Справа № 600/5320/24-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2025-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/5320/24-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Брезіна Тетяна Миколаївна

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

12 вересня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд із позовом в якому просив визнати протиправним і скасувати наказ ГУ ДПС у Чернівецькій області №21- ДС від 30 жовтня 2024 року, яким до позивача ОСОБА_1 на підставі п.9 ч.2 ст.65 Закону України «Про державну службу» за вчинення ним дисциплінарного поступку, що полягає у використанні повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб у перший день після виходу його на роботу, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби, передбачене п.4 ч.1 ст. 66 Закону України «Про державну службу».

Чернівецький окружний адміністративний суд рішенням від 13.01.2024 позов задовольнив. За результатами судового розгляду суд дійшов висновку про протиправність наказу ГУ ДПС у Чернівецькій області №21- ДС від 30 жовтня 2024 року та наявність достатніх підстав для його скасування.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що на виконання подання Офісу Генерального прокурора від 19.03.2024 р., відповідно до наказу ГУ ДПС від 29.03.2024 року № 158, проведено службове розслідування з метою виявлення причин та умов, які сприяли вчиненню корупційного правопорушення заступником начальника управління - начальником відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і пального та контролю за обігом марок акцизного податку управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Чернівецькій області ОСОБА_1 , під час виконання своїх посадових обов`язків. За результатами службового розслідування складено акт від 27.08.2024 та порушено 03.09.2024 дисциплінарне провадження. За результатами дисциплінарного провадження прийнято рішення застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби, передбачене п.4 ч.1 ст. 66 Закону України «Про державну службу» у перший робочий день після виходу з лікарняного

Вважає, що наказ Головного управління ДІІС у Чернівецькій області від 30.10.2024 № 21-ДС «Про накладення дисциплінарного стягнення» не створює для останнього будь - яких правових наслідків.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що в матеріалах службового розслідування та у матеріалах дисциплінарної справи відсутні будь які докази того, що ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок чи кримінальне правопорушення, оскільки саме по собі повідомлення про підозру не доводить факт його вини, а під час проведення обшуків органом досудового розслідування у службовому кабінеті та місцем проживання не було знайдено та вилучено будь яких доказів того, що саме ОСОБА_1 вчинив дане правопорушення.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно відомостей копії трудової книжки позивач з 07.03.2008 працює у податкових органах та прийняв присягу державного службовця. З 29.12.2020 призначений на посаду заступника начальника управління - начальником відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і пального та контролю за обігом марок акцизного податку управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Чернівецькій області (а.с. 14-20).

19.03.2024 Офіс Генерального прокурора надіслав до Державної податкової служби України подання про проведення службового розслідування в порядку ст. 65-1 Закону України «Про запобігання корупції», відносно позивача. (а.с. 27-28).

27.08.2024 складено акт службового розслідування відносно позивача №26/24-13-14-07, з пропозицією порушити дисциплінарне провадження. (а.с. 59-68).

Позивачем 02.09.2024 подано заперечення на акт службового розслідування №26/24-13-14-07 від 27.08.2024. (а.с. 64).

03.09.2024 відповідачем прийнято наказ №46 про порушення дисциплінарного провадження відносно позивача із врахуванням акта службового розслідування від 27.08.2024 р. №26/24-13-14-07. (а.с. 31).

15.10.2024 позивачу надіслано повідомлення про засідання дисциплінарної комісії 22.10.2024 р. із пропозицією надати пояснень щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження. (а.с. 43).

На підставі доповідної записки від 15.10.2024 прийнято наказ від 16.10.2024 про продовження дисциплінарного провадження строком до 60 календарних днів. (а.с. 44-47).

Матеріали справи містять протоколи засідань Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ ГУ ДПС у Чернівецькій області від 10.09.2024 р., 22.10.2024, (а.с. 37-40, 48-51).

25.10.2024 Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ Головного управління ДПС у Чернівецькій області складено подання із висновками про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби, передбачене п.4 ч.1 ст. 66 Закону України «Про державну службу». (а.с. 29-30).

Згідно інформації КНП «Міська поліклініка №2» Чернівецької міської ради позивач у період з 22.10.2024 по 25.10.2024 перебував на лікарняному. (а.с. 52).

Матеріали справи містять протокол від 25.10.2024 про доведення інформації та документів до відома позивача щодо надання письмових пояснень щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, а також докази надіслання позивачу вказаної інформації. (а.с. 54-58).

30.10.2024 позивач надав письмові пояснення, в яких вказував про відсутність вчинених корупційних дій, які описані у підозрі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, свою провину заперечував. (а.с. 69-70).

30.10.2024 ГУ ДПС у Чернівецькій області прийнято наказ №21- ДС, яким до ОСОБА_1 на підставі п.9 ч.2 ст.65 Закону України «Про державну службу» за вчинення ним дисциплінарного поступку, що полягає у використанні повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб у перший день після виходу його на роботу, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби, передбачене п.4 ч.1 ст. 66 Закону України «Про державну службу». (а.с. 23).

До матеріалів справи додано характеристику позивача із позитивними висновками. Також надано повідомлення в.о. відділу персоналу ГУ ДПС у Чернівецькій області від 11.09.2024 про те, що станом на 11.09.2024 відсутні дисциплінарні стягнення відносно позивача. (а.с. 32, 35).

Матеріали справи містять посадову інструкцію посади заступника начальника управління - начальника відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і пального та контролю за обігом марок акцизного податку управління контролю за підакцизними товарами. (а.с. 21).

До матеріалів справи додано витяг з електронного реєстру листків непрацездатності позивача. (а.с. 72-74).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII).

Відповідно до ст.5 Закону № 889-VIII правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Згідно з вимогами ст. 8 Закону № 889-VIII державний службовець зобов`язаний, серед іншого, дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Закону № 889-VIII передбачено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з положеннями ст. 65 Закону № 889-VIII визначено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону № 889-VIII дисциплінарним проступком є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Згідно з ч. 3 ст. 65 Закону №889-VIII державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення або постановлення відповідної окремої ухвали суду.

Відповідно до ст. 66 Закону № 889-VIII обумовлено, що до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 68 Закону № 889-VIII дисциплінарні провадження ініціюються суб`єктом призначення. Дисциплінарні стягнення накладаються (застосовуються), зокрема, на державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В": зауваження - суб`єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб`єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії.

Відповідно з ч. 10, 11 ст. 69 Закону №889-VIII результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення. Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

Порядок проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції" прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 р. №950 (далі Порядок №950).

Згідно з п. 1 Порядку №950 відповідно до цього Порядку стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України "Про запобігання корупції" прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути проведено службове розслідування, в тому числі, з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства з питань запобігання корупції за рішенням керівника органу, підприємства, установи, організації, в якому працює особа, стосовно якої пропонується проведення службового розслідування, а у разі його відсутності - особи, яка виконує його обов`язки.

Згідно з п. 8, 9, 10 Порядку №950 за результатами службового розслідування члени комісії складають акт, у якому зазначаються: факти, які стали підставою для проведення службового розслідування, посада, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, строк перебування на займаній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування; заяви, клопотання, пояснення та зауваження особи, стосовно якої проведено службове розслідування; висновки службового розслідування, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, причини та умови, що призвели до порушення, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, що знімають з особи, стосовно якої проведено службове розслідування, безпідставні звинувачення або підозру; обґрунтовані пропозиції щодо усунення виявлених порушень та притягнення у разі потреби винних осіб до відповідальності згідно із законодавством.

У разі прийняття рішення щодо притягнення особи, стосовно якої проведено службове розслідування, до відповідальності комісія пропонує вид дисциплінарного стягнення, передбаченого законодавством.

Акт службового розслідування підписується членами комісії та подається на розгляд керівника органу в одному примірнику.

За результатами розгляду акта службового розслідування керівник органу приймає у десятиденний строк з дати його надходження відповідне рішення, з яким ознайомлюється особа, стосовно якої проводилося службове розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону № 889-VIII визначено, що дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Згідно із частиною першою статті 77 Закону № 889-VIII рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення.

Отже, у контексті обставин цієї справи підставою для застосування дисциплінарного стягнення може бути вчинення особою дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Ці обставини, як і характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він учинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків з`ясовуються під час службового розслідування та/або прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження. Рішення суб`єкта призначення про накладення дисциплінарного стягнення має ґрунтуватись на матеріалах дисциплінарної справи.

Об`єктивною стороною дисциплінарного проступку є вчинення державним службовцем дій чи бездіяльності, або прийняття рішення, що містять ознаки протиправності, тобто, суперечать вимогам законодавства. Водночас, з суб`єктивної сторони дисциплінарний проступок характеризується наявністю вини державного службовця, під чим розуміється ставлення останнього до своїх протиправних дій чи бездіяльності, або рішення і їх шкідливих наслідків.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 року №1039 було затверджено Порядок здійснення дисциплінарного провадження (далі - Порядок №1039), який визначає процедуру здійснення дисциплінарними комісіями з розгляду дисциплінарних справ дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців.

Як встановлено судом першої інстанції, у спірних правовідносинах на підставі подання Офісу Генерального прокурора від 19.03.2024 про проведення службового розслідування в порядку ст. 65-1 Закону України «Про запобігання корупції», відповідачем 29.03.2024 прийнято наказ №158 «Про проведення службового розслідування» відносно позивача.

Підставою для прийняття оскаржуваного наказу стало подання від 25.10.2024 Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Головного управління ДПС у Чернівецькій області із висновками про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби, передбачене п.4 ч.1 ст. 66 Закону України «Про державну службу».

