Справа № 480/8400/24
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 вересня 2025 року Справа № 480/8400/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравченка Є.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/8400/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Сумській області (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправним і скасувати наказ начальника ГУНП в Сумській області Петра Токаря № 1176 від 09.09.2024 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських ГУНП» в частині застосування до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0159340), дізнавача сектору дізнання Сумського РУП ГУНП Сумській області дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним і скасувати наказ начальника ГУНП в Сумській області Петра Токаря від 09.09.2024 № 406 о/с «По особовому складу», яким звільнено ОСОБА_1 зі служби в поліції;
- поновити ОСОБА_1 на посаді дізнавача сектору дізнання Сумського РУП ГУНП Сумській області з 10.09.2024;
- стягнути з відповідача на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу за кожен день вимушеного прогулу з 10.09.2024 по день ухвалення рішення;
- допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач проходив службу на посаді дізнавача сектору дізнання Сумського РУП ГУНП в Сумській області. Наказом Головного управління Національної поліції в Сумській області від 09.09.2024 № 1176 "Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських ГУНП" до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. У подальшому, вимоги вищезазначеного наказу реалізовано шляхом видання наказу Головного управління Національної поліції в Сумській області від 09.09.2024 № 406 о/с "По особовому складу", згідно якого відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" наказано звільнити зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 старшого лейтенанта ОСОБА_1 дізнавача сектору дізнання Сумського РУП ГУНП в Сумській області 09.09.2024.
Позивач не погоджується з правомірністю оскаржуваних наказів з огляду на порушення порядку проведення службового розслідування та порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності останнього.
Зокрема представник зауважує, що висновки службового розслідування ґрунтуються виключно на змісті повідомлення про підозру ОСОБА_1 у вчинення нею кримінального правопорушенння, передбаченого ч. 2 ст. 372, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 372 КК України за фактом вчинення умисних дій, які полягали у притягненні завідомо невинуватої особи до кримінальної відповідальності, поєднане зі штучним створенням доказів обвинувачення та іншою фальсифікацією.
На переконання представника, зазначаючи про притягнення завідомо невинуватої особи до кримінальної відповідальності відповідачем мало бути доведено, що особа притягнута до кримінальної відповідальності за ст. 372 КК України та вирок відносно нього набрав законної сили. В іншому випадку (у разі відсутності обвинувального вироку суду) кожна обставина із висновку службового розслідування має бути доведена та підтверджена належними доказами.
Разом з тим, вказує, що дисциплінарна комісія безпідставно проігнорувала те, що до набрання обвинувальним вироком суду законної сили особа вважається невинуватою у вчиненні інкримінованого їй діяння та не може бути піддана заходам впливу. Стверджує, що інших обставин, які б дали підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинено дисциплінарний проступок висновок службового розслідування не містить.
Додатковим свідченням неправомірності дій відповідача щодо проведення службового розслідування, на думку представника, є те, що оскаржуваний наказ про застосування дисциплінарного стягнення не містить відомостей коли саме мало місце дисциплінарне порушення, в чому конкретно полягає порушення, що свідчить про недотримання принципу юридичної визначеності.
Звертає увагу суду на те, що відповідач обмежився застосуванням крайнього і найтяжчого виду дисциплінарного стягнення, не дослідивши в повній мірі всі обставини і докази, та не встановивши належним чином наявність в діях позивача дисциплінарного проступку та ступінь її вини.
Таким чином, на переконання представника позивача, з урахуванням допущених порушень при проведенні службового розслідування, прийняті за його наслідками наказ від 09.09.2024 № 1176 "Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських ГУНП" (в часині, що стосується позивача) та наказ від 09.09.2024 № 406 о/с "По особовому складу" щодо звільнення позивача зі служби в поліції підлягають скасуванню з одночасним поновленням позивача на займаній раніше посаді.
Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Наказом Головного управління Національної поліції в Сумській області від 09.09.2024 № 1176 "Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських ГУНП" до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, а наказом Головного управління Національної поліції в Сумській області від 09.09.2024 № 406 о/с "По особовому складу" ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).
