Справа № 520/3799/25
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 р. Справа № 520/3799/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2025, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., повний текст складено 16.06.25 по справі № 520/3799/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 27 серпня 2024 року про відміну рішення ГУ ДМС у Харківській області про оформлення набуття громадянства України відповідно до п.10 ст.6 Закону України від 18.01.2001 «Про громадянство України» та Угоди між Україною і Республікою Таджикистан про спрощений порядок зміни громадянства громадянами України, які постійно проживають у Республіці Таджикистан, і громадянами Республіки Таджикистан, які постійно проживають в Україні, від 06 липня 2001 року ОСОБА_1 .

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду 16.06.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 27 серпня 2024 року про відміну рішення ГУ ДМС у Харківській області про оформлення набуття громадянства України відповідно до п.10 ст.6 Закону України від 18.01.2001 «Про громадянство України» та Угоди між Україною і Республікою Таджикистан про спрощений порядок зміни громадянства громадянами України, які постійно проживають у Республіці Таджикистан, і громадянами Республіки Таджикистан, які постійно проживають в Україні, від 06 липня 2001 року ОСОБА_1 . Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду 16.06.2025 та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що громадянство України позивачка набула відповідно до Угоди між Україною і Республікою Таджикистан про спрощений порядок зміни громадянства громадянами України, які постійно проживають у Республіці Таджикистан, і громадянами Республіки Таджикистан, які постійно проживають в Україні, від 06.07.2001, ратифікованої Законом України від 11.07.2002 №115-IV, як особа, яка має сина громадянина України. Вказує, що підставою для перевірки виданого рішення про набуття громадянства України став лист Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України за №6.4/8424/6-24 від 01.08.2024 до ГУ ДМС України в Харківській області. Після перевірки матеріалів справи ОСОБА_1 встановлено необхідність вжиття заходів відповідно до вимог законодавства України про громадянство у зв`язку з відсутністю документа, що підтверджує постійне на законних підставах проживання особи в Україні. Було виявлено, що у ОСОБА_1 відсутній документ, що підтверджує факт її постійного на законних підставах проживання в Україні, що надає заявниці право в спрощеному порядку набути громадянство України відповідно до Угоди. Зауважує, що ОСОБА_1 не виконано п.1.5 розділу I Порядку реалізації Угоди між Україною і Республікою Таджикистан від 06.07.2001 про спрощений порядок зміни громадянства громадянами України, які постійно проживають у Республіці Таджикистан, і громадянами Республіки Таджикистан, які постійно проживають в Україні, затвердженого наказом МВС, МЗС України 22.10.2014 №1118/429. Наголошує, що адресна довідка про зняття з реєстраційного обліку, надана позивачкою під час звернення з питання набуття громадянства України, не є документом, що підтверджує постійне на законних підставах проживання особи в Україні.

ОСОБА_1 подала до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, вважає доводи та обґрунтування апеляційної скарги помилковими та безпідставними, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду 16.06.2025 без змін. Зазначає, що відповідач на час прийняття рішення 19.01.2023 розглянув надані позивачкою документи щодо оформлення громадянства України ОСОБА_1 та не вбачав підстав щодо відмови у прийнятті такого рішення. Звертає увагу, що при оформлені дозволу на виїзд на постійне проживання в інші країни відмітка про це в закордонний паспорт громадянина Республіки Тажикістан не проставляється компетентними органами цієї країни. На підтвердження оформлення дозволу на виїзд на постійне проживання в інші країни компетентні органи видають адресний лист вибуття з відміткою про зняття особи з реєстраційного обліку на постійне проживання в Україну та відмітки Посольства Республіки Тажикістан в Україні про взяття на консульський облік є підтвердженням оформлення дозволу виїзду на постійне проживання в Україну. Наголошує, що позивачці оформлено набуття громадянства України відповідно до статті 6 цього Закону, відтак норма статті 21 Закону №2235-III, по-перше, не передбачає скасування рішення про набуття громадянства особам, що набули його відповідно до статті 6 Закону №2235-III. По-друге, загальна норма статті 21 Закону №2235-III передбачає скасування рішення про оформлення набуття громадянства України внаслідок подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, а відповідач не обґрунтовує прийняте рішення такою підставою. По-трете, ОСОБА_1 , набувши громадянства України, втратила громадянство країни походження - Республіки Таджикістан, та наразі перебуває у статусі особи без громадянства.

Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набула громадянство України відповідно до пункту 10 статті 6 Закону України «Про громадянство України» та 19.01.2023 начальником Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області затверджено рішення про оформлення набуття позивачці громадянства України.