У висновку подання від 25.10.2024 вказано, що відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 65 Закону №889 позивач заслуговує на застосування дисциплінарного стягнення, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 1 ст. 66 Закону №889 за те, що він підозрюється в одержанні неправомірної вигоди, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 65 Закону №889 визначено, що дисциплінарними проступками є використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб.

Тобто, єдиною обставиною накладення на позивача дисциплінарного стягнення є підозра у вчиненні кримінального правопорушення. Будь-яких конкретних обставин, встановлених в рамках дисциплінарного провадження, які б свідчили про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, за неналежне виконання основних обов`язків державного службовця, відповідачем не надано.

Проте, в силу ч. 2 ст. 74 Закону № 889-VIII дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.

У матеріалах дисциплінарної справи міститься акт службового розслідування №26/24-13-14-07 від 27.08.2024 р., відповідно до якого встановлено, що Головним слідчим управлінням ДБР здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000532 від 21.06.2023р.

У акті службового розслідування №26/24-13-14-07 від 27.08.2024, комісія з проведення службового розслідування дійшла наступних висновків: встановлено факт затримання ОСОБА_1 в рамках кримінального провадження за №000053 від 21.06.2023р.; встановлено факт проведення обшуку 07.02.2024 в приміщенні ГУ ДПС в рамках кримінального провадження за №000053 від 21.06.2023; встановлено факт повідомлення ОСОБА_1 про підозру від 08.02.2024 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України; встановлено факт відсторонення ОСОБА_1 від займаної посади на виконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.02.2024.

В пункті 9.5.1 акту службового розслідування від 27.08.2024 вказано, що ОСОБА_1 порушено наступні вимоги: пп.3.4 п.3 Посадової інструкції начальника відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і пального та контролю за обігом марок акцизного податку управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС; пп. 2.2.45, пп. 4.1.26 Положення про відділ контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і пального та контролю за обігом марок акцизного податку управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС; п.3.1, 3.5, 4.2, абз.2 п.4.3, п.5.1 Правил етичної поведінки в органах Державної податкової служби; п.1, 2, 7, 8, 9, ч.1 ст.8, п.1 ч.1 ст.62 Закону України від 10 грудня 2015 року «Про державну службу»; ст.22, 24, 38 Закону України «Про запобігання корупції»; встановлено вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку визначеного п.2, п.4, п.5, п.9 ч.2 ст.65 Закону України «Про державну службу».

При цьому, на момент прийняття оскаржуваного наказу, як і на момент розгляду справи, вина позивача у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення не встановлена вироком суду, а досудове розслідування у кримінальному провадженні за №000053 від 21.06.2023 продовжено до 12 місяців, тобто до 08 лютого 2025 року.

Слід також зазначити, що згідно ухвали Печерського районного суду м. Києва від 05 квітня 2024 року у справі 757/15313/24-к було відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку відсторонення ОСОБА_1 від займаної посади і його було поновлено на посаді.

Таким чином, на підставі матеріалів справи встановлено, що органом досудового розслідування лише повідомлено позивачу про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, однак не доведено ці обставини, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває і воно не закінчене відповідно до ст. 283 КПК України, а тому обставини вчинення кримінального правопорушення на даний час не підтверджені.

Поряд з цим, відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінальної справи та набрання чинності вироком суду. А наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить державну службу, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 4 частини першої статті 87 Закону №889-VIII у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежного виконання нею службової дисципліни.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 30.08.2022 у справі №120/8381/20-а.

Згідно із п. 24 Порядку №1039 з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення ступеня вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Відповідно до п.25 Порядку №1039 дисциплінарна справа повинна містити: дату і місце її формування; підстави для відкриття дисциплінарного провадження; характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, та/або акт про відмову від надання таких пояснень; пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження (за наявності); належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії у державному органі з висновком про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі.

Як встановлено судом першої інстанції, у висновку подання від 25.10.2024 вказано про вчинення позивачем дій, що підпадають під дисциплінарний проступок, передбачений п. 9 ч. 2 ст. 65 Закону №889 (використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб), однак жодного доказу на підтвердження вказаних обставин матеріали дисциплінарної справи не містять та не були встановлені (зібрані) дисциплінарною комісією.

Зі змісту висновку подання від 25.10.2024 встановлено, що були використані наступні документи: подання про проведення службового розслідування від 19.03.2024 р. 31/1/1-36595-23; акт службового розслідування від 27.08.2024 №26/24-13-14-07; письмове пояснення позивача; письмове пояснення та характеристика, надані керівником позивача.

Тобто, висновки службового розслідування будуються виключно на висновках акта службового розслідування від 27.08.2024, в той час як під час дисциплінарного провадження відповідач повинен був вчинити відповідні дії, спрямовані на встановлення чи спростування протиправної винної дії або бездіяльності позивача чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Отже, що під час дисциплінарного провадження відповідачем не здобуто жодного нового доказу на підтвердження висновків акту службового розслідування від 27.08.2024 №26/24-13-14-07. Крім того, метою призначення дисциплінарного провадження було саме встановлення вини позивача у визначених актом службового розслідування від 27.08.2024 №26/24-13-14-07 порушень, а не формальна констатація висновків зазначеного акту та притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.

Разом з тим, в матеріалах службового розслідування та у матеріалах дисциплінарної справи відсутні будь які докази того, що позивач вчинив дисциплінарний проступок (передбачений п. 9 ч. 2 ст. 65 Закону №889) чи кримінальне правопорушення (передбачене ч. 3 ст. 368 КК України), оскільки саме по собі повідомлення про підозру не доводить факт його вини, а під час проведення обшуків органом досудового розслідування у службовому кабінеті та місцем проживання не було знайдено та вилучено будь яких доказів того, що саме позивач вчинив дане правопорушення.

Сам факт проведення досудового розслідування в рамках кримінального провадження, на думку суду, не може свідчити про наявність вини особи у скоєнні дисциплінарного проступку або самого факту скоєння такого проступку, так як у цьому випадку надається правова кваліфікація діям (бездіяльності) особи на підставі Кримінального кодексу України. Предметом дисциплінарного провадження є порушення позивачем службової дисципліни, що потребує самостійного доведених фактів, які б підтверджували вчинення позивачем дисциплінарного правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що матеріали досудового розслідування у кримінальній справі, розслідування у якій не завершене, не можуть бути доказами в дисциплінарному провадженні.

Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №9901/918/18.

Також суд першої інстанції звертав увагу, що відповідачем формально надано оцінку письмовим поясненням позивача та пом`якшуючим обставинам при виборі найсуворішого виду дисциплінарного стягнення звільнення з державної служби.

Зокрема, згідно характеристики позивача вказано, що позивач під час роботи в податкових органах зарекомендував себе грамотним, висококваліфікованим та ініціативним працівником. В роботі об`єктивний, і принциповий, при вирішенні службових питань дотримується вимог чинного законодавства та принципів державної служби, постійно підвищує рівень своєї професійної компетентності. В колективі користується заслуженим авторитетом, як серед колег, так і серед платників податків. Виконує на високому ріні покладені на нього завдання. Дотримується принципів державної служби, правил етичної поведінки та вимог чинного законодавства.

Згідно пояснень в.о. відділу персоналу ГУ ДПС у Чернівецькій області від 11.09.2024 повідомлено, що станом на 11.09.2024 відсутні дисциплінарні стягнення відносно позивача. Також позивач у письмових поясненнях від 30.10.2024 вказував про відсутність вчинених корупційних дій, які описані у підозрі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, свою провину заперечував.

Натомість, відповідачем у поданні від 25.10.2024, всупереч вимогам ч. 1 ст. 67 Закону № 889-VIII не надано оцінку вказаним обставинам та не обґрунтовано застосування найсуворішого виду дисциплінарного стягнення та неможливості застосування більш м`якшого покарання, передбаченого ст. 66 Закону № 889-VIII.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції щодо доводів відповідача про те, що позивач на даний час не є притягнутим до дисциплінарної відповідальності у зв`язку з перебуванням на лікарняному та продовжує обіймати вищевказану посаду, а наказ Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 30.10.2024 № 21-ДС «Про накладення дисциплінарного стягнення» не створює для останнього будь - яких правових наслідків, колегія суддів враховує наступне.

Так, зі змісту наказу ГУ ДПС у Чернівецькій області прийнято наказ від 30.10.2024 р. №21- ДС до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби, передбачене п.4 ч.1 ст. 66 Закону України «Про державну службу». При цьому, норми ч. 3 ст. 65 Закону № 889-VIII встановлюють заборону на звільнення державного службовця під час тимчасової непрацездатності.

Відповідно до ч. 5 ст. 87 Закону № 889-VIII наказ (розпорядження) про звільнення державного службовця у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, може бути виданий суб`єктом призначення або керівником державної служби у період тимчасової непрацездатності державного службовця або його відпустки із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки.

Тобто, у спірних правовідносинах у відповідача відсутні альтернативні дії, аніж звільнити позивача з державної служби у перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності. Тому, оскаржуваний наказ безумовно створює для позивача правові наслідки у вигляді звільнення з державної служби, оскільки він не вичерпується з моменту його прийняття і підлягає реалізації у перший день після виходу позивача на роботу.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що наказ ГУ ДПС у Чернівецькій області №21- ДС від 30 жовтня 2024 року є протиправним, тому позов підлягав задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 січня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.