Справа № 520/21755/25
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2025 р. № 520/21755/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панова М.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просить суд постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Алли РЕКАШОВОЇ про закінчення виконавчого провадження від 04 серпня 2025 року ВП № 78612512 визнати протиправною та скасувати.

Ухвалою суду від 26.08.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що фактичного виконання у повному обсязі Вищим антикорупційним судом рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2025 року у справі за № 520/31051/24 щодо проведення нарахування суддівської винагороди не відбулося, а постанова головного державного виконавця ВПВР ДДВС МЮ України Алли РЕКАШОВОЇ про закінчення виконавчого провадження ВП № 78612512 від 04 серпня 2025 року винесена за відсутності правових підстав і підлягає скасуванню.

Представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що діяв в межах повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши повідомлені сторонами обставини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2025 року у справі за № 520/31051/24, яке набрало законної сили 01.04.2025, адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Вищого антикорупційного суду (пр. Берестейський, буд. 41, м. Київ, 01601, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправними дії Вищого антикорупційного суду щодо нарахування судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 жовтня 2024 року по 31 жовтня 2024 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102,00 гривні.

Зобов`язано Вищий антикорупційний суд провести нарахування судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 недонарахованої суддівської винагороди за період з 01 жовтня 2024 року по 31 жовтня 2024 року на підставі ч. 2, ч. 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року - 3028,00 гривні.

Позивачем отримано виконавчий лист від 27.02.2025 про зобов`язання Вищого антикорупційного суду провести нарахування судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 недонарахованої суддівської винагороди за період з 01 жовтня 2024 року по 31 жовтня 2024 року на підставі ч. 2, ч. 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року - 3028,00 гривні.

Позивач із зазначеним виконавчим листом звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - ВПВР ДДВС МЮ України, відповідач) із заявою про примусове виконання зазначеного рішення Харківського окружного адміністративного суду і 15 липня 2025 року головним державним виконавцем ВПВР ДДВС МЮ України Алла РЕКАШОВА винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 78612512.

12 серпня 2025 року о 19:01 на адресу електронної пошти позивача через підсистему електронного суду від Харківського окружного адміністративного суду надійшло повідомлення про виконання зазначеного рішення суду, яке містило: супровідний лист від 04 серпня 2025 року за № 78612512/20.1/22, постанову головного державного виконавця ВПВР ДДВС МЮ України Алли РЕКАШОВОЇ про закінчення виконавчого провадження ВП № 78612512 від 15 липня 2025 року та оригінал виконавчого листа по справі № 520/31051/24.

У постанові про закінчення виконавчого провадження було зазначено наступне: «Листом від 24.07.2025 № 03.10-04/76/2025 Вищий антикорупційний суд повідомив відділ про повне фактичне виконання рішення згідно з виконавчим документом, а саме: боржником здійснено нарахування стягувачу недонарахованої суддівської винагороди за період з 01 жовтня 2024 року по 31 жовтня 2024 року у відповідності до вимог виконавчого документа».

Позивач, не погоджуючись із постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Алли РЕКАШОВОЇ про закінчення виконавчого провадження від 04 серпня 2025 року ВП № 78612512, вважаючи її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 за № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), а також Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 за № 1403-VIII (далі - Закон № 1403-VIII).

Статтею 1 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 18 вказаного Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Нормами пункту 9 частини 1 статті 39 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ст. 41 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає відновленню:

1. У разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

2. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Як встановлено судом, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2025, яке набрало законної сили 01.04.2025, зокрема зобов`язано Вищий антикорупційний суд провести нарахування судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 недонарахованої суддівської винагороди за період з 01 жовтня 2024 року по 31 жовтня 2024 року на підставі ч. 2, ч. 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року - 3028,00 гривні.

Позивачу було видано виконавчий лист та постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Алли Рекашової від 15.07.2025 було відкрито виконавче провадження ВП № 78612512.

Листом від 24.07.2025 № 03.10-04/76/2025 Вищий антикорупційний суд повідомив відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про повне фактичне виконання рішення згідно з виконавчим документом, а саме: боржником здійснено нарахування стягувачу недонарахованої суддівської винагороди за період з 01 жовтня 2024 року по 31 жовтня 2024 року у відповідності до вимог виконавчого документа, про що надано відповідний перерахунок, з якого вбачається, що перерахована сума недонарахованої суддівської винагороди за період з 01 жовтня 2024 року по 31 жовтня 2024 року ОСОБА_1 складає 79684,79 грн.

04.08.2025 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 78612512.

Таким чином, суд зазначає, що рішення суду у справі № 520/31051/24 виконано Вищим антикорупційним судом щодо нарахування судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 недонарахованої суддівської винагороди за період з 01 жовтня 2024 року по 31 жовтня 2024 року на підставі ч. 2, ч. 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року - 3028,00 гривні в повному обсязі, а тому державний виконавець правомірно закінчив виконавче провадження, у зв`язку з чим підстави для визнання протиправною згідно з вимогами пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Алли РЕКАШОВОЇ про закінчення виконавчого провадження від 04 серпня 2025 року ВП № 78612512 відсутні.

Відтак, відповідач, приймаючи спірну у цій справі постанову про закінчення виконавчого провадження, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 271-272, 287, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького архітектора, буд. 13, м. Київ, 01601, ) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М.Панов