Справа № 520/23165/25
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

16 вересня 2025 р. Справа №520/23165/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Супруна Ю.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Ярослава Мудрого, буд. 26, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61024, ), третя особа - Військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Коломойцев Микола Миколайович, діючи в інтересах ОСОБА_1 (надалі за текстом - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (надалі за текстом відділ, виконавчий орган, відповідач), третя особа - Військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України (надалі за текстом - третя особа), в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 12.08.2025 про закінчення виконавчого провадження ВП 78221298.

В обґрунтування позовних вимог, позивач та представник позивача зазначили, що ними було подано заяву про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа виданого по адміністративній справі № 520/27632/24 на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду. Однак, 12.05.2025 постановою відповідача вирішено питання про закінчення виконавчого провадження на підставі відповіді Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 07.08.2025. Позивач вважає зазначені дії відповідача протиправними у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом порушених прав.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2025 відкрито спрощене провадження у вказаний адміністративній справі відповідно до положень п. 10 ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 257, ст. 287 КАС України, справа належить до справ незначної складності, у зв`язку з чим підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом двадцяти днів після відкриття провадження у справі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.09.2025 відмовлено в задоволенні клопотання представника третьої особи - Військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України про повернення позовної заяви.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.09.2025 відмовлено в задоволенні клопотання представника третьої особи - Військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України про винесення окремої ухвали, у зв`язку зі зловживанням процесуальними правами.

До канцелярії Харківського окружного адміністративного суду з 11.09.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Згідно зі змістом якого відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав їх необґрунтованості.

До канцелярії Харківського окружного адміністративного суду 08.09.2025 з боку третьої особи - Військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України, надійшов документ з назвою «Відзив на позовну заяву».

Згідно з його змістом третя особа зазначила, що представник позивача звернувся до виконавчої служби із заявою, яка не відповідає вимогам чинного законодавства та надав неповні банківські реквізити позивача.

Військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України, своєчасно виконала рішення суду та відповідні кошти за відсутності належних банківських реквізитів позивача тимчасово акумулювала на депозитному рахунку. В діях представника позивача наявні ознаки зловживання процесуальними правами.

Окремо суд зазначає, що Військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України в рамках заявлених позовних вимог має статус третьої особи.

Враховуючи зміст та назву поданого документа з боку третьої особи 08.09.2025 суд констатує про відсутність належної обізнаності уповноваженого представника третьої особи про положення п. 13 ч. 2 ст. 180 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Харківським окружним адміністративним судом 22.05.2025 року видано виконавчий лист №520/27632/24 про зобов`язання військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України провести нарахування та виплату ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 20.06.2024 до 19.12.2024, що складає 183 календарні дні, та становить у розмірі 260101,56 грн..

Позивачем подано вказаний виконавчий документ на примусове виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

До відповідного пакету документів звернення також додано інформацію про реквізити розрахункового рахунку позивача, на які слід виконувати рішення, а саме:

«Отримувач: ОСОБА_1 ; IBAN: НОМЕР_4 ; РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ; Призначення платежу: Поповнення рахунку, ОСОБА_1 ».

Керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», 30.05.2025 державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. 30.05.2025 керуючись ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, державним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Державним виконавцем 30.05.2025 керуючись статтями 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

На адресу Відділу 08.08.2025 надійшов лист Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 07.08.2025 № 40/05/12?5522?2025, яким повідомлено, що 14.07.2025 військовою частиною НОМЕР_2 Національної гвардії України було виконано рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі № 520/27632/24 у повному обсязі шляхом зарахування відповідної суми на картковий рахунок ОСОБА_1 , що підтверджується платіжною інструкцією № 14795 від 14.07.2025.

До відповіді також долучено платіжну інструкцію №14795 (внутрішній номер 435825555) від « 14» липня 2025 року, в призначенні платежу якої зазначено: « 1003020; 2800; Виплата зг. рішення Харківського окружного адміністративного суду № 520/27632/24 від 31.01.2025, за позовом ОСОБА_1 на пласт, карт. эг. заяв працівників».

Державний виконавець 12.08.2025 керуючись вимогами п. 9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач та представник позивача звернулись до Харківського окружного адміністративного суду за захистом порушених прав.

