Справа № 380/7234/24
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/7234/24 пров. № А/857/25744/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів- Кузьмича С. М., Курильця А. Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2024 року у справі №380/7234/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, -

суддя в 1-й інстанції - Гулкевич І. З.,

дата ухвалення рішення 20 вересня 2024 року,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення - не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №28 від 12 березня 2024 року Про пенсійне забезпечення ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати йому пенсію за віком із збільшенням її на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж для чоловіків 20 років, з урахуванням середньомісячного заробітку, розрахованого згідно ст. 27 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відповідно до положень ч.2 ст. 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з дати звернення за таким перерахунком, тобто з 05 березня 2024 року та виплатити різницю у пенсійних виплатах.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2024 року, з урахуванням ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року, позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №28 від 12 березня 2024 року Про пенсійне забезпечення ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 05 березня 2024 року перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 із збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж для чоловіків 20 років, з урахуванням середньомісячного заробітку, розрахованого згідно з статтею 27 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відповідно до положень частини 2 статті 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та провести виплату, з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань 2000 грн витрат на правову допомогу.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідачі оскаржили його в апеляційному порядку. Вважають, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню. В обґрунтування вимог апеляційних скарг зазначають, що позивач перебуває на обліку в органах ПФУ та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Законом №2148-VIII від 03.10.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» до частини 2 статті 56 Закону №796-ХІІ було внесено зміни, згідно з якими право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком №1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Звертають увагу на те, що відповідно до ч.2 ст.56 Закону №2148-VIII з урахуванням змін, внесених Законом №2148-VIII від 03.10.2017 умовою призначення надбавки за понаднормовий стаж є призначення пенсії на умовах ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Крім того, зауважують, що відповідно до абз.2 ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини, однак пенсія за віком позивачу призначена 04 серпня 2020 року, страховий стаж складає 28 років 2 місяці 12 днів, що є недостатнім для отримання надбавки за понаднормативний стаж. Крім того, апелянти зазначають про відсутність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн.

Просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Відзив на апеляційні скарги позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги необхідно задовольнити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за віком призначену відповідно статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за нормами Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Позивач має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи категорії 3, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 від 03 березня 1994 року.

З метою перерахунку пенсії за віком позивач звернувся із заявою від 05 березня 2024 року до ГУ ПФ України у Львівській області.

За принципом екстериторіальності заяву позивача передано для розгляду ГУ ПФ України в Донецькій області, яке прийняло рішення №28 від 12 березня 2024 року про відмову у перерахунку пенсії.

Рішення мотивоване тим, що відповідно до частини 1 статті 28 Закону України Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за кожний повний рік роботи страхового стажу понад 35 років чоловікам, пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більше як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, визначеного на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Пенсія за віком ОСОБА_1 призначена з 04 серпня 2020 року, страховий стаж складає 28 років 2 місяці 12 днів. Враховуючи зазначене, відсутні підстави для перерахунку із розрахунку доплати до пенсії за понаднормовий стаж понад 20 років, оскільки це не передбачено діючим законодавством.

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся за захистом свої прав у суд.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач є особою, яка віднесена до категорії 3, на нього розповсюджується дія ст.56 Закону №796, тому перерахунок пенсії позивача повинен здійснюватися за кожен повний рік стажу роботи понад установлений мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік, а тому рішення відповідача-1 від 12 березня 2024 року №28 є протиправним та з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати відповідача-2 здійснити позивачу перерахунок пенсії із збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж для чоловіків 20 років, з урахуванням середньомісячного заробітку, розрахованого згідно зі статтею 27 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відповідно до положень частини 2 статті 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та провести виплату, з урахуванням раніше виплачених сум. Разом з тим, щодо позовних вимог у частині зобов`язання відповідача здійснити виплату різниці у пенсійних виплатах суд першої інстанції зазначив, що такі задоволенню не підлягають, оскільки судом не вирішувалося в межах спірних правовідносин питання про виплату позивачу конкретних грошових сум. Крім того, оцінюючи подані документи, якими представник позивача обґрунтовує фактичне понесення витрат на професійну правничу допомогу, заперечення відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу, складність справи, обсяг доказів, суд дійшов висновку, що ця справа є справою незначної складності та сума, зазначена в договорі про надання правової допомоги є неспівмірною з часом, який може бути витрачено адвокатом на виконання відповідних послуг, а тому стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Колегія суддів зазначає, що апелянти оскаржують рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, тому з врахуванням ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Даючи правову оцінку висновку суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з ч.3 ст.23 Загальної декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

За змістом ч.1 ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV) законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України і, складається, в тому числі, з цього закону і Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі- Закон №796-XII).

