Справа № 160/12038/24
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2024-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
09.05.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях, в якій просить:
- визнати протиправними дії Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (філія ГСЦ МВС) в особі територіального сервісного центру МВС № 1249 щодо відмови видати посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 його представнику;
- зобов`язати Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (філія ГСЦ МВС) в особі територіального сервісного центру МВС № 124 видати посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 його представнику Товстик Юлії Федорівні, яка діє на підставі довіреності, посвідченої 14.11.2023 року за реєстр. № 9079/2023 нотаріусом Василевскі Сашо в районі дії Судів першої інстанції міста Скоп`є Республіки Північна Македонія (апостиль Міністерства юстиції Північна Македонія 15.11.2023 року № 08-2/8241).
В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що у зв`язку з перебуванням позивача за межами України для отримання водійського посвідчення в територіальному сервісному центрі він видав довіреність на ім`я громадянки України ОСОБА_2 на представництво його інтересів, зокрема, в органах Міністерства внутрішніх справ України, будь-яких територіальних сервісних центрах МВС з правом узгодження та вирішення всіх питань, в тому числі з питань отримання нового водійського посвідчення на його ім`я, проте на звернення представника позивача ОСОБА_2 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та запорізькій областях (філія ГСЦ МВС) в особі територіального сервісного центру МВС № 1249 за отриманням посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 на підставі вищезазначеної довіреності листом відповідача від 11.01.2024 року № 31/29-1249-10/п їй було відмовлено у видачі посвідчення водія з посиланням на норми пункту 23 Положення № 340, з зазначенням того, що даний пункт передбачає отримання водійського посвідчення особисто під підпис. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду.
Ухвалою від 14.05.2024 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
24.05.2024 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, яким заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки Положенням № 340 не передбачено видачу посвідчення водія, виготовлене на бланку, особі що здійснює представництво особи саме на ім`я якої виготовлене таке посвідчення водія.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Листом від 11.01.2024 року № 31/29-1249-10/П відповідачем було повідомлено, що згідно абзацу першого пункту 23 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року № 340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 511), посвідчення водія, виготовлене на бланку, отримується особисто під підпис. Враховуючи викладене, іншого способу видачі/повернення посвідчення водія, окрім отримання його особисто водієм, не передбачено.
Не погодившись з такими діями відповідача, вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Згідно з частиною дев`ятою статті 15 Закону України "Про дорожній рух" (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.
Питання щодо порядку видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами врегульовано Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою КМУ від 8 травня 1993 р. №340 (далі Положення №340) та Інструкцією про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія затвердженою наказом МВС від 7 грудня 2009 р. № 515(у редакції наказу МВС України від 22 травня 2020 року №408)(далі Інструкція № 515).
Відповідно до пункту 5-1 Положення №340, централізоване оформлення, персоналізація, видача, повернення та обмін посвідчень водія здійснюється територіальними сервісними центрами МВС у визначені законодавством строки
Відповідно до пункту 23 Положення №340, посвідчення водія, виготовлене на бланку, отримується особисто під підпис після пред`явлення паспорта громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або тимчасового посвідчення громадянина України, або посвідки на постійне проживання, або посвідки на тимчасове проживання, або посвідчення біженця, або посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, або посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, чи пред`явлення одного із зазначених документів в електронній формі засобами Порталу Дія та оригіналу медичної довідки встановленого зразка, дійсної на дату подання заяви про обмін посвідчення водія або отримання його після втрати чи викрадення.
Відповідно до пункту 29-1Положення №340,функціональні можливості електронного кабінету водія та Порталу Дія дають можливість замовити послугу з:
- обміну посвідчення водія, виданого особі вперше, після закінчення строку його дії за умови вчинення особою протягом двох років з дня видачі такого посвідчення не більше двох адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та невчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого статтею 286 Кримінального кодексу України;
- обміну посвідчення водія в разі непридатності його для подальшого користування;
- обміну посвідчення водія в разі зміни персональних даних власника;
- обміну посвідчення водія, виготовленого на бланку, на посвідчення водія в електронній формі;
- обміну посвідчення водія в електронній формі на посвідчення водія, виготовлене на бланку;
- отримання посвідчення водія замість втраченого або викраденого.