Надаючи оцінку обґрунтованості позовних вимог, виявленим прийнятим постановам в рамках виконавчого провадження з боку виконавчого органу на відповідність їх змісту положенням законодавства, суд виходить з наступного.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Стаття 6 Конвенції гарантує особі право на справедливий суд. У свою чергу, Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголосив, що " це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію . Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997, пункт 41). " Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції" (рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" від 15.10.2009 (заява №40450/04), пункти 51, 54).

З урахуванням зазначених принципів, стаття 6 Конвенції (що застосовується у відношенні позивача в контексті прав, визначених статтею 1 Протоколу до Конвенції) гарантує право на справедливий суд, яке передбачає як прийняття судом остаточного рішення, так і його виконання, яке забезпечується державою.

Згідно ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2, п.1 ч.3 ст.18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Системно аналізуючи наведені обставини у поєднанні з зазначеними нормативними положеннями суд констатує, що тільки фактичне виконання рішення згідно з виконавчим документом зумовлює підстави для закінчення виконавчого провадження в порядку п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Окремо суд зазначає, що в якості фактичного виконання рішення боржник надав державному виконавцю платіжний документ №14795 від 14.07.2025 з призначенням платежу: виплата згідно рішення по справі №520/27632/24 за позовом ОСОБА_1 , наявністю якого державний виконавець обумовлював факт виконання рішення та застосування п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Матеріалами справи підтверджено та документально не заперечується відповідачем, що, державним виконавцем не перевірено той факт, що, попри призначення платежу:

виплата згідно рішення по справі № 520/27632/24 за позовом ОСОБА_1 , фактично, такий платіж був вчинений не за реквізитами карткового рахунку позивача: отримувач: ОСОБА_1 , : НОМЕР_4 ; РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , оскільки: IBAN - в графі «отримувач» платіжного документу №14795 від 14.07.2025 значиться «АТ КБ Приватбанк», а не ОСОБА_1 ,

- в графі «код отримувача» платіжного документу №14795 від 14.07.2025 значиться код ЄДРПОУ банку « 22609983», а не рнокпп стягувача НОМЕР_1 ,

- в графі «рахунок отримувача» платіжного документу №14795 від 14.07.2025 значиться «UA05907335», а не рахунок стягувача «UA3188101».

Таким чином, виконання рішення суду здійснено боржником не на користь стягувача, а на користь іншої (юридичної) особи, котра не має жодного відношення до виконавчого документу №520/27632/24 та виконавчого провадження 78221298.

Окремо суд зазначає, що разом з заявою про відкриття виконавчого провадження з боку позивача подано відповідні банківські реквізити.

Посилання представника третьої особи в частині перерахування коштів на депозитний рахунок військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, через відсутність інформації про поточні рахунки позивача, суд не приймає як належні, оскільки виконання рішення з боку третьої особи здійснювалось на стадії після відкриття виконавчого провадження, а тому третя особа не може керуватись власним розсудом при виконанні рішення суду, як на стадії добровільного виконання рішення суду.

Крім того матеріали справи та матеріали виконавчого провадження не містять жодних дій з боку третьої особи що були направленні на з`ясування повних реквізитів позивача для виконання рішення суду.

Окреслених дій не вчинив і державний виконавець за для забезпечення належного виконання рішення суду, що підтверджується змістом матеріалів виконавчого провадження.

Посилання представника третьої особи щодо «надана позивачем заява про відкриття виконавчого провадження не відповідає вимогам до відповідних заяв, що зазначені у т.ч. на офіційному сайті Центрального межрегіонального управління Міністерства юстиції України» суд зазначає наступне.

Що окреслене питання, а саме відповідність заяви позивача для відкриття виконавчого провадження не входить в предмет доказування в рамках окресленої позовної заяви, крім того окреслене питання вирішено державним виконавцем та відкрито виконавче провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб`єкт владних повноважень не надав до суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтується його відзив, і не довів правомірності його дій щодо винесення постанови від 12.08.2025 про закінчення виконавчого провадження ВП 78221298.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється на підставі ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 229, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 287, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Ярослава Мудрого, буд. 26, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61024, ), третя особа - Військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Ярослава Мудрого, буд. 26, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61024, від 12.08.2025 про закінчення виконавчого провадження ВП 78221298.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 16.09.2025.

Суддя Супруна Ю.О.