Справа № 120/17249/23
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 вересня 2025 р. Справа № 120/17249/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комара Павла Анатолійовича, розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовом звернулась Військова частина НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в ході службового розслідування виявлено факт нестачі спортивного інвентаризаційного майна на загальну суму 171 075,54 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 18.09.2023 №261, старшого лейтенанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 , начальника фізичної підготовки і спорту військової частини НОМЕР_2 , увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження Командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних Сил України до військової чатсини НОМЕР_1 . В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 24.10.2023 року №710, призначено службове розслідування, щодо уточнення причин і умов, що сприяли самовільному залишенню військової частини НОМЕР_1 та відсутності без поважних причин на військовій службі, а також встановлення ступеня вини військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Як зазначає представник позивача, в ході службового розслідування військової частини НОМЕР_2 , встановлено факт нестачі інвентаризаційного військового майна, на загальну суму 171 075,54 грн, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_2 від 06.11.2023 року №9943.

Враховуючи вищезазначене, військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з позовом про стягнення на її користь суми 171 075,54 грн., відшкодування майнової шкоди за нестачу військового майна.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до ст. 251 КАС України, врученим належним чином є судове рішення, яке було доставлено на офіційну електронну адресу особи, а якщо такої адреси в учасника справи немає в день доставки рекомендованого поштового відправлення з паперовою копією судового рішення.

На адресу суду повернулось рекомендоване повідомлення із відміткою про вручення поштового відправлення

За таких обставин суд вважає, що відповідно до ч. 1 ст. 126 КАС України копія ухвали вручена відповідачу належним чином.

Втім, як у визначений судом строк, так і станом на дату постановлення цього рішення до суду не надходив відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч.6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 13.03.2022 №62, лейтенанта ОСОБА_1 , призначеного наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 05.03.2022 №92 на посаду - начальник фізичної підготовки та спорту військової частини НОМЕР_2 , який прибув з Національного університету оборони України імені Івана Черняховського, і з 13.03.2022 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 як такого, що прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Військовою частиною НОМЕР_2 було проведено інвентаризацію майна, навчально-матеріальної бази, майна бойової підготовки. Під час інвентаризації було встановлено нестачу спортивного інвентарю на загальну суму 71 995,17 грн.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 31.07.2023 №1766 "Про призначення службового розслідування", було призначене службове розслідування з метою уточнення причин та умов, що сприяли нестачі спортивного інвентаря у військовій частині НОМЕР_2 , про що стало відомо під час проведення інвентаризації майна навчальної, матеріально-технічної бази та майна служби бойової підготовки, згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 04.06.2023 №1263.

Також, в ході проведення службового розслідування відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 "Про призначення службового розслідування" від 31.07.2023 №1766, задля детального аналізу всіх фактів та обставин, що необхідні для якісного проведення службового розслідування, з метою уточнення причин та умов, що сприяли нестачі спортивного інвентаря у військовій частині НОМЕР_2 , про що стало відомо під час проведення інвентаризації майна навчальної, матеріально-технічної бази та майна служби бойової підготовки, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) №1969 від 28.08.2023 "Про продовження строку проведення службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 31.07.2023 №1766, призначено додаткове службове рослідування.

Під час проведення службового розслідування, щодо нестачі спортивного інвентаря у військовій частині НОМЕР_2 , про що стало відомо під час проведення інвентаризації майна навчальної, матеріально-технічної бази та майна служби бойової підготовки, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 04.06.2023 №1263, у начальника речової служби типу логістики військової частини НОМЕР_2 було витребувано довідку заподіяної шкоди на військове майно, яке зазначено в інвентаризаційному описі матеріальних цінностей, прийнятих на відповідне зберігання.

Під час підготовки довідки заподіяної шкоди, начальником речової служби військової чатсини НОМЕР_2 було виявлено помилку в інвентаризаційному описі матеріальних цінностей, прийнятих на відповідальне зберігання та встановлено, що проведення розрахунку суми збитків виявленої під час проведення інвентаризації майна навчальної, матеріально-технічної бази та майна служби бойової підготовки, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 04.06.2023 №1263, було без урахування кількості одиниць найменування військового майна (спортивного інвентаря).

Водночас, після перерахунку суми збитків із врахуванням кількості одиниць найменувань військового майна, сума збитків становила 171 075,54 грн.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 18.09.2023 за №261, старший лейтенант ОСОБА_1 , виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , також йому виданий припис від військової частини НОМЕР_2 від 19.09.2023 за № 1619/157/5795.

В подальшому при прибутті до військової частини НОМЕР_1 , старший лейтенант ОСОБА_1 , допущений до виконання обов`язків за посадою - командир 1 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти із штатно-посадовою кваліфікацією «старший лейтенант».

Згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.09.2023 року № 268, старшого лейтенанта ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , на всі види забезпечення та вважався таким, що прибув в район виконання бойового завдання за призначенням

Відповідно до рапорту т.в.о. командира 1 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 від 24.10.2023 за Вх. № 5/63/13209, під час ранкової перевірки особового складу 1 мотопіхотної роти виявлено відсутність військовослужбовця, командира 1 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти старшого лейтенанта ОСОБА_1 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.10.2023 №300, старший лейтенант ОСОБА_1 , командир 1 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти, вважається таким, що з 24.10.2023 перебуває у самовільному залишенні військової частини НОМЕР_1 з району виконання бойового завдання за призначенням та знятий з усіх видів забезпечення з 24.10.2023.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 24.10.2023 за № 710, призначено службове розслідування щодо уточнення причин і умов, що сприяли самовільному залишенню військової частини НОМЕР_1 та відсутності без поважних причин на військовій службі, а також встановлення ступеня вини військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Також, військовою частиною НОМЕР_1 подано повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 07.11.2023 за №5/51/2320 щодо старшого лейтенанта ОСОБА_1 .

Відтак, з метою стягнення з відповідача коштів за нестачу військового майна, військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду з цим адміністративним позовом.

Вирішуючи наявний спір по суті, суд керується наступним.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначаються Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.2019 року № 548-XIV "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" (далі - Статут).

Згідно зі ст. 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до ст. 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно статей 26, 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України Про оборону України дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Закон України від 03.10.2019 року № 160-IX "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" (далі - Закон № 160-IX) визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків, визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків.

Відповідно до ст. 1 цього Закону, матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону № 160 підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону № 160 підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Положеннями ст. 8 Закону № 160 визначено, що посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.

У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника).

Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.

За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.

Наказ доводиться до винної особи під підпис.

Так, матеріалами справи підтверджено та судом встановлено, що згідно наказу командира військової частини № 300 від 24.10.2023 року старший лейтенант ОСОБА_1 , командир 1 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти, вважається таким, що з 24.10.2023 року перебуває у самовільному залишенні військової частини НОМЕР_1 з району виконання бойового завдання за призначенням.

Окрім того, вказаним наказом позивача знято з усіх видів грошового забезпечення з 24.10.2023 року.

У ході службового розслідування за актом військової частини НОМЕР_2 встановлено факт нестачі спортивного інвентаря на суму 71 995,17 грн та відповідно до довідки № 5 на відшкодування вартості військового майна на загальну суму 171 075,54 грн.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 07.09.2023 року № 1125 наказано за не виконання посадових обов`язків під час перебування на посаді начальника фізичної підготовки і спорту військової частини НОМЕР_2 , накласти дисциплінарне стягнення "СУВОРА ДОГАНА" на начальника фізичної підготовки і спорту військової частини НОМЕР_2 , старшого лейтенанта ОСОБА_1 ; начальника фізичної підготовки і спорту військової частини НОМЕР_2 , старшого лейтенанта ОСОБА_1 притягнути до повної матеріальної відповідальності за нестачу військового майна на загальну суму 171 075,54 грн., встановлену в ході проведення службового розслідування; начальнику речової служби тилу логістики військової частини НОМЕР_2 занести до Книги обліку втрат військового майна речової служби частини НОМЕР_2 .

У ході службового розслідування за актом військової частини НОМЕР_1 встановлено факт самовільного залишення військової частини в умовах воєнного стану.

Згідно наказу командира військової частини від 05.11.2023 року № 684 наказано за неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статті 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, у відповідності до ч. 4 ст. 5, ст. 45, ст. 54, ст. 83 та п. "в" ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення "СУВОРА ДОГАНА" на військовослужбовця військової служби за контрактом командира 1 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_3 , старшого лейтенанта ОСОБА_1 .

Відомості щодо оскарження вказаних наказів відповідачем відсутні.

Згідно статті 10 Закону № 160 відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.

Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті.

Відшкодування шкоди, завданої військовозобов`язаним чи резервістом під час проходження ним зборів, здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу або в іншому встановленому законом порядку в разі відмови військовозобов`язаного чи резервіста від її добровільного відшкодування.

Відшкодування шкоди, визначеної частиною другою статті 6 цього Закону, здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу в разі відмови особи від її добровільного відшкодування.

Відшкодування такої шкоди, завданої командиром (начальником), здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу, командир (начальник) якої (якого) старший за службовим становищем, у разі відмови особи від її добровільного відшкодування.

У разі притягнення особи, яка завдала шкоду, до кримінальної відповідальності відшкодування шкоди здійснюється шляхом пред`явлення військовою частиною, установою, організацією, закладом цивільного позову в кримінальному провадженні в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону №160 у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Отже, умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

При цьому, відшкодування шкоди в судовому порядку здійснюється за наявності однієї із таких умов:

1) в разі звільнення особи притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби за умови відмови особи від її добровільного відшкодування;

2) якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до звільнення особи зі служби за умови відмови від її добровільного відшкодування;

3) шкода завдана військовозобов`язаним чи резервістом під час проходження ним зборів;

4) притягнення особи, яка завдала шкоду, до кримінальної відповідальності відшкодування шкоди;

5) завдання шкоди, визначеної частиною другою статті 6 цього Закону ( шкода завдана посадовими (службовими) особами, винними в незаконному звільненні зі служби чи переміщенні військовослужбовця, поліцейського, особи рядового та начальницького складу, за шкоду, завдану у зв`язку з виплатами такій особі матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час проходження служби на нижчеоплачуваній посаді, несуть повну матеріальну відповідальність у судовому порядку).

В решті випадків відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи.

В ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 , не звільнено з військової служби.

Також судом не встановлено, що шкода завдана відповідачем під час проходження військових зборів, або що останнього визнано винним в незаконному звільненні зі служби чи переміщенні іншого військовослужбовця, особи рядового та начальницького складу за шкоду, завдану у зв`язку з виплатами такій особі матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час проходження служби на нижчеоплачуваній посаді.

Таким чином, на дату подання адміністративного позову у цій справі, відсутні підстави саме у судовому порядку для відшкодування шкоди завданої відповідачем. При цьому, суд вказує, що в разі притягнення особи, яка завдала шкоду, до кримінальної відповідальності, позивач не позбавлений права пред`явити цивільний позов до відповідача в кримінальному провадженні в порядку, встановленому законом.

Окрім того, судом враховано, що позивачем здійснено повідомлення щодо ознак у діяннях позивача складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, що адресовано курівнику ТУ ДБР розташованого у місті Краматорськ.

З огляду на викладене суд доходить висновку про безпідставність та передчасність вимог позивача про стягнення з відповідача вартості речового майна.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За умовами частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши наявні докази у їх сукупності суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати відповідно до статті 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 )

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 )

Суддя Комар Павло Анатолійович