Для обміну посвідчення водія або отримання його після втрати (втраченого) чи викрадення (викраденого) особа подає засобами електронного кабінету водія або Порталу Дія заяву в електронній формі, зразок якої затверджується МВС.
Отримання оформленого засобами електронного кабінету водія або Порталу Дія посвідчення водія, виготовленого на бланку, відбувається позачергово з урахуванням вимог пункту 23цього Положення в територіальному сервісному центрі МВС, зазначеному в електронній заяві особи.
Посвідчення водія, виготовлене на бланку, оформлене засобами електронного кабінету водія або Порталу Дія, за бажанням особи та за додаткову плату може бути отримано із використанням засобів та об`єктів призначеного оператора поштового зв`язку, зокрема кур`єром, шляхом надання послуг поштового зв`язку. Діяльність, пов`язана із доставкою особі посвідчення водія, забезпечується для задоволення державних потреб призначеним оператором поштового зв`язку на договірних засадах із територіальними сервісними центрами МВС або адміністратором єдиної інформаційної системи МВС.
Інформація про видане посвідчення водія вноситься працівником територіального сервісного центру МВС до Єдиного державного реєстру МВС.
Відповідно до пункту14 Інструкції № 515, обмін посвідчення водія або отримання його після втрати чи викрадення здійснюється також із застосуванням засобів електронного кабінету водія функціональної підсистеми Єдиного державного реєстру єдиної інформаційної системи МВС (далі - електронний кабінет водія) або через Єдиний державний портал адміністративних послуг відповідно до пункту 29 1 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340 (далі - Положення).
Відповідно до пункту 15 Інструкції № 515,для обміну посвідчення водія або отримання його після втрати чи викрадення особа подає через електронний кабінет водія заяву про обмін або отримання посвідчення водія замість втраченого або викраденого згідно з формою, наведеною в додатку 3 до цієї Інструкції.
До заяви особа додає електронні копії документа, що підтверджує зміну персональних даних особи (за потреби), та дійсну на дату подання заяви медичну довідку, що підтверджує допущення водія до керування транспортними засобами відповідних категорій. Оформлення заяви завершується накладанням кваліфікованого електронного підпису особи відповідно до Законів України "Про електронні довірчі послуги" та "Про електронні документи та електронний документообіг".
З аналізу вказаних норм вбачається, що посвідчення водія ОСОБА_1 , яке було виготовлене територіальним сервісним центром МВС №1249, повертаються особі під її особистий підпис у заяві після пред`явлення документа, що її посвідчує, що в даному випадку виключає можливість видачі представнику позивача Юлії Товстик посвідчення водія, власником якого є позивач.
Так, позивачем 24.10.2023 року за допомогою Порталу Дія подано заяву на заміну посвідчення водія виданого вперше терміном на два роки. Підрозділом до якого направлено запит позивачем було обрано територіальний сервісний центр МВС №1249. При поданні заяви через Портал Дія було обрано спосіб отримання посвідчення водія в територіальному сервісному центрі НОМЕР_1 . За результатами розгляду заяви, 26.10.2023 року територіальним сервісним центром МВС №1249 було виготовлене посвідчення водія на бланку НОМЕР_2 , яке станом на час звернення 09.01.2024 уповноваженим представником Позивача Юлії Товстик знаходилось на зберіганні в даному сервісному центрі МВС №1249.
Відповіддю територіального сервісного центру МВС №1249 від 11.01.2024 за вих. №31/29-1249-10/п, представнику Позивача Юлії Товстик надано відповідь з посиланням на пункт 23 Положення №340, з роз`ясненням що, посвідчення водія, виготовлене на бланку, отримується особисто під підпис.
У відповідності до вимог частини 2 статті 238 Цивільного кодексу України представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє.
З огляду на вищевикладене, відповідач правомірно відмовили у видачі ОСОБА_3 посвідчення водія, власником якого є К.Д., а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
З огляду на зазначене, доводи позовної заяви під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження, а навпаки були спростовані відповідачем.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України).
В той же час згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про правомірність його рішень.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши досліджені під час судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем доведена правомірність своїх дій, відповідач діяв у спосіб визначений законом та у межах наданих законом повноважень, а тому підстави для задоволення позовних вимог - відсутні.
Керуючись ст. 9, 72-77, 90, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко