Справа № 160/15770/25
Суддя: Сластьон Анна Олегівна
Дата ухвалення: 2025-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сластьон А.О., за участі секретаря судового засідання Ткач Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Дніпровська міська рада про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
29 травня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки відповідачем було невірно розраховано загальну площу об`єктів нерухомого майна житлового фонду, оскаржувані рішення направлені на неправильну адресу позивача, а також є такими, що прийняті з порушенням строків. Так, позивач звертає увагу, що податкові повідомлення-рішення прийняті та направлені позивачеві після 01 липня року, що слідує за базовим податковим періодом.
18 червня 2025 року від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти заявлених позовних вимог. Зокрема, відповідач вказує, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення направлялися на адресу, зазначену в обліковій картці фізичної особи-платника податків. Так, з 02.02.2025 позивачем змінено адресу реєстрації місця проживання на АДРЕСА_1 . Отже, оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 22.04.2025 надсилалися платнику за його місцем проживання відповідно даних ДРФО АДРЕСА_1 . Також, відповідач зазначив, що сам факт затримки контролюючим органом строків направлення податкових повідомлень-рішень є лише підставою для звільнення позивача від відповідальності, передбаченої Податковим кодексом України за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання в частині нарахування штрафних санкцій та пені, однак, не може бути підставою для звільнення позивача від обов`язку зі сплати нарахованих сум податку за виставленими податковими повідомленнями-рішеннями. Відповідач заперечує неправильність розрахунку площ об`єктів нерухомості. З цих підстав просить відмовити у задоволенні позовних виомог.
18 серпня 2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач не погоджується з викладеними відповідачем у відзиві обставинами, просить суд задовольнити позовні вимоги.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлені такі обставини.
ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області та є власником нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі загальною площею 519.40 кв.м, яка знаходиться адресою: АДРЕСА_1 , нежитлової будівлі загальною площею 1106.30 кв.м, яка знаходиться адресою: АДРЕСА_1 , нежитлової будівлі загальною площею 1059.60 кв.м, яка знаходиться адресою: АДРЕСА_2 , нежитлової будівлі загальною площею 1960.90 кв.м, яка знаходиться адресою: АДРЕСА_1 .
За вищевказаними об`єктами нерухомості Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області було винесеено податкові повідомлення-рішення, а саме:
Загальна сума нарахованих грошових зобов`язань за оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями 328442,47 грн
Вважаючи оскаржувані рішення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.
Відповідно до п. 8.1 ст. 8 ПК України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.
Пунктом 8.3 ст. 8 ПК України визначено, що до місцевих податків належать податки та збори, встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, створених згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їхніх повноважень і які є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.
Відповідно до пп. 10.1 ст. 10 ПК України, до місцевих податків належить податок на майно.
Пунктом 10.3 ст. 10 ПК України визначено, що місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.
Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб:
а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку;
б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений у натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їхньою згодою, якщо інше не встановлено судом;
в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.
Відповідно до пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі його частка.
Відповідно до пп. 266.3.1, 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі їхніх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Відповідно до пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, у тому числі їхніх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується:
а) для квартири/квартир незалежно від їхньої кількості на 60 кв.м;
б) для житлового будинку/будинків незалежно від їхньої кількості на 120 кв.м;
в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, у тому числі їхніх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їхніх часток) на 180 кв.м.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
Відповідно до пп. 266.4.3 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України, пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до:
об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту;
об`єкта/об`єктів оподаткування, що використовуються їхніми власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності).
Відповідно до пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.м бази оподаткування.
Згідно з пп. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Відповідно до пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Щодо посилань позивача на порушення відповідачем строків винесення та направлення податкових повідомлень-рішень, суд зазначає таке.
Згідно підпункту 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України, податкове/податкові повідомлення рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядуванню місцезнаходженням кожногозоб`єктівжитлової та/або нежитловоїнерухомості надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Сам факт затримки контролюючим органом строків направлення податкових повідомлень-рішень є лише підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої ПК України за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання в частині нарахування штрафних санкцій та пені, однак, не може бути підставою для звільнення платника податку від обов`язку щодо сплати сум податку та бути підставою для визнання податкових повідомлень-рішень протиправними та їх скасування.
Винесення позивачу оскаржуваних ППР після 01 липня року базового податкового періоду є лише підставою для сплати податкового зобов`язання в більш пізній термін відповідно підпункту 266.10.1., пункту 266.10 статті 266 ПК України (протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення), однак, не впливає на правомірність самого податкового-повідомлення рішення та не може бути підставою для його скасування.
Щодо доводів позивача про ненадання відповідачем до податкових повідомлень-рішень розрахунку податку.
Зазначені твердження не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки оскаржуванірішення містять таблицю з розрахунком сум нарахованого податку.
Стосовно доводів позивача про направлення спірних податкових повідомлень-рішень за неправильною адресою позивача.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку визначеному п.42.4 ст.42 ПК України за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнаються місце її проживання, за яким вона береться на облік, як платник податків у контролюючому органі. Платник податків не може мати більше однієї податкової адреси.
За даними інформаційно - комунікаційної системи контролюючого органу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС (Чечелівській район м. Дніпра), як платник податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Відповідно до п. 63.1 ст. 63 ПК України облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків (п. 63.2. ст.63 ПК України).
Пунктом 63.5 статті 63 ПК України визначено, що всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до п. 70.1. ст. 70 ПК України Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків.
Відповідно до п.70.7 ст.70 розд.ІІ ПК України та п.1 розд.ІХ Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб платник податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 №822, при зміні податкової адреси реєстрації, фізичні особи зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання Заяви про внесення змін до Державного реєстру фізичних осіб платників податків за формою №5ДР або Заяви про внесення змін до окремого реєстру фізичних осіб платників податків, щодо фізичних осіб, які обліковуються за серією та номером паспорта за формою №5ДРП відповідно.
Відповідно п.2 розд. ІХ: Фізичні особи подають зазначені заяви особисто або через представника до Державної податкової інспекції за свою податковою адресою (місцем проживання, далі ДПІ), а у разі зміни місця проживання місця проживання до ДПІ за новим місцем проживання.
Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС України станом на 13.06.2025 наявна інформація про зміни адресних даних ОСОБА_1 , а саме:
щодо місця проживання по датах внесення до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС України:
-(27.05.1998) АДРЕСА_3 ;
Так, 27.05.1998 під час реєстрації в Державному реєстрі зазначено в якості місця проживання ОСОБА_1 в обліковій картці фізичної особи-платника податків та інших обов`язкових платежів анступна адреса: АДРЕСА_3 .
З 02.02.2025 відбулася зміна адреси місця проживання позивача на АДРЕСА_1 .
Отже, оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 22.04.2025 надсилалися платнику податків за його місцем проживання відповідно даних ДРФО: АДРЕСА_1 .
Слід зазначити що, платник податків повинен добросовісно користуватися своїми правами та обов`язками, в іншому випадку, платники податків, зловживаючи своїми правами та ігноруючи обов`язки, а саме, шляхом уникнення від отримання поштових відправлень, намагатимуться у такий спосіб перешкоджати виконанню податкових обов`язків зі сплати податків.
У постанові від 20 березня 2020 року у справі №804/1318/18 Верховний Суд зазначив таке: «При цьому добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків».
Отже, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області під час винесення оскаржуваних податкових повідомлень- рішень діяло у спосіб та в порядку, визначеному чинним законодавством України.
Стосовно тверджень позивача про те, що відповідач неправильно розрахував загальну площу об`єктів нерухомого майна, щодо яких нараховано податок.
Як вже було встановлено судом, ОСОБА_1 є власником нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі загальною площею 519.40 кв.м, яка знаходиться адресою: АДРЕСА_1 , нежитлової будівлі загальною площею 1106.30 кв.м, яка знаходиться адресою: АДРЕСА_1 , нежитлової будівлі загальною площею 1059.60 кв.м, яка знаходиться адресою: АДРЕСА_2 , нежитлової будівлі загальною площею 1960.90 кв.м, яка знаходиться адресою: АДРЕСА_1 .
За вищевказаними об`єктами нерухомості, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області було винесено податкові повідомлення-рішення, а саме:
Суд зазначає, що невідповідність площі в повідомленнях реєстровим даним робить податкові повідомлення-рішення недійсними, оскільки порушує процедуру формування грошового зобов`язання, що прямо передбачено вимогами статтей 58 та 266 Податкового кодексу України.
Отже, в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.
У ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.
Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їхньої переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України).
Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на часткове задоволення позовних вимог сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Дніпропетровській області пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме у розмірі 968, 96 грн.
Керуючись статтями 2, 72 77, 243 246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд, -
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 16.09.2025.

Суддя А.О. Сластьон