Представник відповідача зазначає, що зазначені накази було видано уповноваженою особою у передбаченому законом порядку, з урахуванням результатів службового розслідування, проведеного у строки, порядок і спосіб, передбачений Дисциплінарним статутом НПУ і обраний вид дисциплінарного стягнення відповідає вимогам Дисциплінарного статуту НПУ та тяжкості вчиненого позивачем дисциплінарного проступку.
На переконная представника, посилання позивача на відсутність обвинувального вироку, як на обгрунтування відсутності підстав для звільнення зі служби в поліції, є помилковими, оскільки наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежного виконання поліцейським службової дисципліни.
Зазначає, що під час службового розслідування дисциплінарна комісія не вирішувала питання про обґрунтованість обвинувачення позивача, яке здійснюється в межах кримінального провадження, а лише перевірила викладені у матеріалах службового розслідування відомості на предмет дотримання вимог, що ставляться до посадових осіб органів Національної поліції та наявності в описаних позивача діях складу дисциплінарного проступку.
Вказує, що вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку встановлена під час проведення службового розслідування, яка не ототожнюється з наявністю в діях позивача кримінального проступку. Висновок службового розслідування сформований з урахуванням норм чинного законодавства та у межах компетенції і ґрунтується на оцінці дій, які були встановлені під час проведення службового розслідування та за наслідками надання таким діям оцінки під кутом зору правил службової етики, вимог Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарного статуту.
Таким чином, на переконання представника відповідача, матеріалами дисциплінарного провадження підтверджений факт вчинення дисциплінарного проступку позивачем, а тому наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області від 09.09.2024 № 1176 та наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області від 09.09.2024 № 406 о/с щодо звільнення позивача зі служби в поліції відповідає нормам чинного законодавства.
Вказав, що в матеріалах службового розслідування містяться виключно копії матеріалів кримінального провадження, а саме: витяг з ЄРДР; повідомлення про підозру; ухвала слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку; протокол обшуку у ході якого не вилучено доказів, які б підтверджували вчинення позивачкою кримінального правопорушення; ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу позивачці; протоколи допиту свідка ОСОБА_2 особи яка неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності, і має негативне відношення до працівників правоохоронних органів. Інші матеріали службового розслідування самостійно зібрані членами комісії, яка проводила службове розслідування пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , посадова інструкція дізнавача сектору дізнання Сумського РУП ГУНП в Сумській області з якою позивачка не ознайомлена, про що свідчить відсутність її підпису в графі «З інструкцією ознайомлений (на); пояснення ОСОБА_6 .. ОСОБА_7 взагалі не містять доказів вчинення позивачкою дисциплінарного проступку, а навпаки спростовують такі висновки службового розслідування. Вказує, що протоколи допитів свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на які є посилання у висновку службового розслідування в наданих позивачці матеріалах службового розслідування відсутні.
Що стосується негативних коментарів до критичних публікацій в соціальній мережі Facebook на сторінці користувача « ОСОБА_10 », які викликали суспільний резонанс зазначає, що негатив, який в них міститься в основному стосуються керівництва районної. обласної та національної поліції, прокуратури. Жоден коментар не стосується позивачки та оцінки її діям.
На переконання представника, висновок службового розслідування повністю відтворює обставини зазначені в повідомленні про підозру ОСОБА_1 і взагалі не аналізує і не спростовує докази невинуватості позивачки, наявні в інших матеріалах службового розслідування.
Від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній вказав, що відповідно до наказу ГУНП в Сумській області від 09.09.2024 № 1176 у діях ОСОБА_1 було встановлено ряд порушень, які у своїй сукупності утворюють склад дисциплінарного проступку з посиланнями на відповідні норми чинного законодавства. Разом з тим, така оцінка пов`язана із діями, які були виявлені у тому числі і під час досудового розслідування в рамках кримінального провадження, та які свідчать про вчинення позивачкою дисциплінарного проступку, незалежно від настання/ненастання кримінальної відповідальності за такі дії, що відповідає сталій практиці Верховного Суду у подібних справах.
Що стосується позиції представника позивачки, що негативні коментарі в соціальній мережі Facebook стосувалися керівників поліції та прокуратури, зазначає, що такі висновки є необгрунтованими, оскільки скріншоти зі сторінок в соціальної мережі Facebook, на яких в критичному ракурсі висвітлена інформація стосовно підстав повідомлення поліцейським СРУП ГУНП в Сумській області, зокрема і ОСОБА_1 про підозру, викликало суспільний резонанс серед користувачів мережі Інтернет. Після широко поширення зазначеної інофрмації користувачі дійсно залишили велику кількість негативних коментарів.
Той факт, що частина негативних коментарів стосувалася керівників поліції та прокуратури підтверджує, що зокрема ОСОБА_1 вчинено дії, що зашкодили репутації та авторитету правоохоронних органів в цілому, зокрема і ГУНП в Сумській області, тобто негативні коментарі у бік керівників поліції та прокуратури є наслідком вчинення позивачкою дисциплінарного проступку і знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із вчиненням останньою дисциплінарного проступку.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
За результатами проведеного службового розслідування начальником Головного управління Національної поліції України в Сумській області було затверджено висновок службового розслідування від 06.09.2024 (далі - висновок) (а.с.34-52).
Наказом Головного управління Національної поліції в Сумській області від 09.09.2024 № 1176 "Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських ГУНП" до позивача за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні вимог пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги поліцейського, текст якої закріплено статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1,2, 3, 6, 11, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 2.1, 2.2 та 3.8 наказу ГУНП в Сумській області від 15.06.2023 № 500 «Про додаткові заходи щодо профілактики порушень, а також пункту 1 розділу II, пунктів 1 та 3 розділу V Положення «Про організацію діяльності підрозділів дізнання органів Національної поліції України» затвердженого наказом МВС України від 20.05.2020 № 405 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (а.с. 132-137).
Наказом Головного управління Національної поліції в Сумській області від 09.09.2024 № 406 о/с "По особовому складу" старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) 09.09.2024 (а.с. 137).
Незгода позивача з вказаними наказами стала підставою для звернення останнього до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.
Питання організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон № 580-VІІІ).
Відповідно до частини першої статті третьої Закону № 580-VІІІ у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Частиною першою статті 18 Закону № 580-VIII регламентовано основні обов`язки поліцейського. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 18 Закону № 580-VІІІ поліцейський, серед іншого, зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.
В силу положень частини першої статті 64 Закону № 580-VІІІ особа, яка вступає на службу в поліцію, складає Присягу на вірність Українському народові. Присяга на вірність Українському народові має такий зміст: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».
Аналіз тексту Присяги поліцейського є підставою для висновку, що в основу поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.
Окрім зазначеного, обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади є дотримання Правил етичної поведінки поліцейських, які затверджені наказом МВС № 1179 від 09.11.2016 (далі Правила етичної поведінки). Зокрема, пунктом 3 Розділу IV Правил етичної поведінки, передбачено обов`язок поліцейського за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час дотримуватися норм професійної етики.
Відповідно до частин першої та другої статті 19 Закону № 580-VІІІ у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України". Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Законом України «Про Дисциплінарний статут» затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), відповідно до статті 11 якого за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Згідно з п.п. 1, 2, 3, 6, 11, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст. 18 Закону № 580-VІІІ, зобов`язує поліцейського бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.
Законодавець визначив, що підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень, є вчинення таким поліцейським дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії чи бездіяльності поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту).
Поняття службової дисципліни наведено в частині першій статті 1 Дисциплінарного статуту, відповідно до якої службова дисципліна означає дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Перелік дисциплінарних стягнень визначено частиною третьою статті 13 Дисциплінарного статуту, серед них: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
При цьому, в пункті 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII як самостійна підстава для звільнення зі служби в поліції вказується накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Одночасно, накладенню дисциплінарного стягнення має передувати проведення службового розслідування. Так, згідно з частиною другою статті 14 Дисциплінарного статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.
Згідно з п. 2 розділу VI цього Порядку підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
У разі якщо за результатами службового розслідування в діях поліцейського встановлено склад дисциплінарного проступку, дисциплінарна комісія разом з висновком службового розслідування подає уповноваженому керівнику проект наказу про накладення на цього поліцейського дисциплінарного стягнення.
Відповідно до п. 1 Розділу VII Порядку № 893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Разом з тим, приписами пункту 4 Розділу VII цього Порядку передбачено, що поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення в порядку та строки, визначені статтею 24 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Згідно з п. 6 ч.1 ст. 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Слід також зазначити, що дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто у разі недотримання чи неналежного дотримання службової дисципліни.
Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих і підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативно-правовими актами передбачені.
Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства та етичних норм, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх вчиняють.
Тобто, поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивної репутації органів поліції.
Таким чином, невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, який є підставою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.
Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно - щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.
Вказана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 02.06.2021 у справі №815/2705/16, у постанові від 22.09.2022 у справі №420/4977/20.
Як встановлено судом, у ході проведення службового розсілудування дисциплінарною встановлено вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, що виразилися у порушенні нею вимог пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги поліцейського, текст якої закріплено статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 3, 6, 11, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 2.1, 2.2, та 3.8 наказу ГУНП в Сумській області від 15.06.2023 № 500 «Про додаткові заходи щодо профілактики порушень службової дисципліни поліцейськими ГУНП в Сумській області», а також пункту 1 розділу II, пунктів 1 та 3 розділу V Положення «Про організацію діяльності підрозділів дізнання органів Національної поліції України» затвердженого наказом МВС України від 20.05.2020 № 405.
Зокрема, було отриманно інформацію щодо вручення ОСОБА_1 , повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушенння, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 372 КК України за фактом вчинення умисних дій, які полягали у притягненні завідомо невинуватої особи до кримінальної відповідальності, поєднане зі штучним створенням доказів обвинувачення та іншою фальсифікацією та обрання їй запобіжного заходу строком до 26.10.2024, у виді цілодобового арешту, про що свідчить зміст ухвали Зарічного райнного суду м. Суми від 22.08.2024 у справі № 591/8396/24 (а.с. 68).
Зі змісту повідомлення про підозру у вчиненні злочину та у ході дослідження відповідачем інформації з даних Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що 10.05.2024 ОСОБА_3 , як посадова особа, до кола повноважень якої не входить проведення досудового розслідування та притягнення осіб до кримінальної відповідальності, з метою штучного створення своїх показників у роботі та створення враження покращення та підвищення свого авторитету серед керівництва Сумського РУП, вирішив здійснити притягнення до кримінальної відповідальності завідомо невинуватих осіб шляхом підбурення до вчинення злочину ОСОБА_1 , як службову особу, наділену повноваженнями на проведення досудового розслідування у кримінальних провадженнях та притягнення осіб до кримінальної відповідальності.
У подальшому, ОСОБА_3 пообіцявши штучне створення додаткових показників у роботі підбурив ОСОБА_1 до притягнення до кримінальної відповідальності вищевказаних завідомо невинуватих осіб. Остання, 11.05.2024 провела слідчий експеримент з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_2 у зазначеному кримінальному провадженні, під час якого нібито зафіксувала обставини вчинення кримінального правопорушення. При цьому, під час проведення слідчого експерименту були присутні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який по завершенню слідчої дії надав грошову винагороду його учасникам.
Так, відповідно до змісту вказаного протоколу, ОСОБА_2 зазначив, що 10.05.2024 від був запрошений ОСОБА_3 до поліцейської станції в АДРЕСА_1 , де перебував також ОСОБА_4 та дві жінки ОСОБА_12 і ОСОБА_11 . ОСОБА_3 повідомив йому, що він нібито буде свідком бійки між вказаними жінками. 16.05.2024 на прохання ОСОБА_3 він знову прибув на поліцейську станцію, де окрім останнього перебували ОСОБА_4 та дізнавач ОСОБА_1 . В подальшому ОСОБА_1 , яка зі слів ОСОБА_3 , була обізнана в фіктивності злочину, в присутності ОСОБА_4 провела йому інструктаж щодо обставин його скоєння. Після чого, в присутності двох понятих, за його участі проведено слідчий експеримент на якому він демонстрував обставини того, як нібито одна жінка вдарила іншу. За вказані дії він від ОСОБА_4 , отримав грошові кошти в сумі 100 грн.
