Справа № 140/3707/25
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року ЛуцькСправа № 140/3707/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі - в/ч НОМЕР_1 , відповідач), відповідно до якого просить суд:

1) визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 у звільненні з військової служби за сімейними обставинами відповідно до ч. 4 п. 2г) ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків, який є особою з інвалідністю ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи;

2) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 з військової служби за сімейними обставинами відповідно до ч. 4 п. 2 г) ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків, який є особою з інвалідністю ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, шляхом прийняття відповідного наказу.

Позов мотивований тим, що відповідач при розгляді рапортів позивача про звільнення з військової служби у запас на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у системному взаємозв`язку з підпунктом 12 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» протиправно відмовив у звільненні позивача з військової служби.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 11.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечує. Зазначає, що у позивача відсутні правові підстави для звільнення з військової служби, а тому відповідач діяв законною та правомірно.

Вказав, що позивач до рапорту про звільнення з військової служби за сімейними обставинами долучив документи, які підтверджують відсутність у ОСОБА_2 таких членів сім`ї. Однак, не долучив жодного документу, який би встановлював факт, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є однією особою (наприклад, свідоцтво про одруження, відповідний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян).

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Позивачем 05.03.2025 подано рапорт з доданими документами (копії яких містяться в матеріалах справи) на ім`я командира відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу матеріально-технічного забезпечення 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 про звільнення його з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю ОСОБА_3 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи.

За результатами розгляду рапорту позивача, у звільненні з військової служби відмовлено.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон №2232).

Відповідно до ст.1 Закону №2232, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

За нормами частини другої статті 2 Закону №2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

Згідно частини шостої статті 2 Закону №2232-ХІІ видами військової служби є, зокрема, військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

В свою чергу, підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.

Зокрема, відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, під час дії воєнного стану через сімейні обставини або інші поважні причини, (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Зі змісту наведеної норми висновується, що для звільнення з військової служби у випадку необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, достатньою є наявність однієї з таких умов:

відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи;

інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Таким чином, відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи означає реальну відсутність таких осіб, які фактично могли б здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю, яка цього потребує.

Як встановлено судом, позивачем 05.03.2025 подано рапорти з доданими документами (копії яких містяться в матеріалах справи) на ім`я командира відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу матеріально-технічного забезпечення 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 про звільнення його з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю ОСОБА_3 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи.

Так, у відповідності до Податкового кодексу України статті 14.1.263. членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені.

Членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки.

Додатком до рапорту, пункт 12 було подано нотаріально засвідчена копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 (дошлюбне ОСОБА_4 ) де вказані її батьки ОСОБА_5 1931 року народження та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4.

У відповідності до довідки від 27.02.2025 року №341/09.2-04-06, виданої на запит адвоката Лозинської Дарії Богданівни відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Волинській області, наявний актовий запис про смерть №3 від 13.03.1968 року відносно батька ОСОБА_3 . ОСОБА_5 та актовий запис про смерть №202 від 29.12.2018 року її матері ОСОБА_6 .

У вказаній довідці, також зазначено про актовий запис про народження №4, від 08.01.1977 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від батька ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та матері ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Інших дітей, де батьками зазначені та ОСОБА_7 та ОСОБА_3 в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян не виявлено.

Додаток 11 до рапорту є нотаріально засвідчена копія свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_2 від 05.02.1985 року між батьками позивача ОСОБА_7 та ОСОБА_3 .

Додатком 23 до рапорту додається довідка від 27.02.2025 року №542/09.2-04-06, видана на запит адвоката Лозинської Дарії Богданівни відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Волинській області, у відповідності до якої, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 актовий запис про народження №30, складений 15.11.1954 року та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 актовий запис про народження №15 від 03.05.1957 року. Інших дітей, де батьками зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян не виявлено.

У відповідності до висновку форми №080-4/о «Про наявність порушення функцій організму через які невиліковні хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі» №193 від 27.11.2024 року, копія якої додається, вона видана ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5 , який є рідним братом ОСОБА_2 .

ОСОБА_10 у шлюбі не перебував, батьком дітей не являється. Зазначене свідчить про відсутність у ОСОБА_3 родичів другого ступеню спорідненості, зокрема онуків.

З довідки від 27.02.2025 року №421/09.2-04-06, видана на запит адвоката Лозинської Дарії Богданівни відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Волинській області, вбачається, що відсутні актові записи про шлюб складені відносно позивача ОСОБА_1 та

народження, де батьком вказаний ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У відповідності до акту обстеження сімейного стану від 19.12.2024 року, здійсненого ІНФОРМАЦІЯ_6 на підставі заяви ОСОБА_3 , встановлено, що інші особи, які можуть здійснювати за нею догляд, окрім ОСОБА_1 відсутні.

У відповідності до довідки від 12.12.2024 року №12530 голови Колківської селищної ради догляд за ОСОБА_3 може здійснювати ОСОБА_1 .

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 20.11.2024 року, проведеного Колківською селищною радою встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_9 .

Також, при перевірці встановлено, що ОСОБА_3 інвалід ІІ групи, постійно хворіє та потребує стаціонарного лікування. Дядько ОСОБА_9 постійно хворіє, прикутий до ліжка, не здатен до самообслуговування, потребує постійного стороннього догляду.

Здійснювати догляд, окрім ОСОБА_1 більш нікому.

Таким чином, аналізуючи викладене встановлено, що мати позивача ОСОБА_3 являється інвалідом ІІ групи та потребує постійного догляду, розлучена. ЇЇ батьки померли. Вона має одного сина, який у шлюбі не перебуває та батьком дітей не являється. Рідний брат, у якого відсутні діти сам потребує постійного догляду.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини, зважаючи на те, що чинним законодавством не визначеного чіткого та достатнього переліку документів, якими може підтверджуватись відсутність чи наявність членів сім`ї першого чи другого ступеня спорідненості, суд вважає, що в розглядуваному випадку позивач наданими документами підтвердив, що окрім нього, інших членів сім`ї, які спільно проживають та могли здійснювати постійний догляд за ОСОБА_3 немає.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач неправильно оцінив долучені до рапорту позивача документи та помилково дійшов висновку, що позивачем не надано підтвердження факту наявності або відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступеня спорідненості ОСОБА_3 .

Слід вказати, що саме відповідач є суб`єктом, до повноважень якого належить вирішення питання щодо звільнення позивача з військової служби за наслідком розгляду рапорту про звільнення з військової служби або надання мотивованої відмови в такому.

Натомість відповідачем під час розгляду справи не доведено і, ставлячи під сумнів заяву позивача, відповідач не надав жодних доказів, які б підтверджували існування членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, здатних забезпечувати догляд за матір`ю позивача.

Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні позивача з військової служби.

За змістом положень частини 4 статті 245 КАС України суд може зобов`язати відповідача-суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача лише в тому разі, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом. Інакше суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не лише при розгляді вимог щодо протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень, але й у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити дії після скасування його адміністративного акта.

Тобто адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат, пов`язаних з розглядом справи, судом не встановлено, питання про розподіл судових витрат у цій справі не вирішується.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 257, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 у звільненні ОСОБА_1 з військової служби у запас на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у системному взаємозв`язку з підпунктом 12 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт з доданими до нього документами про звільнення з військової служби ОСОБА_1 на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у системному взаємозв`язку з підпунктом 12 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, від мови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_4 ).

Суддя Ф.А. Волдінер