Справа № 621/319/25
Суддя: Філіп'єва В. В.
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 621/319/25

Провадження 2-а/621/5/25

15 вересня 2025 року м. Зміїв Харківської області

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді В.Філіп`євої,

за участі секретаря судового засідання А.Девятерикової, А.Дроздової

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ІНФОРМАЦІЯ_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Зміївського районного суду Харківської області з позовною заявою (адміністративним позовом), в якому просив скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_3 від 25.12.2024 року №2869/М/2024 про притягнення заявника до адміністративної відповідальності за ч.3 статті 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн; а також скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_3 від 25.12.2024 року №2870/М/2024 про притягнення заявника до адміністративної відповідальності за ч.3 статті 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 25500,00 грн. та закрити справи про адміністративне правопорушення.

Одночасно, позивач заявив клопотання про поновлення строку на оскарження постанов про накладення адміністративного стягнення, в зв`язку з тим, що не був особисто присутнім при розгляді справ про адміністративні правопорушення, а копії оскаржуваних постанов отримав засобами поштового зв`язку поза межами визначеного законом строку на оскарження (а.с.10)

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 07.02.2025 року позивачеві поновлено строк на оскарження постанов про накладення адміністративного стягнення, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено учасникам строк для подання заяв по суті позовних вимог (а.с.41)

Позиції сторін.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач постійно проживає в АДРЕСА_1 . Місце проживання співпадає з місцем реєстрації. З 2007 року ОСОБА_2 перебуває на військовому обліку за місцем свого проживання у ІНФОРМАЦІЯ_4 , відділ 2 ( АДРЕСА_1 ) та має приписне посвідчення.

23 грудня 2024 року позивач приїхав до міста Черкаси у справах, а 24.12.2024 року, о 08:10 годині, на вулиці в місті Черкаси його зупинила група осіб, двоє з яких були у військовій формі, один у формі поліцейського, та ще одна особа в цивільному одязі. Вказані особи, не назвавшись та не пред`явивши службових посвідчень, висловили вимогу щодо прибуття до ТЦК, на що позивач повідомив, що перебуває на обліку в ТЦК за місцем постійного проживання. Після цього особи в формі поліцейських склали протокол про адміністративне затримання АПЗ18 №009185, після чого позивача було доставлено до службового приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 для складання протоколу про адміністративне правопорушення, за начебто вчинене правопорушення, передбачене ч.3 статті 210-1 КУпАП. При цьому, перевіривши всі особисті відомості позивача, уповноважені особи зазначили адресою його проживання АДРЕСА_2 , що було завідомо для службових осіб неправдивою інформацією.

Крім того, після складення першого протоколу, працівники ТЦК з`ясували, що позивач в розшуку не перебуває, однак повідомили про необхідність проходження військово-лікарської комісії (ВЛК), при чому негайно в АДРЕСА_1 . Позивач зазначив, що не відмовляється від проходження ВЛК, але просив видати направлення для її проходження за місцем постійного проживання, оскільки вдома знаходиться вся медична документація щодо наявних захворювань, зокрема, хребта, варикозу, тощо. Однак працівник ТЦК направлення не видав, а склав протокол №2870/М/2024 про притягнення заявника до адміністративної відповідальності за ч.3 статті 210-1 КУпАП за начебто відмову від проходження ВЛК. І в цьому ж протоколі, з невідомих підстав, місцем проживання позивача зазначено АДРЕСА_2 , тоді як уповноважені особи мали можливість перевірити відомості щодо зареєстрованого місця його проживання.

Окрім складання вказаних протоколів, позивачеві було вручено під розпис повістку №037722 для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 16:00 годину 25.12.2024 року для уточнення персональних даних та проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Після прибуття додому 25.12.2024 року, позивач звернувся до Зміївської центральної районної лікарні в зв`язку з погіршенням стану здоров`я, де в подальшому проходив лікування, а 26.01.2025 року засобами поштового зв`язку направив відповідачеві медичну документацію щодо своєї хвороби та заяву, в якій просив повідомити про наслідки розгляду складених протоколів про адміністративні правопорушення.

30 січня 2025 року поштовими відправленнями позивач отримав за місцем своєї реєстрації постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_3 від 25.12.2024 року №2869/М/2024 про притягнення заявника до адміністративної відповідальності за ч.3 статті 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн; а також постанову ІНФОРМАЦІЯ_3 від 25.12.2024 року №2870/М/2024 про притягнення заявника до адміністративної відповідальності за ч.3 статті 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 25500,00 грн, з якими категорично не погоджується , вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Так, уповноваженими особами був порушений порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення, при розгляді цих справ позивач не був присутнім і не повідомлявся про час і місце розгляду справи, в зв`язку з чим був позбавлений можливості скористатися правовою допомогою, надати підтверджуючі документи на свій захист. Жодних доказів, що підтверджують вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 статті 210-1 КУпАП, а саме: доказів відмови позивача від проходження ВЛК чи доказів відсутності військово-облікового документу матеріали справ про адміністративне правопорушення не містять і не можуть містити, оскільки, як зазначалося вище, всі ці відомості службові особи перевірили, в тому числі через наявні інформаційні бази, фотофіксація правопорушень не проводилася відповідно до вимог ч.6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Згідно вимог «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», до початку проведення медичного огляду ТЦК має отримати від органів соціального забезпечення відомості щодо осіб з інвалідністю, військовозобов`язаний під час огляду ВЛК має надати лікарям свою амбулаторну картку та наявну медичну документацію щодо захворювань, що очевидно неможливо було зробити в місті Черкасах не за місцем постійного проживання позивача. Направлення на проходження ВЛК позивачеві не вручалося, належного повідомлення про розгляд справ про адміністративне правопорушення не було, а повістка на 25.12.2024 вручалася з метою уточнення даних обліку, хоча всі відомості вже були уточнені 24.12.2024 року.

Враховуючи викладене, позивач просив скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_3 від 25.12.2024 року №2869/М/2024 про притягнення заявника до адміністративної відповідальності за ч.3 статті 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн; а також скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_3 від 25.12.2024 року №2870/М/2024 про притягнення заявника до адміністративної відповідальності за ч.3 статті 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 25500,00 грн. та закрити справи про адміністративне правопорушення. (а.с.1-8)

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_1 не погодився з пред`явленим адміністративним позовом та подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачеві в повному обсязі.

В обґрунтування своєї позиції зазначив, що 24.12.2025 року, в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 в ході уточнення облікових даних було встановлено, що позивач ОСОБА_1 не мав при собі військово-облікового документа та не пред`явив його на вимогу уповноваженої особи ТЦК. У зв`язку з відмовою пред`явити військово-обліковий документ щодо ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення №2869/М/2024

При цьому, в ході подальшої перевірки за системою «Оберіг» з`ясувалося, що ОСОБА_1 не перебуває на обліку у жодному з ТЦК та СП та не має військово-облікового документу військовозобов`язаного. Вимоги Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зобов`язують громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років у період проведення мобілізації мати військово-обліковий документ при собі та пред`являти його за вимогою уповноважених осіб.

Крім того, ОСОБА_1 категорично відмовився від отримання направлення для проходження ВЛК, про що написав відповідну заяву, оскільки має хронічні захворювання. Відмова від проходження ВЛК є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності за ч.3 статті 210-1 КУпАП, в зв`язку з чим стосовно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення №2870/М/2024.

На момент складення відповідного протоколу у позивача були відсутні відомості щодо актуального медичного огляду.

При цьому, відповідач наголошує, що відповідно до абз.11 пункту 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою КМУ №154 від 23.02.2022 року, ТЦК та СП здійснюють заходи оповіщення та призову громадян під час мобілізації на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку), в зв`язку з чим заходи щодо призову військовозобов`язаних здійснюються незалежно від прописки чи місця перебування на обліку.

Оскільки позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 статті 210-1 КУпАП постановою № 2869/М/2024 від 24.12.2025 року, за відмову від проходження ВЛК постановою №2870/М/2024 він був підданий адміністративному стягненню у максимально можливому розмірі 25500,00 грн.

При цьому, навіть на момент пред`явлення позову, позивач не надав до матеріалів позову чинного військово-облікового документу та так і не пройшов ВЛК, в зв`язку з чим дії відповідача є законними та обґрунтованими, а позовні вимоги є такими, що задоволенню не підлягають (а.с.45-51)

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 наполягав на задоволенні позову з викладених вище підстав, в подальшому в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі на підставі наданих доказів.

Представник відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі та з урахуванням відзиву на позовну заяву відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 3 статті 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

В зв`язку з неявкою в засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч.4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Обставини, встановлені судом, та докази, подані на їх обгрунтування.

Дослідивши доводи позовної заяви та відзиву на позов, а також додані до них письмові докази, суд встановив наступне:

Згідно паспорту громадянина України НОМЕР_1 , виданого Красногвардійським РВ ГУ МВС України в Криму 08.02.2001 року, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований в АДРЕСА_1 з 20.02.2007 року (а.с.12)

Відповідно до тимчасового посвідчення про приписку, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , перебуває на обліку ІНФОРМАЦІЯ_7 з 14.02.2007 року (а.с.14)

24.12.2024 року позивачеві ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 було вручено повістку № 037722, згідно якої він був зобов`язаний з`явитися до Центру за відповідною адресою 25.12.2024 року, о 16.00 годині, для уточнення своїх персональних даних та проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби (а.с.23)

25.12.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_3 винесено постанову №2869/М/2024 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 статті 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , особу встановлено на підставі паспорта громадянина України, згідно якої, 24.12.2024 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 статті 210-1 КУпАП у зв`язку з відсутністю військово-облікового документу військовозобов`язаного та непред`явлення його на вимогу уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_5 , що є порушенням вимог частини 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 (зі змінами) та абзацу 3 п.п.10-1 пункту першого Правил військового обліку, які є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який затверджений Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022.

Зі змісту постанови вбачається, що права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП порушнику роз`яснено, пояснень не надав, клопотань про відкладення справи не заявляв. Розгляд справи призначено на 16:00 годину 25.12.2024 року. На розгляд справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не прибув, в зв`язку з чим матеріали про адміністративне правопорушення розглянуті за його відсутності. Уповноваженою особою ТЦК було встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги ч.6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку», абзац 3 п.п.10-1 пункту першого Правил військового обліку, які є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який затверджений Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022, абзац 2 пункту 22 постанови КМУ №560, за що передбачена відповідальність за ч.3 статті 210-1 КУпАП, в зв`язку з чим його піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17000,00 гривень (а.с.17-18, 59-61)

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення №2869/М/2024, складеного відповідачем стосовно ОСОБА_1 , наявний протокол про адміністративне правопорушення № 2869/М/2024, складений ст.солдатом ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , який перевіряв особу порушника за паспортом громадянина України, зареєстрованого у АДРЕСА_1 ., однак зазначив адресою зареєстрованого проживання позивача: АДРЕСА_2 , та вказав, що 24.12.2024 року, о 09:30 годині, у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин ОСОБА_1 не має при собі військово-облікового документу військовозобов`язаного та не пред`явив його на вимогу уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушив вимоги ч.6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 (зі змінами), абзац 3 п.п.10-1 пункту першого Правил військового обліку, які є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який затверджений Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022, абзац 2 пункту 22 постанови КМУ №560, за що передбачена відповідальність за ч.3 статті 210-1 КУпАП. (а.с.56-57)

Протокол підписаний уповноваженим працівником, що складав протокол, а також особою, що притягається до адміністративної відповідальності (а.с.56-57)

Крім того, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявні перевірка системи « ІНФОРМАЦІЯ_10 », згідно відомостей якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , не прив`язаний до жодного воєнкомату та має офіційне працевлаштування. (а.с.58)

Крім того, 25.12.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_3 винесено постанову №2870/М/2024 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 статті 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , особу встановлено на підставі паспорта громадянина України, згідно якої, 24.12.2024 року, о 09:40 годині, у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 громадянин ОСОБА_1 відмовився від проходження ВЛК, чим порушив вимоги абз4 ч.1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 (зі змінами), за що передбачено відповідальність за ч.3 статті 210-1 КУпАП. Права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП порушнику роз`яснено, пояснень не надав, клопотань про відкладення справи не заявляв. Розгляд справи призначено на 16:00 годину 25.12.2024 року. На розгляд справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не прибув, в зв`язку з чим матеріали про адміністративне правопорушення розглянуті за його відсутності.