Стаття 1 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачає, що цей Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Відповідно до ч.1 ст.49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії особам, віднесеним, до категорій, 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно з ч.1 ст.55 цього Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

За змістом п.2 ч.1 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" потерпілі від Чорнобильської катастрофи - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років мають право на зменшення пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років. При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Стаття 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачає пільги щодо обчислення стажу роботи (служби) осіб, які підпадають під його дію.

Відповідно до п.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком №1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з ч.1 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено формулу розрахунку розміру пенсії за віком, а саме розмір пенсії за віком визначається за такою формулою: П = Зп*Кс, де П - розмір пенсії у гривнях, Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях, Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

За змістом ч.2 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону. При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом. Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

Матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_1 з 04 серпня 2020 року отримує пенсію згідно із Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка обчислюється відповідно до частини 1 статті 27 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (а.с.73).

Колегія суддів зазначає, що до 11 жовтня 2017 року діяла редакція пункту 2 статі 56 Закону №796-ХІІ, згідно із якою право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком №1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

У зв`язку із набранням чинності 11 жовтня 2017 року Законом України від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" частину 2 доповнено словами і цифрами "у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, на час призначення позивачу пенсії, а саме: 04 серпня 2020 року Законом №2148-VIII від 03 жовтня 2017 року Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій до частини 2 статті 56 Закону №796-ХІІ було внесено зміни, згідно з якими право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком №1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Ці норми є такими, що розповсюджуються на правовідносини, які виникли на час набрання ними чинності.

Колегія суддів зауважує, що питання щодо збільшення позивачу пенсії на один процент за понаднормовий стаж має вирішуватися за законодавством, що діяло на час призначення йому пенсії, тобто згідно із пунктом 2 статті 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахуванням змін, внесених Законом №2148-VIII від 03 жовтня 2017 року, а не в редакції до внесення змін до вказаного п.2 ст.56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи

Крім того, питання про поширення пункту 2 статті 56 Закону України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції змін, внесених Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (далі - Закон №2148-VIII) було предметом розгляду Верховного Суду в складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у справі №300/3435/21 від 25 червня 2024 року

Колегія суддів звертає увагу на те, що у спірних правовідносинах позивачу призначено пенсію з 04 серпня 2020 року, а тому відповідач здійснює розрахунок надбавки до пенсії за понаднормовий стаж відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням змін, внесених Законом №2148-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №28 від 12 березня 2024 року Про пенсійне забезпечення ОСОБА_1 пенсія за віком ОСОБА_1 призначена 04 серпня 2020 року, страховий стаж складає 28 років 2 місяці 12 днів.

Як зазначено вище, ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

Таким чином, пенсійний орган, відмовляючи позивачу у здійсненні перерахунку розміру пенсії за віком із збільшенням її на 1%, дійшов правильного висновку про відсутність підстав у здійсненні такого перерахунку, оскільки, враховуючи приписи ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж позивача є меншим необхідного.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачу призначено пенсію з 04 серпня 2020 року згідно із Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка обчислена з врахуванням страхового стажу позивача відповідно до частини 1 статті 27 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а тому пенсійний орган, приймаючи рішення №28 від 12 березня 2024 року, діяв на підставі та в межах закону, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційних скарг є підставними та обґрунтованими, такі знайшли своє підтвердження під час розгляду справи та спростовують висновки суду першої інстанції з наведених вище мотивів.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Оскільки колегія суддів відмовляє у задоволенні позову, тому підстави для стягнення судових витрат на користь позивача на підставі ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2024 року у справі №380/7234/24 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді С. М. Кузьмич
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 15 вересня 2025 року.