закону 2016 №1402-VІІІ відмовило позивачу у перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням таких періодів: з 12.05.1978 до 20.05.1980 строкова військова служба, з 01.08.1985 до 09.10.1990 слідчий Олександрівського районного відділу УВС в Донецькій області, з 09.10.1990 до 03.04.1993 старший слідчий Олександрівського районного відділу УВС в Донецькій області.

Відповідно до поданого відповідачем розрахунку Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області ОСОБА_1 виплачується довічне грошове утримання з 22.02.2016 з розрахунку загального стажу роботи суддею з 12.04.1993 по 26.09.2016, що становить 23 роки 5 місяців 16 днів, у розмірі 56 відсотків від суддівської винагороди працюючого судді (а.с.17).

З матеріалів пенсійної справи позивача вбачається, що територіальним органом Пенсійного фонду України до його страхового стажу включено такі періоди:

з 31.07.1980 по 03.04.1993,

з 12.04.1993 по 26.09.2016, а всього 36 років 01 місяць 19 днів (а.с.17 зворот).

До спеціального стажу, що дає право на щомісячне грошове утримання судді, включено лише період перебування на посаді судді.

Позивач вважає, що при розрахунку стажу роботи на посаді судді для обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області протиправно відмовило врахувати період проходження строкової військової служби та стаж роботи на посаді слідчого районного управління внутрішніх справ.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

У статті 126 Конституції України зазначено, що підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до пункту 25 Прикінцевих і перехідних положень Закону №1402-VІІІ право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

За змістом частини третьої статті 142 Закону №1402-VІІІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною першою статті 116 Закону №1402-VIIІ передбачено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Статтею 137 Закону №1402-VIIІ передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Абзацом 4 пункту 24 Прикінцевих і перехідних положень Закону №1402-VІІІ регламентовано, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Так, до набрання чинності Законом «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VІ зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ «Про статус суддів».

Відповідно до частини першої статті 43 Закону №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Також відповідно до абзацу другого статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», в редакції чинній на момент призначення позивача на посаду судді, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

На час набрання чинності Законом № 2453-VI (30.10.2010) діяла постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів".

Згідно з пунктом 3-1 вказаної постанови Кабінету Міністрів України до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Таким чином, суд зазначає, що вказаними вище положеннями в сукупності було чітко передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, календарний період проходження строкової військової служби, час роботи на посадах прокурорів і слідчих за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, а також час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях.

Вказані висновки узгоджуються із позицією колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 06.07.2016 №П/800/426/14 та постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 127/20301/17, від 06.03.2018 у справі № 308/6953/17, від 20.03.2018 у справі № 520/5814/17, від 22.03.2018 року справа № 520/5412/17, від 22.05.2018 у справі № 490/1719/17, від 12.07.2019 у справі №404/5988/17 та від 31.10.2019 №766/17221/16-а, від 15.01.2020 у справі №683/600/17, від 29.04.2020 у справі №426/12415/16-а, 31.03.2021 у справі № 235/7316/16-а.

Судом встановлено, що до стажу роботи позивача на посаді судді органами Пенсійного фонду України зараховано виключно періоди роботи суддею.

Разом з тим, ОСОБА_1 з 12.05.1978 до 20.05.1980 проходив строкову військову службу у Радянській Армії, що підтверджується записами його послужного списку у розділі про проходження служби в Радянській Армії (а.с.37).

Оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становить більше 23 років (тобто дотримується умова не менше 10 років), то до стажу роботи, який дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, враховується період проходження військової служби з 12.05.1978 до 20.05.1980.

Що стосується зарахування періоду роботи позивача слідчим районного управління внутрішніх справ до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, то суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , дата заповнення 12.04.1993, та послужного списку, він

з 01.08.1985 до 12.03.1990 (а не 09.10.1990 як вказує у позові позивач) працював слідчим Олександрівського районного відділу УВС в Донецькій області,

з 12.03.1990 (а не 09.10.1990 як вказує у позові позивач) до 03.04.1993 - старшим слідчим Олександрівського районного відділу УВС в Донецькій області (а.с.29-43).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області при розгляді заяви позивача про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не зараховано вказані вище періоди роботи слідчим до стажу роботи на посаді судді.

Як вказано вище, Закон №2862-ХІІ передбачав зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, час роботи на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Отже, в аспекті спірних правовідносин суд звертає увагу на те, за змістом статті 43 Закону № 2862-ХІІ до стажу роботи, що дає право на відставку судді, крім роботи на посадах суддів судів України, зараховується час роботи саме на посадах прокурорів і слідчих.

Оскільки ОСОБА_1 працював слідчим районного управління внутрішніх справ у період з 01.08.1985 по 03.04.1993 і має 10 років стажу роботи безпосередньо на посаді судді, то цей період зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Додатково суд зауважує, що підставою для зарахування окремих періодів до стажу є первинні документи про проходження служби, а не розрахунок стажу судді, підготовлений судом, в якому працював позивач. Проте незважаючи на те, що позивач до заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання не подав відповідних первинних документів, а лише надав згаданий розрахунок, відповідач мав можливість їх витребувати у заявника. А окрім того, такі можливо вже містяться в пенсійній справі заявника.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 88 від 29.05.2025, яким відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці через незарахування до його стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, військової служби з 12.05.1978 по 20.05.1980 та служби на посадах слідчого й старшого слідчого Олександрівського районного відділу УВС в Донецькій області з 01.08.1985 по 03.04.1993.

З метою належного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у спосіб зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період проходження військової служби з 12.05.1978 до 20.05.1980, службу на посаді слідчого Олександрівського районного відділу УВС в Донецькій області з 01.08.1985 до 12.03.1990, службу на посаді старшого слідчого Олександрівського районного відділу УВС в Донецькій області з 12.03.1990 до 03.04.1993, та провести з 22.05.2025 перерахунок і виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням раніше виплачених сум.

Що стосується позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в конкретному розмірі - 76% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, то суд звертає увагу на те, що відповідач не визнавав право позивача на зарахування до стажу робити певних періодів проходження служби, у зв`язку з чим нарахування грошового утримання з врахуванням більшого стажу не проводив.

За наведених обставин, спору між позивачем та відповідачем, з приводу порядку нарахування грошового утримання позивачу (зокрема його розміру) при більшому стажі роботи немає, спір виник саме через незарахування окремих періодів роботи позивача до спеціального стажу. Відтак вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити позивачу перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 76% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, є передчасною.

Враховуючи те, що визначення розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці буде проводитись під час відповідного перерахунку на виконання цього рішення суду, в задоволенні позовних вимог, що стосуються визначення розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці, а саме - 76% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, необхідно відмовити у зв`язку з їх передчасністю. При цьому обчислення (розрахунок) спеціального стажу є повноваженням органів Пенсійного фонду, а відтак суд не уповноважений здійснювати такий розрахунок.

Саме на такий спосіб захисту звернув увагу Восьмий апеляційний адміністративний суд у постановах від 31.05.2022 у справі № 500/6167/21, від 15.11.2023 у справі № 300/2824/23.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 484,48 грн, сплачений відповідно до квитанції від 17.06.2024 (а.с.9).

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 88 від 29.05.2025, яким відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці через незарахування до його стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, військової служби з 12.05.1978 по 20.05.1980 та служби на посадах слідчого й старшого слідчого Олександрівського районного відділу УВС в Донецькій області з 01.08.1985 по 03.04.1993.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період проходження військової служби з 12.05.1978 до 20.05.1980, службу на посаді слідчого Олександрівського районного відділу УВС в Донецькій області з 01.08.1985 до 12.03.1990, службу на посаді старшого слідчого Олександрівського районного відділу УВС в Донецькій області з 12.03.1990 до 03.04.1993 та провести з 22.05.2025 перерахунок і виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири грн 48 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (46001, Тернопільська область, місто Тернопіль, Майдан Волі, 3, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14035769).

Повний текст рішення складено та підписано 15 вересня 2025 року.

Суддя Чепенюк О.В.