Справа № 277/955/25
Суддя: Корсун Т. Г.
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 277/955/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2025 р. селище Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі головуючої судді Т.Г.Корсун, з участю секретаря судового засідання М.М.Сороки, учасників справи не з`явилися, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Відділення поліції № 1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області, Головного управління Національної поліції в Житомирській області, за участю третьої особи - інспектора ВП № 1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Ничипорчука Романа Вікторовича, про визнання протиправною і скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Ємільчинського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Відділення поліції № 1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області, за участю третьої особи - інспектора ВП № 1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Ничипорчука Романа Вікторовича, про скасування постанови серії ЕНА №5257290 від 19.07.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Позивач у позовній заяві зазначає, що 19 липня 2025 року складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №5257290. Відповідно до вказаної постанови на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.126 КУпАП.

Однак, позивач вказує, що відповідачем постанова прийнята в порушення норм законодавства, оскільки працівником поліції в п.4 постанови не вірно вказано персональні дані особи, зокрема: в постанові зазначено ОСОБА_2 , насправді згідно паспорту громадянина України ОСОБА_3 . Тому, викликає сумнів, чи справді саме ОСОБА_1 перебував тоді на місці вчинення адміністративного правопорушення. Тобто, працівниками поліції не вжито заходів для встановлення особи правопорушника та складено постанову на зовсім іншу особу. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол. Такі недоліки не дають можливість суду встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Тому, на думку позивача, у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, що є наслідком закриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 31.07.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 11.08.2025.

Відповідач подав через систему «Електронний суд» до суду відзив з відеофайлами, згідно якого зазначає, що не визнає позов, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказує, що зі змісту постанови вбачається, що 19.07.2025 року о 01 год. 33 хв. с. Сімаківка, автодорога р49, водій ОСОБА_4 керував транспортним засобом марки «ВАЗ2106» д.н.з. НОМЕР_1 не маючи права керування даним транспортним засобом, чим порушив п.п. 2.1 а Правил дорожнього руху України. У зв`язку з порушенням вищевказаних норм, поліцейським ВП № 2 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Ничипорчуком Романом Вікторовичем винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 гривень.

Твердження представника позивача щодо неправомірних дій з боку поліцейського, а саме щодо невірно зазначеного імені позивача, що впливає на ідентифікацію особи, ГУНП в Житомирській області спростовує, оскільки це технічна помилка. До того ж, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_5 був ознайомлений з вищевказаною постановою та будь-яких зауважень, щодо невірно зазначених особистих даних не заявляв та не заперечував, що постанова була складена саме відносно нього.

Ухвалою суду від 11.08.2025 розгляд справи відкладено на 04.09.2025 у зв`язку з поданим представником позивача клопотанням.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, де зазначив, що в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності вказано ім`я « ОСОБА_2 », хоча позивач є Єгором. Тому, це є підставою для сумніву чи саме ця особа перебувала на місці вчинення правопорушення. Тобто, працівники поліції склали постанову на зовсім іншу особу правопорушника.

Ухвалою суду від 04.09.2025 до справи залучено в якості відповідача Головне управління Національної поліції в Житомирській області, та відкладено розгляд спарви на 15.09.2025.

Позивач та представник позивача подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідач та третя особа також подали заяви про розгляд справи без їх участі.

Згідно з ч.3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що поліцейським ВП № 2 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Ничипорчуком Романом Вікторовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №5257290 від 19.07.2025.

В постанові вказано, що 19.07.2025 року о 01 год. 33 хв. с. Сімаківка, автодорога р49, водій ОСОБА_6 керував транспортним засобом марки «ВАЗ2106» д.н.з. НОМЕР_1 не маючи права керування даним транспортним засобом, чим порушив п.п. 2.1 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно з ч.2 ст.126 КУпАП.

За вчинене правопорушення на ОСОБА_6 накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. Постанова містить підписи ОСОБА_6 про те, що йому було роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП та порядок оскарження постанови та про вручення копії постанови.

Відповідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.

Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.287КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» № 3353 від 30.06.1993 року встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, із змінами та доповненнями(надалі - ПДР України).

Пунктами 1.3. та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 1.5. ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про дорожній рух» кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії. Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.

На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат «Зелена картка»), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

Для виконання поліцейськими покладених на них обов`язків їм надається право відповідно до законодавства зупиняти і перевіряти у водіїв транспортних засобів документи, перелік яких наведено у пункті 2.1 Правил дорожнього руху України. Водій не зобов`язаний передавати свої документи поліцейським, достатньо їх пред`явити для ознайомлення, тобто співробітник повинен мати змогу роздивитися особисті дані водія і технічні дані транспортного засобу.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Пунктом 2.1 «а» ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частина 2 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно з ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідачем доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем інкримінованого йому правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові серії ЕНА №5257290 від 19.07.2025.

Доводи позивача про недоведеність факту керування транспортним засобом спростовані дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема і відеозаписами, на яких зафіксовано рух транспортного засобу «ВАЗ 21063» під керуванням ОСОБА_1 , його зупинку працівниками поліції.

З відеозаписів, які долучені відповідачем до відзиву на позовну заяву та надіслані до системи «Електронний суд», очевидний факт тотожності особи, що керувала автомобілем, фотографії в ID- картці ОСОБА_1 , яка наявна в матеріалах справи.

Суд зауважує, що з відеозапису (export-8kkqr(1).mp4.) вбачається, що під час ознайомлення працівником поліції позивача із оскаржуваною постановою та його правами, позивачем не заперечувалось того, що він керував транспортним засобом без посвідчення водія, при цьому ОСОБА_1 підписав постанову особисто без будь-яких зауважень та заперечень, а також отримав її копію.

З досліджених відеозаписів слідує як визнання ОСОБА_1 факту керування транспортним засобом, так і визнання ним вини у вчиненому правопорушення. Суд розцінює, як суперечливу поведінку позивача, з огляду визнання ним вказаних обставин та заперечення в адміністративному позові обставин керування транспортним засобом.

Заперечення позивача, що у його діях не має складу адміністративного правопорушення, а також посилання на те, що поліцейським не було надано доказів вчинення ним правопорушення, не заслуговує на увагу, оскільки події фіксувалися на відеокамеру, з якої вбачається протилежне. Отже, твердження позивача про його невинуватість спростовано наданими відповідачем відеозаписами.

Відповідачем вірно визнано позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом «ВАЗ 21063» будучи особою, яка не отримувала посвідчення водія відповідної категорії, тобто порушив вимоги п.2.1 «а» ПДР України, а адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн, яке було накладено на нього за вищевказане правопорушення, відповідає санкції визначеній у ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Зміст оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі в повній мірі відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, в ній зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, вірно застосовано межі санкції статті щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Тому, оскаржувана постанова, складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону.

Поза увагою суду не залишилися доводи позивача щодо того, що у постанові вказано ім`я особи, що притягується до адміністративної відповідальності « ОСОБА_6 », а відповідно до ID-картки ім`я ОСОБА_7 . Представник позивача вказує, що дана обставина викликає сумнів, що ОСОБА_3 був на місці вчинення правопорушення.

Разом із тим, суд вважає, що розбіжність в імені особи пояснюється технічною помилкою та містить формальний характер, що не впливає на правомірність винесеної постанови.

Вказані позивачем недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог ПДР України, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 11.09.2018 по справі №826/11623/16, від 14.08.2018 по справі №826/15341/15 та постанові від 24.12.2019 у справі № 459/1801/17, яка в силу приписів ч. 5 ст.242КАС України є обов`язковою під час вирішення наведеного спору.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Отже, зроблені в постанові розбіжності, помилка в імені не є тим дефектом адміністративного акта, що впливає на зміст прийнятого рішення.

Враховуючи викладене вище, позов не підлягає задоволенню внаслідок його безпідставності.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволені позовних вимог, судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 205, 241-246, 286, 268-271 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділення поліції № 1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області, Головного управління Національної поліції в Житомирській області, за участю третьої особи - інспектора ВП № 1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Ничипорчука Романа Вікторовича, про визнання протиправною і скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Відділення поліції № 1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області (вул. Соборна, 31, селище Ємільчине)

Головне управління Національної поліції в Житомирській області (вул. Старий Бульвар, 5/37, м. Житомир, 10008, )

Третя особа - інспектор ВП № 1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області старший лейтенант поліції Ничипорчук Роман Вікторович (вул. Соборна, 31, селище Ємільчине)

Суддя Т. Г. Корсун