Враховуючи, що ОСОБА_1 вчинив вказане адміністративне правопорушення під час дії особливого періоду, а також те, що особа притягувалася за статтею 210-1 КУпАП повторно протягом року до штрафу 17000,00 гривень згідно постанови №2869/М/2024 від 25.12.2024 року, порушника піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 25500,00 гривень (а.с.19, 72-74)

Підставою для винесення вказаної постанови є протокол про адміністративне правопорушення №2870/М/2024 від 24.12.2024 року, складений ст.солдатом ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , який перевіряв особу порушника за паспортом громадянина України, зареєстрованого у АДРЕСА_1 ., однак зазначив адресою зареєстрованого проживання позивача: АДРЕСА_2 , та вказав, що 24.12.2024 року, о 09:40 годині, у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 громадянин ОСОБА_1 відмовився від проходження ВЛК, чим порушив вимоги абз4 ч.1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 (зі змінами)

При цьому, у вказаному протоколі відсутнє посилання на кваліфікацію дій порушника та за якою статтею Кодексу України про адміністративне правопорушення він може бути притягнутий до адміністративної відповідальності (а.с.20, 65). Протокол підписаний особою, що притягається до адміністративної відповідальності, зауважень та заперечень до протоколу позивачем не зазначено. (а.с.20, 65-66)

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою особою, що підтверджується Витягом з Наказу № 380 від 29.11.2024 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_11 (а.с.53)

Окрім протоколу про адміністративне правопорушення до матеріалів справи надана власноруч підписана заява ОСОБА_1 про те, що він відмовляється від проходження ВЛК, оскільки має хронічні хвороби та потребує лікування за місцем проживання в місті Харків (а.с.67), направлення ОСОБА_1 до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 для встановлення придатності до проходження військової служби (а.с.69), картка обстеження №337/3 (а.с.70-71)

24.12.2024 року співробітником ТЦК в присутності понятих складений Акт відмови ОСОБА_1 від отримання направлення на проходження ВЛК (а.с.68)

Згідно протоколу АПЗ18 № 009185 про адміністративне затримання за ч.2 статті 262 КУпАП, 24 грудня 2024 року, о 08.40 годині, ОСОБА_1 був затриманий в адміністративному порядку уповноваженими співробітниками поліції в зв`язку зі складанням адміністративного протоколу уповноваженими особами ОМТЦК СП (а.с.21-22)

Крім того, ОСОБА_1 було вручено повістку №037722, за якою йому належало з`явитися до Черкаського ОМТЦКСП 25.12.2024 року о 16:00 годині для уточнення персональних даних, даних військово-облікового документа та проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби (а.с.23)

25 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до лікаря за первинною медичною допомогою (запис № 140059268/2 та отримав направлення на подальші медичні обстеження (а.с.24-38)

Норми права, що підлягають застосуванню, та мотиви суду.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та законності, суд зазначає наступне:

Відповідно до п.1 ч.1 статті 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. В справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 72 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини 1 статті 1 вищевказаного Закону, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

- уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

- прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

- проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;

- проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

- виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», (зі змінами), введено правовий режим воєнного стану на території України, який триває і на даний час.

Відповідно до Указу Президента України № 65/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03.03.2022 № 2105-IX, в Україні оголошено загальну мобілізацію.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлено в Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

За визначенням абз 4 статті 1 вищевказаного Закону, мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно ч.ч. 1-2 статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України. Загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані, зокрема:

- з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

- проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до абзацу 8 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Згідно положень абзацу 9 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначаються: 1) прізвище, ім`я та по батькові і дата народження громадянина, якому адресована повістка; 2) найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що видав повістку; 3) мета виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; 4) місце, день і час явки за викликом; 5) підпис (електронний цифровий підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку; 6) реєстраційний номер повістки; 7) роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.

Відповідно до частини 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України. Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно примітки до вказаної статті, вимога до здійснення представниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки фото- і відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, застосовуються з 17.07.2024 р.згідно із Законом № 3633-IX від 11.04.2024.

Відповідно до підпункту 10-1) статті 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є Додатком 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року (втратив чинність з 31.07.2025), призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану:

у разі залишення свого місця проживання стати в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи (військовозобов`язані та резервісти СБУ - в Центральному управлінні або регіональних органах СБУ, а військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів - у зазначений строк повідомити про зміну місця проживання відповідним підрозділам розвідувальних органів);

мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон;

уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 559 від 16.05.2024 року, якою затверджено «Порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів», військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів 3 і 4 частини шостої статті 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559 Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа, а також громадянам України, звільненим з військової служби в СБУ у відставку, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби та не досягли граничного віку перебування в запасі (у разі, коли раніше військово-обліковий документ не видавався).

Згідно частини 2 постанови КМУ №559, військово-облікові документи, оформлені до набрання чинності цією постановою, вважаються дійсними на всій території України до видачі військово-облікового документа нового зразка.

Позивачем до матеріалів справи надано копію тимчасового посвідчення про приписку до ІНФОРМАЦІЯ_12 , однак позивач не спростовував факту не пред`явлення вказаного документу на вимогу уповноважених осіб відповідача.

Статтею 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Так, за приписами частини 1 статті 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно частини 3 статті 210-1 КУпАП, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, 25.02.2022 Президентом України видано Указ «Про загальну мобілізацію» № 69/2022, строки якого неодноразового продовжувалась.

Саме з періоду оголошення Президентом України рішення про мобілізацію законодавець пов`язує настання особливого періоду під час якого громадянами України зобов`язуються виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Виходячи зі змісту наведених норм, уповноважені працівники відповідача мають право вимагати у період проведення мобілізації (крім цільової) у громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років для перевірки військово-облікові документи разом із документами, що посвідчують особу, а в свою чергу вказані громадяни, в тому числі й позивач, мають обов`язок пред`явити вказані документи на вимогу працівників ТЦК і СП.

Разом з тим, як вбачається зі змісту матеріалів справи про адміністративне правопорушення, і не заперечується позивачем, що ОСОБА_1 не пред`явив на вимогу працівників відповідача військово-обліковий документ та не мав його при собі, в зв`язку з чим для уточнення вказаних відомостей працівниками поліції був складений протокол про адміністративне затримання та позивач був доставлений до службового приміщення відповідача.

При цьому, працівники відповідача не мали можливості уточнити персональні дані позивача через наявні електронні бази «Оберіг», «Резерв+», оскільки, як вбачається з матеріалів справи (а.с.58), ОСОБА_1 не прив`язаний до жодного військкомату.

Відомостей щодо оновлення військово-облікових даних в електронній системі «Резерв+» позивачем до позовної заяви не надано.

За таких обставин, суд вважає правомірним притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 статті 210-1 КУпАП у зв`язку з відсутністю військово-облікового документу військовозобов`язаного та непред`явлення його на вимогу уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_5 , що є порушенням вимог частини 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 (зі змінами) та абзацу 3 п.п.10-1 пункту першого Правил військового обліку, які є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який затверджений Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 (чинний на момент спірних правовідносин), а отже підстав для скасування постанови № 2869/М/2024 від 25.12.2024 року суд не вбачає.

Крім того, вище наведеними нормативно-правовими актами (зокрема, ч.10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію») встановлено також обов`язок військовозобов`язаних осіб проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки

Згідно пункту 21 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 року, за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Відповідно до абзацу 3 пункту 69 Порядку №560, громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), на медичний огляд не направляються. На медичний огляд громадяни, які уточнили свої облікові дані, викликаються повісткою.

У разі проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду під час мобілізації та/або воєнного стану строк дії довідки з висновком щодо придатності до військової служби становить один рік.

Положеннями пункту 74 Порядку №560 передбачено, що резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Військовозобов`язаний та резервіст, який виявив бажання проходити військову службу під час мобілізації у вибраній ним військовій частині, направляється на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або командиром військової частини.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Таким чином, з вищевказаного вбачається, що процедурі проходження на військово-лікарській комісії медичного огляду передує:

- формування повістки про виклик військовозобов`язаного для проходження відповідного огляду та її вручення особі;

- видача керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою, згідно з додатком 11 до Порядку №560;

- реєстрація відповідного направлення в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою, згідно з додатком 12 до Порядку №560.

Пунктами 23, 24 цього Порядку встановлено, що поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка). У разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.12.2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до лікаря за медичною допомогою та не зміг прибути до ІНФОРМАЦІЯ_5 за викликом на 16:00 годину 25.12.2024 з поважних причин, про що 26.12.2024 року повідомив відповідача засобами поштового зв`язку (а.с.16, 24-35,36-37)

Крім того, суд звертає увагу також на те, що в силу положень пункту 3.5 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402 (далі - Положення №402, в редакції на момент спірних правовідносин 24.12.2025 року), військовозобов`язаний під час проведення медичного огляду зобов`язаний надати членам ВЛК ТЦК та СП медичну карту амбулаторного хворого за формою № 025/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14 лютого 2012 року № 110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за № 661/20974 (далі - форма № 025/о), виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ. Зазначені документи, а також особові справи офіцерського, сержантського, старшинського і рядового складу запасу ТЦК та СП до початку огляду подає для вивчення у ВЛК.

Отже, вказаною нормою пункту 3.5 Положення №402 на військовозобов`язаного покладається обов`язок під час проведення медичного огляду надати членам військово-лікарської комісії медичну карту амбулаторного хворого за формою №025/о, виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в ЕСОЗ.

В свою чергу, як зазначив позивач і не спростовано відповідачем, він був зупинений на вулиці в місті Черкаси, тобто в іншій області поза межами постійного місця проживання, він не мав при собі медичних документів, не готувався в цей день проходити військово-лікарську комісію і тому просив надати йому повістку для проходження ВЛК на іншу дату, яка буде достатньою для пред`явлення повної медичної документації, про що він зазначив у своїй письмовій відмові.

Не зважаючи на це, уповноваженим працівником відповідача, до спливу строку, зазначеного в повістці 25.12.2024 року, був складений протокол про адміністративне правопорушення від 24.12.2024 року №2870/М/2024, за фактом відмови від проходження медичного огляду з посиланням на вимоги абз.4 ч.1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 (зі змінами).

При цьому, як зазначалося вище, у вказаному протоколі відсутнє посилання на кваліфікацію дій порушника та за якою статтею Кодексу України про адміністративне правопорушення він може бути притягнутий до адміністративної відповідальності (а.с.20, 65).

Відповідно до ч. 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 статті 77 КАС України).

При цьому, відповідно до закріпленого в статті 62 Конституції України принципу, особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви » від 24 листопада 2000 року ) чи ТЦК.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

Згідно зі статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол у справі про адміністративне правопорушення № 2870/М/2024 не відповідає вимогам ч.1 статті 256 КУпАП, оскільки не містить вказівки на відповідну статтю КУпАП, за якою особа притягується до адміністративної відповідальності, і, крім того, відповідачем не було дотримано встановленого порядку направлення позивача на медичний огляд, оскільки, в силу вимог абзацу 3 пункту 69 Порядку №560, його виклик на відповідний огляд мав бути здійснений повісткою із зазначенням часу та дати проходження ВЛК, та пункту 3.5 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, з можливістю забезпечення позивачеві надання медичної документації щодо стану здоров`я, чого відповідачем зроблено не було.

Недотримання відповідачем процедурних приписів законодавства України в сфері мобілізації тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної постанови.

Згідно статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідачем не доведено належними і допустимими доказами порушення позивачем вимог абзацу 4 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», і як наслідок, факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, в зв`язку з чим постанова про адміністративне правопорушення №2870/М/2024 підлягає скасуванню, а справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП підлягає закриттю.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню зі скасуванням постанови про адміністративне правопорушення №2870/М/2024 та закриттям провадження у вказаній справі про адміністративне правопорушення. В іншій частині позовних вимог належить відмовити.

Відповідно до ч.1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно ч.3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 20, 72, 139, 229, 241-246, 255, 286, 295 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 про адміністративне правопорушення №2870/М/2024 від 25.12.2024 року про притягнення ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення №2870/М/2024 про притягнення ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 , ( АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , витрати зі спалти судового збору в сумі 605,60 (шістсот п`ять гривень 60 коп) гривень

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 ,

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_13

Суддя В. Філіп`єва