Справа № 826/13217/18
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» про застосування заходів реагування, -
17.08.2018 року до Окружного адміністративного суду м. Києва надійшла позовна заява Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО», в якій позивач з урахуванням уточненого позову просить:
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у період з 01.08.2018р. по 02.08.2018р., відповідно до вимог Кодексу цивільного захисту України, Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», проведено планову перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» , під час якої встановлено порушення пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, які зафіксовано актом перевірки від 02.08.2018 року № 124. При цьому, позивачем зауважено, що виявлені в ході вказаної перевірки порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної небезпеки створюють реальну загрозу життю і здоров`ю людей, які працюють, перебувають на об`єкті, а також особам, які будуть здійснювати гасіння виниклої пожежі. Зазначені порушення у добровільному порядку відповідачем не усунуті, у зв`язку із чим, подальша експлуатація (робота) приміщень першого та другого поверхів будівлі які перебувають у користуванні відповідача за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Соборна, 105, створює загрозу життю та здоров`ю людей, у зв`язку із чим є нагальна потреба у вжитті заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації вказаного об`єкта до повного усунення порушень зазначених в акті перевірки.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 серпня 2018 року було залишено позовну заяву Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області без руху та надано останньому строк на усунення недолік вказаної позовної заяви.
31.08.2018 року до Окружного адміністративного суду міста Києва від Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області надійшла заява про усунення недоліків.
11.10.2018 року до Окружного адміністративного суду міста Києва ТОВ «ЕКО» було подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог, вказавши про те, що позивачем не обґрунтовано та не надано належних і допустимих доказів того, що виявлені порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки створює безпосередню і реальну загрозу життю та здоров`ю людей, і що усунення цього порушенню вимагає вжиття заходів реагування. При цьому, представником відповідача наголошено на безпідставності частини висновків акту перевірки в частині виявлених порушень, в решті порушень, як зазначено у відзиві, вчиняються дії з їхнього усунення.
26.11.2018 року до Окружного адміністративного суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів у справі.
24.05.2019 року до Окружного адміністративного суду міста Києва від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останнім було , зокрема, зазначено, що ТОВ «ЕКО» залишилось усунути ще 10 порушень, які були виявлені в серпні 2018 року та зазначені в Акті №124. Крім того, повідомлено, що порушення, які залишились, ТОВ «ЕКО» будуть усунуті в найкоротші терміни та буде подано заяву до позивача у відповідності до ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», для проведення перевірки представниками даного контролюючого органу, щодо виконання Відповідачем вимог Акту № 124.
08.08.2019 року до Окружного адміністративного суду міста Києва від представника відповідача надійшли пояснення щодо незаконності і необґрунтованості позовних вимог. Відповідач вже усунув більшу частину порушень (з 31 лишилось 9), а щодо іншої частини вжив відповідні заходи. При цьому, для усунення всіх порушень необхідний значний період часу, оскільки виконувані роботи є об`ємними, трудомісткими та потребують значних фінансових витрат. Крім того, на переконання відповідача, матеріали справи не містить жодних доказів існування порушень, які створюють реальну загрозу життю та/або здоров`ю людей, а також доказів співмірності заходів реагування з виявленими порушеннями.
05.09.2019 року до Окружного адміністративного суду міста Києва від позивача надійшли заперечення на пояснення відповідача, в яких останнім підтримано власні позовні вимоги у повному обсязі з наведенням аналогічних аргументів та доводів. Крім того було додатково обґрунтована небезпека виявлених 9 порушень, які не були усунуті відповідачем.
09.10.2019 року до Окружного адміністративного суду міста Києва від представника відповідача надійшли додаткові пояснення щодо незаконності і необґрунтованості позовних вимог з посиланням на судову практику.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2025 адміністративна справа розподілена судді Луніній О.С. для розгляду.
26.03.2025 року до суду від Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області через підсистему «Електронний суд» надійшли письмові пояснення, в яких останнім було зазначено, що відповідачем не усунуто порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, що є достатньою підставою для застосування судом заходів реагування.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Поряд з цим, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про таке.
