Справа № 140/7891/25
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року ЛуцькСправа № 140/7891/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лозовського О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного сервісного центру МВС України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного сервісного центру МВС України (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання відповіді на звернення від 14.03.2025 по суті звернення та зобов`язання надати відповідь на звернення від 14.03.2025 по суті змісту звернення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 14.03.2025 звернувся Головного сервісного центру МВС України із заявою щодо надання інформації про прирівнювання посад колишніх працівників підрозділу внутрішньої безпеки ГУБОЗМВС у Волинській області до посад поліцейських головних управлінь поліції області при здійсненні перерахунку пенсій. Однак, на свою заяву отримав від відповідача формальну відписку від 01.04.2025 без вирішення порушеного у його зверненні питання.

Позивач вважає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо ненадання відповіді на його заяву від 14.03.2025. З цих підстав просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 відкрито провадження у справі та на підставі пункту 2 частини першої, частини другої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) суддею одноособово.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечив заявлені позовні вимоги та зазначив, що 20.03.2025 до Головного сервісного центру МВС України надійшло звернення ОСОБА_1 від 14.03.2025, в якому він просив надати інформацію про прирівнювання посад колишніх працівників підрозділу внутрішньої безпеки ГУБОЗМВС у Волинській області до посад поліцейських головних управлінь поліції області при здійсненні перерахунку пенсій.

На вказану заву позивачу 01.04.2025 надано обґрунтовану та вичерпну відповідь. Також на повторні звернення позивача йому листами від 05.01.2025, 28.01.2025, 27.02.2025 надано аналогічні інформації, що і у листі відповіді від 01.04.2025. Вказує на те, що відповідачем у повній відповідності до вимог чинного законодавства було розглянуто заяву позивача та у належні строки надано повну, всебічну та обґрунтовану відповідь по питаннях, у них зазначених. На підставі наведеного, просить в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач звернувся із заявою до Головного сервісного центру МВС України 14.03.2025 за вхідним номером №Н-1810-2025 щодо надання інформації про прирівнювання посад колишніх працівників підрозділу внутрішньої безпеки ГУБОЗМВС у Волинській області до посад поліцейських головних управлінь поліції області при здійсненні перерахунку пенсій (а. с. 9).

На вказане звернення Головний сервісний центр МВС України надав позивачу відповідь від 01.04.2025 №31/Н-1810-7845-2025 (а. с.10).

Крім того, ОСОБА_1 направлялось звернення від 10.12.2024, на яке позивачу була надана відповідь від 05.01.2025 та 28.01.2025 (а. с. 29-32).

Також, позивач надсилав звернення від 04.02.2025, у відповідь на яке було надіслано лист від 27.02.2025 в якому містилась інформація, що докладні та обгрунтовані відповіді за вищевказаними зверненнями вже були надіслані листами ГСЦ МВС від 05.01.2025 та 28.01.2025.(а. с. 32-зворот, 33).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Преамбулою Закону України Про звернення громадян від 02.10.1996 №393/96-ВР (далі Закон №393/96-ВР) визначено, що цей Закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Частиною першою статті 1 даного Закону встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 4 Закону №393/96-ВР до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Згідно з частинами 1, 6 - 8 статті 5 Закону, звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.

Як встановлено частинами 1-2 статті 7 Закону №393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.

Відповідно до частини 1 статті 15 даного Закону органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Згідно з частиною 1 статті 19 даного Закону органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

Як встановлено частиною 1 статті 20 Закону №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

При вирішення даної справи слід наголосити, що всі звернення та скарги ОСОБА_1 , подані ним до МВС України у період 2022-2025 років стосувалися прирівнювання посади, з якої його звільнено на пенсію до апарату Національної поліції України, а не ГУ Національної поліції у Волинській області. Вказана обставина впливає на визначення розміру пенсії позивача.

Судом встановлено, що на звернення ОСОБА_1 від 14.03.2025, відповідачем у встановлені Законом України Про звернення громадян строки, надано відповідь листом від 01.04.2025.

Зокрема, ОСОБА_1 , з даного питання, надіслано відповіді від 05.01.2025, 28.01.2025, 27.02.2025 наступного змісту, що прирівнювання посад колишніх працівників міліції до посад поліцейських для перерахунку пенсії здійснювалося на підставі наказу МВС України від 17.02.2017 №138 «Про затвердження Переліку посад осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», що прирівнюються посадам поліцейських), зареєстрованого в Мінюсті 15.03.2017 за №348/30216 ( далі Перелік).

Водночас наказом МВС України від 04.08.2017 №687, зареєстрованим в Мінюсті 04.09.2017 за №1085/300953, внесено зміни до наказу МВС України №138 від 17.02.2017 та доповнено пунктом 2, яким врегульовано питання прирівнювання посад, що не включено до переліку.

Прирівнювання посад працівників ОВС до посад поліцейських для перерахунку пенсії здійснювалося ліквідаційними комісіями МВС України в Автономній Республіці Крим, областях та місті Києві, ТМО МВС з врахуванням зазначеного.

Водночас МВС надавались необхідні роз`яснення вищевказаним органам за їх запитами, зокрема з питань пенсійного забезпечення та прирівнювання посад колишніх працівників ОВС (міліції) до посад поліцейських.

Проаналізувавши зміст поставленого у зверненні 14.03.2025 питання та зміст відповіді на це питання від 01.04.2025, суд вважає, що ГСЦ МВС України звернення ОСОБА_1 у повному обсязі розглянуто та письмова відповідь на нього є вичерпною, як того вимагає положення статей 15, 19 Закону; відповідь надана у строки, визначені статтею 20 Закону.

При цьому суд звертає увагу на те, що на неодноразові звернення позивача, які стосувались даного питання йому не одноразово надавались вичерпні відповіді (від 05.01.2025, 28.01.2025, 27.02.2025), які в тому числі були предметом судового розгляду.

Разом з тим, із змісту позовної заяви ОСОБА_1 не вбачається, яким чином відповідачем було порушено права позивача, визначені Законом України «Про звернення громадян» під час розгляду його заяв від 10.12.2024 та 04.02.2025.

Сама по собі не згода особи із змістом наданої на його звернення відповіді не свідчить, що суб`єктом владних повноважень при вирішенні заяви позивача було допущено протиправну бездіяльність.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що в даному випадку відповідачем належним чином розглянуті звернення ОСОБА_1 , і його права за захистом яких він звернувся відповідачем порушені не були. А відтак підстав для задоволення позову немає.

Суд зазначає, що із змісту позовної заяви ОСОБА_1 , долучених до справи доказів вбачається, що він фактично оспорює не протиправність бездіяльності відповідача з приводу розгляду його звернень та скарг направлених ним відповідно до Закону України Про звернення громадян, а в даному випадку незгідний із тим, що ГСЦ МВС України трактує норми законодавства таким чином, що посада, яку він займав до звільнення не відносилась до центрального апарату МВС України, шо впливає на його права в частині визначення розміру пенсії.

З даного приводу суд зазначає, що це питання не може бути вирішено, і цим обставинам не може бути надана оцінка судом в межах спірних правовідносин при розгляді спору про дотримання відповідачем вимог Закону України Про звернення громадян. Вказане повинно вирішуватись в іншому порядку.

Згідно частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідачем належними та допустимими доказами доведено правомірність своїх дій, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, в зв`язку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 245, 246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного сервісного центру МВС України (04053, місто Київ, вулиця Лук`янівська, 52, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А.Лозовський