На підставі довідки про реєстрацію особи громадянином України ОСОБА_1 27.03.2023 органом 6313 оформлено паспорт громадянина України.

Рішенням ГУ ДМС у Харківській області від 19.01.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлено набуття громадянства України згідно з пунктом 10 статті 6 Закону України «Про громадянство України» та відповідно до Угоди між Україною і Республікою Таджикистан про спрощений порядок зміни громадянства громадянами України, які постійно проживають у Республіці Таджикистан, та громадянами Республіки Таджикистан, які постійно проживають в Україні, від 06.07.2001.

За результатами повторної перевірки, рішенням ГУДМС у Харківській області від 27.08.2024 відмінено рішення ГУДМС у Харківській області від 19.01.2023 про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що у позивачки відсутній документ, що підтверджує факт її постійного на законних підставах проживання в України, що надавало заявниці право в спрощеному порядку набути громадянство України відповідно до Угоди та останньою не виконано п.1.5 розділу І Порядку.

На виконання доручення керівництва ДМС України після прийняття рішення про відміну рішення про набуття громадянства України матеріали справи разом з рішенням про відміну рішення про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 були надіслані 04.09.2024 за вих. №6301.7-14748/63.2-24 до Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України.

Вбачаючи в цьому порушення своїх прав, позивачка звернулася до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 27.08.2024 про відміну рішення ГУ ДМС у Харківській області про оформлення набуття громадянства України відповідно до п.10 ст.6 Закону України від 18.01.2001 «Про громадянство України» та Угоди між Україною і Республікою Таджикистан про спрощений порядок зміни громадянства громадянами України, які постійно проживають у Республіці Таджикистан, і громадянами Республіки Таджикистан, які постійно проживають в Україні, від 06 липня 2001 року ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до приписів ч.2 ст.19 Конституції Україні органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Положенням про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою КМУ від 20.08.2014 №360, ДМС є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. Одним з основних завдань ДМС є реалізація державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Згідно з п.4 Положення ДМС відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює оформлення і видачу документів для тимчасового або постійного проживання в Україні, а також виїзду за її межі, вилучає такі документи та проставляє в документах, що посвідчують особу іноземців та осіб без громадянства, відмітки про заборону в`їзду в Україну в передбачених законодавством випадках (пп.8); приймає рішення про продовження (скорочення) строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, про добровільне повернення або примусове повернення іноземців та осіб без громадянства до країн їх громадянської належності або країн походження, звертається до судів з позовами про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства, здійснює заходи, пов`язані з примусовим видворенням іноземців та осіб без громадянства з України (пп. 9); здійснює оформлення і видачу громадянам України документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство, тимчасово затримує та вилучає такі документи у передбачених законодавством випадках (пп. 10); здійснює інші повноваження, визначені законом (пп. 39).

Пунктом 7 Положення визначено, що ДМС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, у тому числі міжрегіональні.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Відповідно до ст.4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" Іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України "Про імміграцію" іммігрувати в Україну на постійне проживання.

Посвідка на постійне проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні (п.17 ч.1 ст.1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства").

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначає Закон України "Про громадянство України" (далі по тексту - Закон №2235-ІІІ).

Стаття 1 цього Закону визначає, що громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України; іноземець - особа, яка не перебуває в громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав; реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи.

Питання громадянства України регулюються Конституцією України, цим Законом, міжнародними договорами України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, застосовуються правила міжнародного договору (стаття 4 Закону №2235-ІІІ).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.3 Закону №2235-ІІІ громадянами України є особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Згідно зі ст.9 Закону №2235-ІІІ іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України.

Відповідно до ст.1 Угоди між Україною і Республікою Таджикистан про спрощений порядок зміни громадянства громадянами України, які постійно проживають в Республіці Таджикистан, і громадянами Республіки Таджикистан, які постійно проживають в Україні, ратифікованої Законом України від 11.07.2002 №115-IV, кожна Договірна Сторона надасть постійно проживаючим на законних підставах на її території громадянам іншої Договірної Сторони спрощений порядок набуття громадянства, а своїм громадянам, які постійно проживають на законних підставах на території іншої Договірної Сторони, спрощений порядок припинення громадянства при наявності однієї з таких умов:

а) якщо заявник або хоча б один з його батьків (усиновителів), дід чи баба народилися або постійно на законних підставах проживали на території Договірної Сторони, громадянство якої набувається;

б) за наявності у заявника хоча б одного з постійно проживаючих на законних підставах на території Договірної Сторони, громадянство якої набувається, близьких родичів, які є її громадянами: чоловіка (дружини), одного з батьків (усиновителів), дитини (у тому числі усиновленої), сестри, брата, діда чи баби, онука (онуки).

Заявник подає заяву про набуття громадянства однієї Договірної Сторони й одночасного припинення громадянства іншої Договірної Сторони.

Дія положень пункту першого цієї статті не поширюється на осіб, які: а) вчинили злочини проти людства чи здійснювали геноцид, чи вчинили злочини проти держави або тяжкі злочини проти особи; б) засуджені до позбавлення волі - до зняття судимості; в) перебувають під слідством або уникають покарання чи вчинили злочин на території однієї з Договірних Сторін або третьої держави; г) перебувають у громадянстві інших держав.

Згідно з п.1 ст.2 Угоди для зміни громадянства громадянин однієї Договірної Сторони подає за місцем постійного проживання до компетентних органів іншої Договірної Сторони: Заяву-анкету; три фотокартки; документ, що підтверджує наявність однієї з умов, передбачених у пункті 1 статті 1 цієї Угоди; документ, що підтверджує постійне проживання на законних підставах на території Договірної Сторони, громадянство якої набувається; документ про виконання військового обов`язку або про звільнення від військового обов`язку (щодо осіб призовного віку).

Положеннями пунктів 2-5 статті 2 Угоди передбачено, що на підставі цих документів компетентні органи Договірної Сторони, до якої звернувся заявник, оформлюють набуття ним її громадянства протягом не більше трьох місяців з дня подання зазначених документів.

Компетентні органи Договірної Сторони, громадянство якої набувається, відмовляють заявнику в оформленні набуття громадянства при наявності умов, передбачених пунктом 3 статті 1 цієї Угоди.

Протягом десяти днів після оформлення набуття особою нового громадянства компетентні органи Договірної Сторони, громадянство якої набуто, видають особі документ, що підтверджує набуте громадянство, вилучають документ, який підтверджує громадянство, що припиняється, і надсилають його по дипломатичних каналах Договірній Стороні, громадянство якої припиняється, разом із повідомленням про факт оформлення набуття громадянства із зазначенням його дати.

Протягом двох місяців після одержання повідомлення про оформлення набуття особою нового громадянства Договірна Сторона, громадянство якої припиняється, оформлює припинення громадянства і сповіщає про це Договірну Сторону, громадянство якої набувається.

Дата оформлення набуття громадянства однієї з Договірних Сторін буде датою припинення громадянства іншої Договірної Сторони.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства закордонних справ України від 22.10.2014 №1118/429 затверджено Порядок реалізації Угоди між Україною і Республікою Таджикистан про спрощений порядок зміни громадянства громадянами України, які постійно проживають у Республіці Таджикистан, і громадянами Республіки Таджикистан, які постійно проживають в Україні (далі по тексту - Порядок).

Відповідно до пункту 2.1 Порядку для набуття громадянства України особи, зазначені в пункті 1.1 розділу І цього Порядку, подають до територіального підрозділу за місцем постійного проживання такі документи: заяву-анкету, форма якої наведена у додатку 1 до цього Порядку; о три фотокартки розміром 35x45 мм, у тому числі дітей віком від 7 років; о копію документа, що підтверджує постійне на законних підставах проживання заявника в Україні відповідно до пункту 1.5 розділу І цього Порядку; копію документа, що посвідчує особу і підтверджує її належність до громадянства Республіки Таджикистан; копію свідоцтва про народження, якщо громадянство України одночасно з батьками (або одним з них) набуває неповнолітня дитина; документ, що підтверджує наявність однієї з умов, зазначених у пункті 1.1 розділу І цього Порядку; документ про виконання військового обов`язку або про звільнення від військового обов`язку (щодо осіб призовного віку).

Під час подання заяви та інших документів з питань громадянства пред`являються оригінали зазначених документів. Ксерокопії цих документів засвідчуються посадовою особою, яка прийняла до розгляду заяву з питань громадянства, та долучаються до матеріалів.

Документи про оформлення набуття громадянами Республіки Таджикистан громадянства України відповідно до Угоди розглядаються в порядку, передбаченому підрозділом «Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України, рішення за якими приймаються органами міграційної служби» розділу IV Порядку № 215.

