Справа № 380/13070/25
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2025 рокусправа № 380/13070/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув у порядку письмового адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , про скасування постанови.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернулося Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі позивач, ГУ ПФ України у Львівській області) з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі відповідач, Відділ), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 (далі третя особа), в якому просить:

- скасувати постанову від 11.06.2025 ВП №77579742 Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.

Ухвалою суду від 30.06.2025 позовну заяву залишено без руху. Позивач у встановлений строк недоліки позовної заяви усунув належним чином /арк.спр.34-35/.

Ухвалою суду від 11.07.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін /арк.спр.47/.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 у справі №380/12373/24 виконано та здійснено ОСОБА_1 перерахунок пенсії з урахуванням індексації,вустановленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», з 01.03.2024 без обмеження її максимальним розміром з урахуванням проведених виплат. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.0432024 склав 27085,08 грн (з урахуванням, зокрема, індексації за 2024 рік 1500,00 грн та не обмежена максимальним розміром). Доплата пенсії на виконання рішення суду склала 119358,82 грн. Станом на 31.12.2024 розмір пенсії ОСОБА_1 складав 27085,08 грн, проте з 01.01.2025 розмір пенсійної виплати стягувача визначений відповідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану». Розмір пенсії з 01.01.2025 ОСОБА_1 склав 25236,13 грн. Позивач вказує, що зміст мотивувальної та резолютивної частини рішення суду конкретизує встановлені судом зобов`язання, в межах яких орган Пенсійного фонду України виконуються судові рішення. Однак дії вчинені позивачем на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 ( в частині застосування обмежувальних коефіцієнтів) не були предметом дослідження і межах адміністративної справи №380/12373/24. Щодо нарахованих на виконання рішення суду сум доплати пенсії позивач зауважив, що виплата таких сум можлива за наявності відповідного цільового фінансування з Державного бюджету України та не залежить від управління Пенсійного фонду України.

Суд протокольною ухвалою від 23.07.2025 /арк.спр.53/ залучив до участі у справі третю особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 .

Третя особа подала до суду заперечення («Моя відповідь») /арк.спр.61-66/, в яких вказав, що у відповідь на звернення позивач не надав стягувану графік погашення боргів помісячно та по роках, не надано інформації про суми виплат за кожним виконавчим листом (помісячно) та залишок суми (помісячно). Також, вказав, що застосування позивачем приписів постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 під час перерахунку пенсії є протиправним, а тому, оскаржена постанова виконавця є правомірною.

Відповідач відзиву на позов у встановлений строк не подав. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (частина 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити.

Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явилися, участь уповноважених представників не забезпечили, належним чином повідомлені про час, дату і місце розгляду справи.

Суд з`ясував позиції сторін щодо можливості продовження розгляду справи у письмовому провадженні, проти чого сторони заперечень не висловили. Керуючись частиною 6 статті 162 КАС України, зважаючи на особливості розгляду справ передбачених статтею 287 КАС України, суд протокольною ухвалою вирішив продовжити розгляд справи за наявними матеріалами в письмовому провадженні.

Суд заслухав доводи сторони позивача, з`ясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, заперечення третьої особи, дослідив письмові докази, долучені до матеріалів справи та, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 у справі №380/12373/24 (яке набрало законної сили 31.10.2024) визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 01.03.2022, з 01.03.2023, 01.03.2024.

ГУ ПФ України у Львівській області зобов`язано, зокрема, здійснити нарахування та виплату підвищення пенсії ОСОБА_1 з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», з 01.03.2024 без обмеження її максимальним розміром з урахуванням проведених виплат.

Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 21.03.2025 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №77579742 на підставі виконавчого листа №380/12373/24 від 11.11.2024.

У відповідь на вимогу державного виконавця ГУ ПФ України надіслало до Відділу 29.04.2024 лист, відповідно до якого рішення суду у справі №380/12373/24 виконано. З 01.12.2024 розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 складає 27085,08 грн та без обмеження максимальним розміром. Доплата до пенсії по рішенню суду за період з 01.02.2022 по 30.11.2024 становить 119358,82 грн. Виплата доплати буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду за рахунок Державного бюджету України.

Державний виконавець 11.06.2025 прийняв постанову №77579742 про накладення штрафу у сумі 5100,00 грн, в якій вказав, що станом на 11.06.2025 вимог виконавчого документа не виконано. На даний момент відсутні будь-які заборони щодо вчинення виконавцем виконавчих дій примусового характеру, а саме накладення штрафу за невиконання рішення. Також, відсутні будь-які підстави для зупинення вчинення виконавчих дій, передбачених Закон України «Про виконавче провадження».

Вважаючи постанову державного виконавця протиправною, позивач звернувся до суду.

Вирішуючи спір, суд застосовує такі норми права.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 4 частини 3 статті 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VIII» (далі Закон №1404-VIII).

Згідно зі статтею 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) а сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт 1).

Пунктом 1 статті 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина 1).

Крім того, на підставі положень частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (пункт 1); з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (пункт 3).

Частиною 1 статті 26 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 6 статті 26 Закону №1404-VIII визначено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з правилами встановленими статтею 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 6 статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (частина 1).

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина 2).

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (частина 3).

Відповідно до статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання (частина 1).

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина 2).

Під час розгляду справи суд з`ясував, що підставою для накладення штрафу на позивача стала відсутність у державного виконавця документального підтвердження виконання боржником в повному обсязі виконавчого документа, а також відсутність будь-яких заборон щодо вчинення виконавцем виконавчих дій примусового характеру.

Суд зауважує, що в контексті цієї справи, накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і спрямоване на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. Залежно від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Отже, з аналізу викладених норм, слід виснувати, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону №1404-VIII. Тобто, під час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу обов`язковим є встановлення факту невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

При цьому, в розумінні викладених положень Закону №1404-VIII поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Таким чином, суд висновує, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може виноситися лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Водночас відповідно до положень статті 32 Закону №1404-VIII за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони позбавлені можливості скористатися правами, наданими цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів (частина 1). Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову (частина 2).

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із доказів у справі суд встановив, що цей спір стосується виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 у справі №380/12373/24 (яке набрало законної сили 31.10.2024). Відповідно до зазначеного рішення зобов`язано ГУ ПФ України у Львівській області, зокрема, здійснити нарахування та виплату підвищення пенсії ОСОБА_1 з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», з 01.03.2024 без обмеження її максимальним розміром з урахуванням проведених виплат.

Відповідачем 21.03.2025 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №77579742 на підставі виконавчого листа №380/12373/24 від 11.11.2024.

У відповідь на вимогу державного виконавця ГУ ПФ України надіслало до Відділу 29.04.2024 лист, відповідно до якого рішення суду у справі №380/12373/24 виконано. З 01.12.2024 розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 складає 27085,08 грн та без обмеження максимальним розміром. Доплата до пенсії по рішенню суду за період з 01.02.2022 по 30.11.202024 становить 119358,82 грн. Виплата доплати буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду за рахунок Державного бюджету України.

Однак державний виконавець 11.06.2025 прийняв постанову №77579742 про накладення штрафу у сумі 5100,00 грн, в якій вказав, що станом на 11.06.2025 вимог виконавчого документа не виконано.

Проте суд не погоджується із поведінкою державного виконавця під час примусового виконання рішення суду та із прийняттям постанови про накладення штрафу.

Так, суд зазначає, що ГУ ПФ У Львівській області на виконання рішення суду провело перерахунок пенсії з 01.03.2024. Згідно з перерахунку пенсії за пенсійною справою №-Міноборони з 01.03.2024 підсумок пенсії з надбавками склав 27085,08 грн, до виплати з 01.12.2024 27085,08 грн.

Отже, після виконання рішення суду з 01.12.2024 позивачу нараховано повну суму 27085,08 грн з урахуванням всіх надбавок та без обмеження максимального розміру.

При цьому, позивачу нараховано суму доплати по рішенню суду за період з 01.02.2022 по 30.11.2024, що склала 119358,82 грн.

З огляду на викладене суд висновує, що позивачем рішення суду від 24.09.2024 у справі №380/12373/24 виконано в повному обсязі.

Надалі у зв`язку із прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» (далі Постанова №1) позивач провів перерахунок пенсії позивача та застосував понижуючі коефіцієнти. Після проведеного перерахунку з 01.01.2025 розмір пенсійної виплати з надбавками склав 27085,08 грн, понижена сума, що підлягає виплаті з 01.02.2025 25236,16 грн.

Суд звертає увагу відповідача, що відповідно до змісту рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 у справі №380/12373/24 під час вирішення спору суд не досліджував питання правомірності застосування понижуючих коефіцієнтів, передбачених Постановою №1, оскільки рішення у справі прийняте 24.09.2024 і на момент прийняття такого суд не міг передбачити зміну правового регулювання спірних правовідносин та прийняття Урядом згаданої постанови.

Тобто, між позивачем та ОСОБА_1 виник новий публічно-правовий спір. У зв`язку із чим ОСОБА_1 звертався до Львівського окружного адміністративного суду (справа №380/8760/25) із вимогами про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо застосування при перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2025 обмеження перерахованої пенсії, встановленого відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану».

Так, перерахунок пенсії позивача на виконання рішення суду проводився з 01.03.2024, а на виконання вимог Постанови №1 з 01.01.2025. Однак виконавче провадження відкрито лише 21.03.2025, тобто вже після перерахунку пенсії на виконання рішення суду та після прийняття Урядом вказаної постанови і зміни правового регулювання.

З огляду на викладене суд висновує, що відповідач прийняв постанову про накладення штрафу у зв`язку із невиконанням позивачем рішення суду за відсутності правової оцінки діям органу Пенсійного фонду, які не охоплювалися предметом спору.

Водночас суд зауважує, що під час примусового виконання рішення суду відповідач жодним чином не перевірив правильність та підстави здійснення перерахунків пенсії.

Частиною 3 статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (пункт 1); звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення (пункт 10); здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом (пункт 22).

Однак відповідач не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, що під час примусового виконання рішення суду та прийняття оскарженої постанови ним вчинялися будь-які дії передбачені положеннями частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII.

Щодо покликань третьої особи про невиплату доплати по рішенню суду суд зауважує, що постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі Порядок №649). Порядком №649 визначено механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету (пункт 1 Порядку).

Боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України (пункт 3 Порядку №649).

Черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника (пункт 4 Порядку №649).

Виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику (пункт 10 Порядку №649).

Боржник у триденний строк повідомляє стягувачу про виділення коштів та не пізніше десяти робочих днів з дня надходження коштів у межах встановленого Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоду виплати пенсії зобов`язаний здійснити виплату стягувачу суми, що підлягає виплаті, у порядку, встановленому статтею 47 зазначеного Закону (пункт 11 Порядку №649).

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне та в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України здійснює виплати винятково коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим з військової служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за вказаним Законом, забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Абзацом 2 пункту 7 розділу ІІ Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 №21-2 (в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.12.2021 №35-1) передбачено, що видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 №4901-VI плануються в межах коштів Державного бюджету України на фінансування пенсійних програм на відповідний рік. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили.

З викладеного висновується, що виплата нарахованих (перерахованих) сум пенсій за рішенням суду здійснюється, зокрема, коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду та в порядку черговості.

Також, суд звертає увагу, що 14.07.2025 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №821, якою затверджено Порядок здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень.

Цим Порядком визначено механізм здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, зокрема, за період, що передує даті набрання чинності рішенням суду, за джерелами їх виплати (фінансування) (абзац 1 пункту 1).

Пунктами 5 та 6 передбачено, що виплати нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час проводяться щомісяця одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата. На забезпечення таких виплат щомісяця спрямовується частина бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету в межах коштів, передбачених бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік.

Видатки на виплату перерахованих пенсій за рішенням суду здійснюються в межах бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата.

При цьому, пункт 7 передбачає, що для забезпечення виплат за рішеннями суду, передбачених пунктами 5 і 6 цього Порядку, виплата пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на зазначені цілі бюджетним асигнуванням відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, але не більшій від належної до виплати суми, що обліковується в переліку.

Тобто, ГУ ПФ України у Львівській області відповідно до вимог законодавства та в межах покладених на управління обов`язків та повноважень вжиті всі можливі заходи на виконання рішення суду. Рішення в частині виплати нарахованої доплати за попередній період залишається на даний час невиконаним у зв`язку з обов`язком пенсійного органу при виконанні таких рішень дотримуватися вимог Порядків погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Отже, у частині виплати доплати пенсії по виконанню рішення суду невиконано з поважних причин та без вини ГУПФ України у Львівській області, про що відповідача повідомлялося у листі від 29.04.2024.

З огляду на встановлені обставини справи суд висновує, що оскаржене постанова відповідача прийнята всупереч приписам Закону України «Про виконавче провадження» без достатніх на те підстав.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та протиправність винесення відповідачем постанов про накладення штрафу. Тому, позов слід задовольнити повністю.

Судовий збір згідно з частиною 1 статті 139 КАС України слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Керуючись статтями 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 293, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 11.06.2025 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн у виконавчому провадженні №77579742.

3. Стягнути на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея,10; ) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (79000, м. Львів, пл. Шашкевича, 1; ) судовий збір в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кравців Олег Романович