Заперечуючи проти наявності підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності, позивач при зверненні з даним позовом до суду, посилався на те, що за відсутності вироку суду, який набрав законної сили, про притягнення позивача до кримінальної відповідальності за ст. 378 КК України, жодних підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності з накладенням дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби у відповідача не було.
В контексті даних тверджень, суд враховує, що реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінальної справи та набрання чинності вироком суду.
Акцентуючи увагу на тому, що Закон № 580-VІІІ виокремлює підстави для звільнення зі служби в поліції, Верховний Суд у справі № 804/4096/17 зауважив, що вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.
Так, адміністративна, кримінальна та дисциплінарна відповідальність є різними, окремими і самостійними видами відповідальності поліцейського. Порядок і підстави притягнення поліцейського до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами. Притягнення чи не притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності не може бути обумовлено наявністю чи відсутність складу іншого правопорушення чи фактом притягнення до іншого виду відповідальності. Відсутність факту притягнення поліцейського до адміністративної чи кримінальної відповідальності не виключає наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який уповноважена особа у порядку Дисциплінарного статуту має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби в поліції. Відповідно, у випадку закриття кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, - це є свідченням відсутності складу кримінального чи адміністративного правопорушення, проте не дисциплінарного проступку.
Дисциплінарний орган, який, вирішуючи питання наявності або відсутності у діях особи ознак дисциплінарного проступку, керується виключно правилами та вимогами, встановленими для дисциплінарної процедури, однак не втручається у питання винуватості цієї особи у скоєнні кримінального чи адміністративного правопорушення. І навпаки, в межах розгляду кримінального провадження суд не досліджує питань наявності в її діях ознак дисциплінарного проступку, адже, як зазначалося, дисциплінарне провадження має іншу мету, процедуру та правила оцінки дій і матеріалів.
Крім того, вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.
Такий підхід до вирішення питання про правомірність притягнення осіб до дисциплінарної відповідальності застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, а також Верховним Судом у постановах від 06.03.2020 у справі № 804/1758/18 та від 20.10.2020 у справі № 340/1502/19.
Відтак, судом у межах розгляду цієї справи не досліджується питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення кримінального правопорушення, а надається правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним саме дисциплінарного проступку та, відповідно, оцінка обґрунтованості та законності висновків відповідача про порушення позивачем службової дисципліни, що має наслідком застосування дисциплінарного стягнення.
За фактичними обставинами справи, сам факт пред`явлення підозри поліцейському, його можливе притягнення до кримінальної відповідальності (незалежно від результатів кримінального провадження) свідчить про наявність дисциплінарного проступку, враховуючи підвищені вимоги, які визначені законодавством до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку.
Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2021 року по справі № 320/3085/20 зазначив, що працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.
Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби. Порушення позивачем моральних та етичних приписів може сприйматися, як спроба підриву довіри до Національної поліції, і відповідальність за це несе держава, а це безумовно негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.
Верховний Суд у постанові від 19 березня 2020 року по справі № 360/3545/18 зазначив, що поняття "дискредитація" перебуває у тісному зв`язку із поняттям "дотримання морально-етичних норм" та передбачає дії, спрямовані на порушення правил професійної етики та моралі, закріплених у нормативно-правових актах спеціального законодавства, які пред`являються до осіб під час здійснення ними службових функцій та у повсякденному житті. Такі проступки самі по собі або у сукупності підривають довіру та авторитет органів внутрішніх справ в очах громадськості і є несумісним із подальшим проходженням служби, що зумовлює застосування до працівників органів внутрішніх справ, який вчинив діяння, несумісне з посадою, найсуворішого стягнення - звільнення зі служби.
У контексті встановлених обставин справи, суд зазначає, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку.
Відтак, незалежно від наслідків кримінального провадження відповідач підставно визначив поведінку ОСОБА_1 , якій повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, як таку, що не узгоджується та не відповідає статусу поліцейського та встановив склад дисциплінарного проступку, взявши до уваги інформацію, наведену у повідомленні про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, як таку, що свідчить про вчинення дисциплінарного проступку.
При цьому, дисциплінарною комісією враховано, що 28.08.2024 в соціальній мережі Facebook на сторінці користувача « ІНФОРМАЦІЯ_1 » викладено дві публікації «ШЕСТЬ СУМСКИХ ОБОРОТНЕЙ» та «ПОДРОБНОСТИ О СУМСКИХ ДОЗНАВАТЕЛЯХ - ОБОРОТНЯХ» (а.с. 127-129), які серед користувачів та підписників викликали суспільний резонанс та які, у свою чергу, залишили негативні коментарі, що на перконання суду, підривають авторитет Національної поліції України.
Як вже зазначив суд, сам факт пред`явлення підозри поліцейському, його можливе притягнення до кримінальної відповідальності та висвітлення цієї події у засобах масової інформації, призводить до підриву авторитету та довіри громадян до поліції, та є предметом для з`ясування під час проведення службового розслідування, за наслідками якого позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності.
Таким чином, суд зазначає, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало не повідомлення про підозру, а скоєння ним дій, які суперечать інтересам служби та компрометують його звання поліцейського та підривають авторитет поліції.
Щодо доводів представника позивача про неспівмірність застосованого заходу дисциплінарного стягнення, судом взято до уваги правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 10.09.2020 у справі № 360/4790/19, відповідно до якого питання обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, але при цьому необхідно враховувати певні обставини. Суд здійснює правову оцінку рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень за критеріями частини другої статті 2 КАС України, які є межею для дискреційних повноважень останніх. Правова оцінка правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна перевірятися судами насамперед у тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України, чи дійсно у діях особи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення, чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим особою діянням.
У ході судового розгляду справи наданими відповідачем доказами підтверджено, що при проведенні службового розслідування та оформленні його результатів, висновком від 06.09.2024 відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом, добросовісно та розсудливо, з дотриманням необхідної процедури та з урахуванням всіх обставин справи.
На переконання суду, накладене на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції повністю відповідає тяжкості вчиненого ним проступку, обставинам, за яких його скоєно, та співмірно із заподіяною ним шкодою суспільним інтересам, у зв`язку з чим застосування до позивача такого дисциплінарного стягнення є правомірним та пропорційним.
При прийнятті рішення про накладення на позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення, а саме звільнення зі служби в поліції, відповідач використав свої дискреційні повноваження щодо вибору стягнення на власний розсуд, тобто діяв обґрунтовано, в порядку, у межах та у спосіб, що передбачені законодавством України.
Обраний відповідачем вид дисциплінарного стягнення в повній мірі узгоджується зі значимістю вчиненого позивачем проступку, а отже не застосований свавільно.
Таким чином, наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області 09.09.2024 № 1176 «Про застосування дисциплінарних стягнення до поліцейського ГУНП», яким до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, та наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області від 09.09.2024 № 406 о/с "По особовому складу", яким старшого лейтенанта ОСОБА_1 дізнавача сектору дізнання Сумського РУП ГУНП в Сумській області, звільнено зі служби, є правомірними та не підлягають скасуванню, відтак підстави для задоволення позовних вимог в цій частині - відсутні.
З огляду на правомірність накладеного на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби у зв`язку із наявністю факту вчиненого ним діяння, відсутні підстави для поновлення позивача на службі в органах Національної поліції та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що також зумовлює відмову у задоволенні цієї частини позову.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, у тому числі і аргументи учасників справи щодо прийняття спірних наказів, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
За таких обставин, суд дійшов висновку суду про відсутність підстав для задоволення вимог адміністративного позову.
Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, відсутні підстави для розподілу на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу та судового збору.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко