Справа № 400/12409/24
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/12409/24

Перша інстанція: суддя Малих О.В.,

повний текст судового рішення

складено 18.04.2025, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Семенюка Г.В. та Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, визнання відмови протиправною, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі ГУПФ) та просила:

- визнати протиправними дії ГУПФ щодо обчислення пенсії за віком без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016, 2017 роки;

- зобов`язати ГУПФ призначити, перерахувати та виплатити позивачу на підставі заяви від 12.02.2018 року пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016-2017 роки з урахуванням виплачених сум;

- визнати протиправною відмову ГУПФ щодо не проведення перерахунку ОСОБА_1 пенсії у зв`язку зі збільшенням заробітної плати по лютий 2022 року включно протягом більше ніж двох років з моменту призначення (перерахунку) відповідно до ч.4 ст. 42 Закону №1058;

- зобов`язати ГУПФ провести перерахунок ОСОБА_1 пенсії та її виплату з урахуванням вже виплачених сум, у зв`язку зі збільшенням заробітної плати по лютий 2022 року включно протягом більше ніж двох років з моменту призначення (перерахунку) відповідно до ч.4 ст.42 Закону №1058.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову в позові повністю.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка перебуває на обліку у ГУПФ та як отримувач пенсії за віком з 12.02.2018 року. Після призначення пенсії позивачка працювала та звільнилася з 13.02.2022 року. При розрахунку пенсії за віком відповідачем застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно не здійснив перерахунок пенсії відповідно до абзацу 2 ч.4 ст.42 Закону №1058 із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ч.7 ст.21 Закону №2493 пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV (далі Закон №1058).

Згідно із статтею 6 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 15.08.2023 року №1788-ХІІ (далі Закону №1788-ХІІ) особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону №1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Статтею 9 цього Закону визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності;3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Порядок та умови переведення з одного виду пенсії на інший врегульовано положеннями ч.3 ст.45 Закону №1058. Визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Відповідно до ч.2 ст.40 Закону №1058 для обчислення пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058.

Однак, відповідно до п. 13 розділу XV Закону №1058 у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України "Про державну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність", її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення. До такого переведення розмір пенсій, призначених відповідно до зазначених законів, не переглядається. Пенсії, призначені відповідно до зазначених законів, індексуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, з урахуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ст.21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" у редакції на час призначення пенсії (17.07.2012 року) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше й0 років, здійснюється в порядку, визначеному законодавством України про державну службу. Пенсі в частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" у редакції на час призначення пенсії (17.07.2012 року) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менше як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а до 01.01.2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, порядок обчислення пенсії за віком, визначений ст.40 Закону №1058, який у частині 2 даної статті передбачає застосування у розрахунку заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії є відмінним від порядку обчислення пенсії за ст.37 Закону №3723, який не передбачає застосування для обчислення пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 17.07.2012 року було призначено пенсію в порядку і на умовах, визначених Законом №2493 та Законом №3723, які передбачають інші підстави та порядок призначення пенсії.

А з заявою про призначення пенсії за віком за Закону №1058, який передбачає інші умови, підстави і порядок призначення пенсії, ОСОБА_1 12.02.2018 року звернулася вперше.

Відтак, для обчислення розміру пенсій ОСОБА_1 до моменту її звернення 12.02.2018 року з заявою про переведення її на пенсію за Законом №1058 показник середньої заробітної плати(доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії не визначався і не застосовувався.

До 12.02.2018 року ОСОБА_1 не проводився перерахунок її пенсії з підстав, передбачених абз.5 ч.4 ст.42 Закону №1058.

Водночас, положення частини 3 ст.45 Закону №1058 передбачається при переведенні на інший вид пенсії застосування заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, тобто - за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Тобто, статтею 45 Закону №1058 при обчисленні пенсії застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії нерозривно пов`язано із заробітною платою (доходом) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, тобто - за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Водночас, як зазначає відповідач у відзиві, за приписами частини 2 статті 40 Закону №1058 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу).

Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді у постанові від 16.06.2020 року у справі №127/7522/17 Верховний Суд зазначив, що за змістом ч.3 ст.45 Закону №1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Таким чином, лише при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми ч.3 ст.45 Закону №1058 щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Зазначені висновки Верховного Суду збігаються з правовою позицією Верховного Суду України, який у постанові від 29.11.2016 року у справі №133/476/15-а (№2 1-6331а15) обґрунтовано зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно із ч.3 ст.45 Закону №1058.

Зазначена правова позиція Верховного Суду України була підтримана і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 року у справі №876/5312/17.

Отже, у даному випадку у цій справі, має місце призначення пенсії за віком за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного Закону, а тому у відповідача відсутні підстави для застосування до спірних відносин положень частини третьої статті 45 Закону №1058-IV.

Відповідно, у випадку, коли особі було призначено пенсію за Законом №2493, у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом №1058-IV такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за Законом № 2493.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 31 березня та 22 грудня 2015 року (справа №№21-612а14, 21-4071а15, відповідно). Вказана правова позиція Верховного Суду України підтримана Верховним Судом у постановах від 05.07.2018 року, 23.10.2018 року, 31.05.2019 року, 15.08.2019 року, 11.09.2019 (справа №№565/645/17, 317/4184/16, №344/7053/17, 263/16495/16-а, 521/9597/17, 363/1493/17, відповідно) і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від неї.

Така ж правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 17.07.2020 року у справі № 335/13894/16-а(2-а/335/55/2017), від 21.01.2025 року у справі №560/19999/23

Питання переведення (переходу) з одного виду пенсії на інший та питання призначення пенсії було проаналізовано у постановах Верховного Суду України від 31 березня 2015 року в справі №21-612а14, Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року в справі №317/4184/16-а (2а/317/2/2017), в яких суд дійшов висновку, що, якщо особа отримувала пенсію на підставі одного закону (наприклад, Закону України "Про прокуратуру") та виявила бажання перейти на пенсію за іншим законом (наприклад, на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"), це буде нове призначення пенсії. А якщо такий перехід відбувся в рамках одного закону Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", то це не є призначенням пенсії, а є переведенням на пенсію в рамках одного закону.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 року у зразковій справі №822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права сформулювала висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових прогалин щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Відповідно до пункту 4-3 розділу XV Закону №1058 пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 01.10.2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Визначення у цьому пункті "відповідно до цього Закону" потрібно розуміти як призначення пенсії вперше відповідно до Закону №1058. Тобто, у пункті 4-3 розділу XV Закону №1058 врегульовано застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленого за 2014, 2015 та 2016 роки виключно до пенсій, які були призначені вперше за Законом №1058 до 01.10.2017 року.

ОСОБА_1 пенсію було призначено вперше з 17.07.2012 року відповідно до Закону України від 07.06.2001 року №2493-III, а не закону №1058.

Водночас, пунктом 4-4 розділу XV Закону №1058 визначено, що з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

З 01.01.2018 року по 31.12.2018 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Відповідно до пункту 4-7 розділу XV Закону №1058 особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу

України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

Отже, даними положеннями пункту 4-7 розділу XV Закону №1058 особам передбачене автоматичне переведення з пенсії, що призначена за нормами Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» на пенсію за Законом № 1058 тільки у тому випадку, якщо розрахований (урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3) за нормами цього Закону №1058 , буде більший, ніж той, що призначений за Законом №2493.

Водночас, потрібно враховувати, що такий перерахунок проводиться відповідно до пункту 4-3 розділу XV Закону №1058 з 01.10.2017 року.

ОСОБА_1 була переведена на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 за її заявою з 12.02.2018 року.

Тобто, пенсія за віком ОСОБА_1 за Законом №1058 була призначена вперше з 12.02.2018 року, тому, відповідно для обчислення розміру пенсії повинен був застосовуватися показник середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначений відповідно до абзацу другого пункту 4-4 розділу XV Закону №1058 як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Крім того, аналіз наведених вище положень законодавства з урахуванням висновків Верховного Суду дає підстави стверджувати, що переведення з одного виду пенсії на інший, врегульоване положеннями ч.3 ст.45 Закону №1058 не є ідентичним переведенню пенсії, визначеної відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" на пенсію на умовах Закону №1058.

Тому, переведення пенсії, визначеної відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" на пенсію на умовах Закону №1058 потрібно розглядати як нове призначення пенсії.

При цьому потрібно враховувати, що Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року №2148-VIII набув чинності 11.10.2017 року. Прийняття законопроекту, як зазначено у Пояснювальній записці до нього, «має на меті створити справедливу систему пенсійного страхування».

Як вірно зауважив суд 1-ї інстанції, цим Законом №2148 частину другу ст.40 Закону №1058, якою врегульовано порядок визначення заробітної плати для обчислення пенсії у абзаці четвертому доповнено реченням такого змісту: "Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки".

Як вбачається з рішень/протоколів перерахунку/призначення пенсії від 19.02.2018 року відповідно до Закону №1058 пенсія за віком у зв`язку з «переходом із законом на закон» призначена з 12.02.2018 року із заробітної плати 6231.10, що обчислена за формулою, визначеною ч.2 ст.40 Закону №1058 із застосуванням середньої заробітної плата (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Тобто, наведені обставини свідчать про те, що відповідач, під час обчислення заробітної плати для призначення пенсії за Законом №1058 з 12.02.2018 року не врахував положення ч.2 ст.40 та положення абзацу 2 пункту 4-4 розділу XV Закону №1058.

Водночас Законом №1058 та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року визначено, шо рішення про перерахунок пенсії переглядається на найбільш вигідних умовах.

Конституційний Суд України в своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що принцип правової визначеності вимагає ясності й однозначності правової норми й забезпечення того, щоб ситуація та правовідносини залишалися передбачуваними (правові позиції в рішеннях від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 29 червня 2010 року № 17-рп/ 2010, від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011).

Стосовно вимоги про перерахунок пенсії із врахуванням заробітної плати по лютий 2022 року включно протягом більше ніж двох років з моменту призначення (перерахунку) колегія суддів зазначає, що Законом №1058 та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року визначено, шо рішення про перерахунок пенсії переглядається на найбільш вигідних умовах.

Порядок проведення перерахунку пенсій працюючим пенсіонерам визначено частиною четвертою статті 42 Закону №1058 та постановою правління Пенсійного фонду України від 18.05.2018 №10-1 про Порядок проведення перерахунку пенсії без додаткового звернення особи відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Постанова №10-1).

Відповідно до частини 4 ст.42 Закону №1058 у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Відповідач зазначив, що ним проведено аналіз доцільності перерахунку пенсії з 01.04.2020 по стажу та заробітній платі відповідно до статті 42 Закону №1058, для розрахунку пенсійної виплати заробітну плату враховано за даними персоніфікованого обліку з липня 2000 по лютий 2020 років. Коефіцієнт заробітної плати зменшується з 1,65527 на 1,64371, тому такий перерахунок був недоцільним.

З 01.04.2022 року проведено масовий перерахунок по стажу відповідно аб.3 п.4 ст.42 Закону №1058. Страховий стаж становить 47 років 0 місяців 19 днів.

Згідно з протоколами від 26.03.2020 року та від 23.04.2020 року відповідачем визначено страховий стаж для перерахунку пенсії по 29.02.2020 року 45 років 2 місяця 19 днів. Обчислення страхового стажу, що дає право на перерахунок настає за днем по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії, тобто з 1 березня 2020 року.

Право на наступний перерахунок пенсії згідно з ч.4 ст.42 Закону №1058 у позивачки наступає не раніше ніж через два роки, тобто з 01.03.2022 року.

Станом на цю дату відповідно до довідки ОК-5 ОСОБА_1 відпрацювала 24 місяці - по лютий 2022 року, який повністю враховується до трудового стажу позивачки.

Однак, відповідач наступний перерахунок пенсій проводив 22.05.2022 року та згідно з протоколом перерахунку пенсії з 01.04.2022 року врахував страховий стаж лише по 31.12.2021 року 47 років 0 місяців 19 днів. Тобто, в порушення вимог абзацу шостого ч.4 ст.42 Закону України №1058 не врахував уже набутий стаж з 01.01.2022 року по 28.02.2022 року.

Недорахований страховий стаж відповідачем було враховано лише протоколом від 24.05.2024 року та збільшено коефіцієнт страхового стажу, розрахований із 47 років 2 місяця 19 днів. Стаж врахований по 28.02.2022 року.

Наведене свідчить, що відповідач протиправно не здійснив перерахунок пенсії відповідно до абзацу 2 ч.4 ст.42 Закону №1058 із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Водночас, ч.1 ст.40 Закону визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Більше того, здійснюючи перерахунок пенсії з 01.04.2022 року відповідач не тільки не здійснив перерахунок із урахуванням збільшеної заробітної плати, а і штучно зменшив показник страхового стажу - замість показника 0,47167 (протокол від 24.05.2024 року) застосував показник 0,47 (протокол від 22.05.2022 року).

Також, необґрунтованими є доводи відповідача про те, що станом на 01.04.2022 року позивачка не набула права на перерахунок пенсії за стажем (2 роки з 1.03.2020 по 28.02.2022) та заробітною платою за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року по 28 лютого 2022 року включно.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку стосовно спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді Г.В. Семенюк О.І. Шляхтицький