Згідно з пунктом 2.3 Порядку якщо подані заявником документи оформлені належним чином і підтверджують наявність умов, зазначених у пункті 1.1 розділу І цього Порядку, а також відсутні підстави, за наявності яких дія Угоди не поширюється на особу, начальник головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління (управління) міграційної служби) або його заступник приймає рішення про оформлення набуття громадянства України, форма якого наведена в додатку 2 до цього Порядку.

Відповідно до пункту 2.6 Порядку територіальний орган Державної міграційної служби України (далі - територіальний орган) через територіальний підрозділ протягом десяти днів з дня прийняття рішення про оформлення набуття особою громадянства України вилучає документ на право постійного проживання в Україні, документ, що підтверджує належність до громадянства Республіки Таджикистан, видає паспорт громадянина України та надсилає до Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України (далі - ДКС МЗС України) повідомлення про факт і дату оформлення набуття громадянином Республіки Таджикистан громадянства України, форма якого наведена у додатку 4 до цього Порядку (із зазначенням неповнолітніх дітей, які одночасно набули громадянства України). Разом з цим повідомленням надсилається вилучений документ, що підтверджує належність особи до громадянства Республіки Таджикистан, або заява про втрату такого документа.

Абзацом 5 пункту 94 підрозділу Порядку №215 провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України, рішення за якими приймаються територіальними органами Державної міграційної служби України встановлено, якщо документи оформлені належним чином і підтверджують наявність фактів, з якими Закон пов`язує набуття особою громадянства України, а стосовно поновлення особи у громадянстві України також відсутні передбачені Законом підстави, за наявності яких поновлення у громадянстві України не допускається, керівник територіального органу Державної міграційної служби України або його заступник приймає рішення про оформлення набуття особою громадянства України.

Пунктом 96 підрозділу Порядку №215 провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України, рішення за якими приймаються територіальними органами Державної міграційної служби України встановлено, подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону, стосовно особи, яка проживає в Україні, готується територіальним підрозділом Державної міграційної служби України, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства України.

Відповідно до приписів статті 21 Закону №2235-ІІІ рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 7, 8, 10-13, 15 цього Закону внаслідок подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, у тому числі невиконання зобов`язання, взятого особою у зобов`язанні припинити іноземне громадянство (підданство), в декларації про відмову від іноземного громадянства або в декларації про відсутність іноземного громадянства.

Не може бути скасовано рішення про оформлення набуття громадянства України стосовно особи, яка на момент прийняття такого рішення була неповнолітньою, недієздатною, крім випадків подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Суд зазначає, що скасування рішення про оформлення набуття громадянства потребує наявності достатніх і належних доказів щодо встановлення факту подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, чи невиконання взятого зобов`язання.

Вказана позиція узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 07.09.2023 у справі №160/9719/22, які в силу ч.5 ст.242 КАС України є обов`язковими для врахування при розгляді даної справи.

За обставинами справи, позивачка 22.11.2022 подала заяву про набуття громадянства України та зобов`язання здати паспортний документ з одержанням документа, що підтверджує громадянство України, відповідно до Угоди між Україною і Республікою Таджикистан про спрощений порядок зміни громадянства громадянами України, які постійно проживають у Республіці Таджикистан, та громадянами Республіки Таджикистан, які постійно проживають в Україні, від 06 липня 2001 року, ратифікованої Законом України від 11 липня 2002 року №115-ІV, як особа, яка має сина громадянина України.

Для набуття громадянства України ОСОБА_1 надала: на підтвердження своєї належності до громадянства Республіки Таджикистан - паспорт громадянина Республіки Таджикистан № НОМЕР_1 , виданий УВС в Ашт 19.09.2019, дійсний до 18.09.2029, в якому наявна відмітка Посольства Республіки Таджикистан в Україні про взяття на консульський облік; на підтвердження постійного на законних підставах проживання в Україні - адресний листок вибуття на постійне проживання до України; свідоцтво про народження сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 , виданого 01.04.2021 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків); довідку про реєстрацію особи громадянином України на ім`я ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням ГУ ДМС України в Харківській області від 19.01.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлено набуття громадянства України згідно з пунктом 10 ст.6 Закону України «Про громадянство України» та відповідно до Угоди між Україною і Республікою Таджикистан про спрощений порядок зміни громадянства громадянами України, які постійно проживають у Республіці Таджикистан, та громадянами Республіки Таджикистан, які постійно проживають в Україні, від 06.07.2001, оформлено довідку №16763 про реєстрацію особи громадянином України.

На підставі довідки про реєстрацію особи громадянином України ОСОБА_3 , 27.03.2023 органом видачі 6313 оформлені паспорт громадянина України № НОМЕР_3 та паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 .

На час ухвалення рішення від 19.01.2023 про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 відповідачу доведено і мало було б прийнято ним до уваги, що при оформлені дозволу на виїзд на постійне проживання в інші країни відмітка про це в закордонний паспорт громадянина Республіки Таджикистан не проставляється компетентними органами цієї країни.

Суд звертає увагу, що на підтвердження оформлення дозволу на виїзд на постійне проживання в інші країни компетентні органи видають адресний лист вибуття з відміткою про зняття особи з реєстраційного обліку на постійне проживання в Україну та відмітки Посольства Республіки Таджикистан в Україні про взяття на консульський облік є підтвердженням оформлення дозволу виїзду на постійне проживання в Україну.

Відповідач 19.01.2023 на підставі наданих позивачкою документів прийняв рішення про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 .

Як вбачається із відзиву на позов, підставою для скасування цього рішення слугував лист від 01.08.2024 Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України за №6.4-8424/6-24 щодо вжиття заходів відповідно до вимог законодавства України про громадянство у зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує постійне на законних підставах проживання особи в Україні.

Колегія суддів зауважує, що підставою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України, відповідно до статті 21 Закону України «Про громадянство України», можуть бути протиправні дії особи, яка звернулась за оформленням набуття громадянства, зокрема обман, подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Однак, на момент звернення позивачки із заявою про набуття громадянства України відповідно до Порядку реалізації Угоди між Україною і Республікою Таджикистан від 06.07.2001 про спрощений порядок зміни громадянства громадянами України, які постійно проживають у Республіці Таджикистан, і громадянами Республіки Таджикистан, які постійно проживають в Україні, затвердженого наказом МВС, МЗС України 22.10.2014 №1118/429, жодних недоліків у поданих документах та недостовірних відомостей в них уповноваженим органом встановлено не було.

Приймаючи 19.01.2023 рішення про набуття позивачкою громадянства України ГУДМС у Харківській області перевірено відповідність оформлення документів з питань громадянства вимогам законодавства України та підтвердження ними наявності фактів, з якими Закон пов`язує набуття особою громадянства України, підстав для відмови в набутті позивачкою громадянства України, зокрема, недійсності чи нечинності наданих документів виявлено не було, також не виявлено надання позивачкою неправдивих відомостей або фальшивих документів, не виявлено суттєвого факту, за наявності якого позивачка не може набути громадянство України.

Судова колегія наголошує, що обов`язок доказування або виправлення помилок та недоліків (у випадку якщо такі мали місце) покладається виключно на державний орган, що приймав рішення, та ні в якому разі не є підставою для обмеження у правах та свободах, або незаконному позбавленню громадянства України.

Конституційний Суд України у Рішенні від 16.04.2099 №7-рп/2009 висловив правову позицію, відповідно до якої, рішення суб`єкта владних повноважень повинні бути гарантією стабільності суспільних відносин, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Отже, оскільки доказів набуття позивачкою громадянства України шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів суб`єктом владних повноважень не надано, а тому колегія суддів дійшла висновку, що 27.08.2024 ГУДМС в Харківській області прийняло рішення про відміну рішення про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 за відсутності правових підстав.

Суд вважає, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає критерію необхідності у демократичному суспільстві, оскільки для позивачки та членів її сім`ї відміна рішення про оформлення набуття громадянства України має наслідком повну зміну способу життя родини, в складі якої неповнолітня дитина.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 18.04.2018 у справі №820/2262/17, від 14.09.2023 у справі №420/5345/21.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 27 серпня 2024 року про відміну рішення ГУ ДМС у Харківській області про оформлення набуття громадянства України відповідно до п.10 ст.6 Закону України від 18.01.2001 «Про громадянство України» та Угоди між Україною і Республікою Таджикистан про спрощений порядок зміни громадянства громадянами України, які постійно проживають у Республіці Таджикистан, і громадянами Республіки Таджикистан, які постійно проживають в Україні, від 06 липня 2001 року ОСОБА_1 .

Колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі мотиви та доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм прав і не дають підстав вважати, що судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права при постановленні оскаржуваного рішення.

Таким чином, переглянувши рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах вимог та доводів апеляційної скарги відповідача, у відповідності до ч.1 ст.308 КАС України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. В апеляційній скарзі також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведених аргументів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 по справі № 520/3799/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий І.М. Ральченко