Посвідчення на проведення перевірки від 27.07.2018 №4346 вручено особисто під розписку інженеру з пожежної безпеки ТОВ «ЕКО» Чичикало Г.М. 01.08.2018 р., про що свідчить його особистий підпис.
Вказаний акт перевірки підписаний директором магазину ТОВ «ЕКО» Голубом П.А. 14.06.2018, що підтверджується його підписом, зробленим в акті.
За результатами проведеної перевірки ГУ ДСНС України у Київській області звернулось до суду з цією позовною заявою про вжиття заходів реагування у вигляді вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) приміщень першого та другого поверхів будівлі які перебувають у користуванні відповідача за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Соборна, 105, шляхом зобов`язання відповідача повністю зупинити експлуатацію вказаного об`єкта до повного усунення порушень зазначених в акті від 02.08.2018 №124.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Державний нагляд (контроль) з питань цивільного захисту здійснюється за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах техногенної та пожежної безпеки, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій природного і техногенного характеру, за діяльністю аварійно-рятувальних служб, а також у сфері промислової безпеки та гірничого нагляду, поводження з радіоактивними відходами відповідно до Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (далі - Закон №877-V), Кодексу цивільного захисту України, інших нормативно-правових актів, стандартів, норм і правил (частина 1 статті 47 Кодексу цивільного захисту України).
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року № 877-V (чинний на момент виникнення правовідносин).
Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Як встановлено частиною першою статті 3 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) серед іншого здійснюється за принципами пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров`я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності; гарантування прав та законних інтересів кожного суб`єкта господарювання; презумпції правомірності діяльності суб`єкта господарювання у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків суб`єкта господарювання та/або повноважень органу державного нагляду (контролю); недопущення встановлення планових показників чи будь-якого іншого планування щодо притягнення суб`єктів господарювання до відповідальності та застосування до них санкцій; здійснення державного нагляду (контролю) на основі принципу оцінки ризиків та доцільності.
Відповідно до статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
Згідно частини 7 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.
Відповідно до статті 1 Кодексу цивільного захисту України, даний правовий акт регулює відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 64 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб. Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.
За змістом приписів ст.66 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.
В силу вимог положень постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій" від 16.12.2015 за №1052 Державна служба України з надзвичайних ситуацій (надалі по тексту також ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.
Серед основних завдань ДСНС України є: реалізація державної політики у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності; здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб; складає акти перевірок, видає приписи, постанови, розпорядження про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, а в разі встановлення порушень, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, звертається безпосередньо та через територіальні органи до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, окремих приміщень, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту.
ДСНС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Таким чином, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, а тому позивач наділений повноваженнями здійснювати державний нагляд (контроль) за додержанням та виконанням вимог законодавства у вказаній сфері безпеки і звертатись до суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також зупинення надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Згідно пункту 12 частини 1 статті 67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Частиною 1 статті 68 Кодексу цивільного захисту України визначено, що посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.
В силу приписів частини 2 статті 68 Кодексу цивільного захисту України у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежно-небезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.
Відповідно до частини 1 статті 70 Кодексу цивільного захисту України визначено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є:
1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами;
2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення;
3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки;
4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій;
5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи;
8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій;
9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту.
10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання;
11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.
Частиною 2 статті 70 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.
Наведена норма кореспондується з приписами ч.5 ст.4 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, якою передбачено, що повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування.
Пунктом 7 статті 7 цього Закону передбачено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб`єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.
З аналізу наведених норм слідує, що адміністративний суд, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що виявлені органом державного нагляду (контролю) порушення вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей і не були усунуті суб`єктом господарювання, має ухвалити постанову про вжиття відповідних заходів реагування, в тому числі шляхом повного зупинення експлуатації (роботи) об`єкта .
Системний аналіз статей 1, 7 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, підпункту 12 пункту 1 статті 67, пунктів 1, 2 статті 68, підпунктів 1, 4 пункту 1 статті 70 Кодексу цивільного захисту України дає підстави для висновку, що встановлення факту порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, та у подальшому може призвести до тяжких наслідків у цій сфері, є достатньою підставою для застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів.
