Справа № 560/19097/24
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/19097/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шевчук О.П.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

15 вересня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Моніча Б.С. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 січня 2025 року позов задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 31.10.2024 року №25 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 02.07.1979 та призначити пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 24.10.2024 року.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

24.10.2024 року позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності вказана заява була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області, який рішенням від 31.10.2024 року № 25 відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, а саме понад 21 рік. Також, повідомлено, що страховий стаж останньої становить 05 років 03 місяці 19 днів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернулась до суду з даним позовом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на отримання пенсій мають громадяни України, які застраховані згідно із цим законом та досягли встановленого пенсійного віку і мають необхідний для призначення пенсії страховий стаж.

За змістом статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, в період з 01.01.2024 по 31.12.2024 від 21 до 31 років.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

Як встановлено з матеріалів справи, згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 31.10.2024 року № 25 позивачці відмовлено в зарахуванні страхового стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки від 02.07.1979 року НОМЕР_1 , оскільки прізвище, ім`я, по-батькові в трудовій книжці не відповідає паспортним даним заявниці ( ОСОБА_2 ).

Крім того, не зараховано період догляду за дитиною до досягнення 3 річного віку ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки ПІБ матері в свідоцтві не відповідає паспортним даним.

В свою чергу, згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 02.07.1979 року, виданої на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що остання працювала на різних роботах в період з 02.07.1979 по 12.09.1999.

Крім того, з 10.07.1999 по 02.10.2000 позивачка отримувала допомогу по безробіттю, оскільки перебувала у Хмельницькому міському центрі зайнятості.

В свою чергу, посилання відповідача на неточності в заповненні трудової книжки позивача обгрунтовано визнані судом першої інстанції безпідставними, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладена правова позиція, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

В даному випадку, посилання відповідача в оскаржуваному рішенні як на підставу для не зарахування стажу позивачці, а саме на те, що на титульній сторінці трудової книжки невірно зазначено прізвище позивачки, є, на думку судової колегії, безпідставними, оскільки єдиним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, яка містить усі необхідні відомості про спірні періоди роботи позивачки, та при цьому невідповідність однієї букви не є підставою для не зарахування страхового стажу, при цьому на підтвердження особи позивача суду надано всі необхідні документи.

Як встановлено з матеріалів справи, згідно відомостей з пенсійного обліку страхового стажу позивачки, відповідач зарахував до її страхового стажу період з 02.07.1979 по 20.07.1987 (2 роки, 19 днів) та період догляду за дитиною до 3 років з 11.09.1988 по 10.09.1991 (3 роки), а також період з 10.04.1999 по 09.07.1999 (3 місяці), разом страховий стаж становить 5 років 3 місяці 19 днів.

Стосовно періоду догляду за дитиною до трьох років, а саме з 16.01.1993, то суд першої інстанції доцільно відзначив, що вказаний період входить до періоду, який судом зобов`язано зарахувати згідно трудової книжки позивачки, а тому повторно зараховувати вказаний стаж немає підстав.

Таким чином, суд першої інстанції вірно виснував про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 31.10.2024 №25 та наявність підстав для його скасування.

Також, судова колегія погоджується з обраним судом першої інстанції способом поновлення порушених прав позивача шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу позивачки періоди роботи згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 02.07.1979 та призначити їй пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 24.10.2024 року.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 січня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Моніч Б.С. Гонтарук В. М.