При цьому, відповідно до пункту 3 статті 55 Кодексу цивільного захисту України забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.
Як передбачено підпунктами 1, 3, 4, 5, 12, 13, 19, 21, 22, 23 пункту 1 статті 20 Кодексу цивільного захисту України на суб`єкта господарювання покладається обов`язок: забезпечення виконання заходів у сфері цивільного захисту на об`єктах суб`єкта господарювання; розміщення інформації про заходи безпеки та відповідну поведінку населення у разі виникнення аварії; організація та здійснення під час виникнення надзвичайних ситуацій евакуаційних заходів щодо працівників та майна суб`єкта господарювання; створення об`єктових формувань цивільного захисту відповідно до цього Кодексу та інших законодавчих актів, необхідної для їх функціонування матеріально-технічної бази і забезпечення готовності таких формувань до дій за призначенням; забезпечення аварійно-рятувального обслуговування суб`єктів господарювання відповідно до вимог статті 133 цього Кодексу; здійснення за власні кошти заходів цивільного захисту, що зменшують рівень ризику виникнення надзвичайних ситуацій; розроблення заходів щодо забезпечення пожежної безпеки, впровадження досягнень науки і техніки, позитивного досвіду із зазначеного питання; забезпечення виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, а також виконання вимог приписів, постанов та розпоряджень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенно пожежної безпеки; утримання у справному стані засобів цивільного та протипожежного захисту, недопущення їх використання не за призначенням; здійснення заходів щодо впровадження автоматичних засобів виявлення та гасіння пожеж і використання для цієї мети виробничої автоматики.
1) Двері складських (підсобних) приміщень на другому поверсі не виконано протипожежними з межею вогнестійкості ЕІ 30 з сертифікатом відповідності, чим порушено п. 22 розд. ІІ ППБУ, п. 6.16 та 6.17 ДБН В.1.1-7:2016;
2) Не підвищено клас вогнестійкості несучих металевих конструкцій другого поверху, чим порушено п. 22 розд. ІІ ППБУ, п. 5.3 табл. 1 ДБН В.1.1-7:2016;
3) Приміщення різного призначення на другому поверсі не відокремлені між собою протипожежними перешкодами або огороджувальними конструкціями з нормативною межею вогнестійкістю, чим порушено п. 22 розд. ІІ ППБУ, п. 6.17 ДБГ В.1.1-7:2016;
4) Отвори (зазори), що утворилися в місцях проходження інженерних мереж через протипожежні перегородки з приміщення електрощитової на другому поверсі не облаштовано проходками з класом вогнестійкості не меншим ніжме нормована межа вогнестійкості даної конструкції, чим порушено п. 2 пп.2.4 розд. ІІІ ППБУ, п. 6.20 ДБН В.1.1-7:2016;
5) На другому поверсі приміщення електрощитової не відокремлено протинпожежними дверима з нормованою межею вогнестійкості, чим порушено п. 1.24 розд. ІV ППБУ;
6) Приміщення торгівельної зали не обладнано спеціальною системою димовидалення, чим порушено п. 2.23 глава 2 розділ ІІІ ППБУ, п. 10.2.4, пп. «д» ДБН В.2.5-56:2014;
7) З коридорів другого поверху, які не мають природного освітлення не влаштовано систему димовидалення, чим порушено п. 2.23 глава 2 розділ ІІІ ППБУ, п. 10.2.4, пп. «в» ДБН В.2.5-56:2014;
8) Віконні прорізи в приміщенні котельні на газовому наливі не обладнано захисною сіткою, з метою виключення розльоту скла при аварії, чим порушено п. 22 розділ ІІ ППБУ, п. 6 пп. 6.8 ДБН В.2.5-77:2014 «котельні»;
9) Не проведено ідентифікацію об`єкта підвищеної небезпеки (котельня на газовому паливі), розташованої на крівлі закладу, чим порушено п. 3 ст.9 ПКМУ №956, ЗУ №2245 «Про об`єкти підвищеної небезпеки».
Судом враховано та не заперечується відповідачем, що відображені як в акті від 02.08.2018 року № 124, так і в акті № 47 від 31.07.2019р. порушення станом на дату прийняття рішення в повній мірі не усунуті.
Відтак, станом на дату ухвалення рішення в даній адміністративній справі, у матеріалах справи відсутні належні й достатні докази того, що товариством з обмеженою відповідальністю "Еко" усунуті порушення установлених законодавством вимог у сфері техногенної та пожежної безпеки.
Застосовуючи у спірних правовідносинах поняття "порушення вимог законодавства у сфері пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей", суд виходить із наступних мотивів.
Ані Кодекс цивільного захисту України, ані Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" не містить в собі юридичне визначення "конкретних обставин, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей", переліку відповідних "небезпечних чинників", "порушень вимог законодавства у сфері пожежної безпеки", наявність яких створює загрозу життю та здоров`ю людей.
Дана категорія понять є оціночною, у зв`язку з чим трактування "загрози життю та здоров`ю людей", що створюється певним порушенням у сфері пожежної безпеки, повинно визначатися контролюючим органом і судом в кожному конкретному випадку окремо.
Пунктом 33 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України визначено термін пожежна безпека, за змістом якого це відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю.
Відповідно до пункту 43 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України техногенна безпека відсутність ризику виникнення аварій та/або катастроф на потенційно небезпечних об`єктах, а також у суб`єктів господарювання, що можуть створити реальну загрозу їх виникнення. Техногенна безпека характеризує стан захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного характеру. Забезпечення техногенної безпеки є особливою (специфічною) функцією захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій.
Згідно з пунктом 26 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України небезпечний чинник це складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.
Суд зазначає, що в контексті вищенаведених норм настання реальної загрози життю та здоров`ю людей у сфері пожежної безпеки слід пов`язувати з обставинами і небезпечними чинниками, які безпосередньо можуть призвести до займання, розповсюдження вогню, виникнення аварій (катастроф) та з впливом небезпечних факторів, які породжують вказані явища.
Заходи реагування застосовуються судом за позовом органу державного нагляду, останній же повинен обґрунтувати наявність підстав для цього, тобто вказати та довести, що виявлені порушення у сфері пожежної безпеки створюють загрозу життю та здоров`ю людей, а також необхідність застосування конкретного заходу реагування залежно від характеру порушень та ступеню їх небезпеки.
На переконання суду, позивачем належним чином обґрунтовано наявність підстав для застосування судом заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації (роботи) приміщень товариства з обмеженою відповідальністю "Еко", розташованого за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Соборна, 105 до повного усунення порушень зазначених в акті від 02.08.2018 року № 124.
Всі вищеперелічені судом виявлені позивачем порушення вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки в своїй сукупності і без їх усунення створюють реальну загрозу життю та здоров`ю людей (як працівникам, так й іншим громадянам, а також особам, які будуть здійснювати гасіння виниклої пожежі), а саме:
Порушення № № 1,3,4,5 призводять до швидкого розповсюдження пожежі по всій площі об єкту та продуктів горіння, що в свою чергу призведе до отруєння людей.
Порушення № 2. у разі пожежі призводить до швидкої деформації металевих конструкцій та втрати несучої здатності і як результат руйнування будівлі.
Порушення № № 6, 7. призводять до задимлення шляхів евакуації, що призведе до несвоєчасної або неможливої евакуації людей які перебуватимуть в приміщеннях. Створює загрозу життю та здоров`ю людей, що перебувають на об`єкті та тих, що будуть здійснювати ліквідацію пожежі та призведе до великих матеріальних збитків.
Порушення № 8 призводить до розлітання скла по об`єкту, отже травмування склом людей які перебуватимуть у приміщеннях та особовий склад пожежно-рятувальних підрозділів під час ліквідації пожежі.
Так, існування (не усунення відповідачем) хоча б одного з порушень, встановлених позивачем, які загрожують життю та здоров`ю людей, вже є самостійно достатньою правовою підставою для застосування до відповідача відповідних заходів реагування (указаний висновок узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 05.05.2022 у справі № 160/4988/19, від 19.07.2023 у справі №200/2315/20-а, від 29.02.2024 у справі №420/1984/20, тощо).
У свою чергу, такий захід реагування як повне або часткове зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення (до таких висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постанові від 28.02.2019 у справі №810/2400/18).
Особлива небезпека від пожежі, що створює реальну загрозу життю та здоров`ю людей, характеризується її небезпечними чинниками. Згідно визначення ДСТУ 2272-06 "Пожежна безпека. Терміни та визначення основних понять" небезпечним чинником пожежі є прояв пожежі, що призводить чи може призвести до опечення, отруєння леткими продуктами згоряння або піролізу, травмування чи загибелі людей та (або) заподіяння матеріальних, соціальних, екологічних збитків. До небезпечних факторів пожежі належать: підвищена температура, задимлення, погіршення складу газового середовища.
Усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки попередить виникнення пожежі, а у разі її виникнення обмежить розповсюдження полум`я, забезпечить оперативну ліквідацію пожежі та безпеку для життя і здоров`я людей від небезпечних чинників пожежі.
Разом з тим, суд звертає увагу, що частиною 1 статті 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
У Рішенні від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив, що верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Метою застосування цього заходу є відвернення ймовірного настання для прав та інтересів невизначеного кола осіб негативних наслідків виявлених порушень. Такі негативні наслідки полягають у завданні шкоди життю та здоров`ю людей.
Системно аналізуючи положення частини 5 статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та статей 68, 70 Кодексу цивільного захисту України, суд також приходить до висновку, що цими правовими нормами установлена можливість застосування як органом державного нагляду, так і судом різних заходів реагування за одні й ті самі порушення, при цьому критерієм їх розмежування є створення такими порушеннями загрози життю та здоров`ю людей і саме наявність такої загрози надає можливість для застосування адміністративним судом заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень.
У контексті спірних правовідносин загрозу життю та здоров`ю людей створюють такі порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства, які безпосередньо можуть призвести до виникнення пожежі як неконтрольованого процесу знищення або пошкодження вогнем майна, під час якого виникають чинники, небезпечні для істот та навколишнього природного середовища (пункт 32 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України).
Саме такі порушення вимагають вжиття заходів реагування адміністративним судом у вигляді повного або часткового зупинення експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень.
Суд звертає увагу на те, що у даному випадку не усунені відповідачем порушення установлених законодавством вимог пожежної безпеки створюють безпосередній ризик виникнення і розвитку пожеж та небезпеку завдання шкоди життю та здоров`ю людей у процесі самої пожежі.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В той же час, в адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з`ясування всіх обставин у справі (пункт 4 частини 3 статті 2, частини 2, 4 статті 9, частина 3 статті 77, частина 6 статті 94 КАС України).
Суд вжив всіх заходів на з`ясування обставин, які мають значення для даної справи, в тому числі витребував у відповідача додаткові пояснення і докази з власної ініціативи, однак відповідачем не подано суду жодного доказу, які б підтверджували усунення чи вжиття заходів на вирішення питання про усунення порушень, зафіксованих в акті перевірки від 02.08.2018 року № 124.
Підсумовуючи викладене та приймаючи до уваги те, що станом на дату розгляду справи відповідачем зазначені в акті перевірки від 02.08.2018 року № 124 порушення не усунуто, доказів на усунення частини порушень відповідачем не надано, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Разом із тим, вказаний висновок суду жодним чином не припиняє і не звужує зміст обов`язку товариства з обмеженою відповідальністю "Еко" щодо невідкладного усунення в повному обсязі усіх порушень, які зафіксовані в акті перевірки від 02.08.2018 року №124, з метою забезпечення належної пожежної безпеки.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Оскільки позивач є суб`єктом владних повноважень, відповідно до статті 139 КАС України витрати на сплату судового збору покладаються на позивача та не підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись статтями 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Позовну заяву Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» про застосування заходів реагування - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна