Справа № 332/1942/25
Суддя: Кучерук І. Г.
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЄУН №332/1942/25
Провадження №2а/337/39/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

в складі: головуючого судді Кучерука І.Г.

з участю секретаря Роман Д.В.

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

в с т а н о в и в:

Представниця позивача ОСОБА_1 - адвокат Левицька Ю.В. звернулася до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовом у якому просить суд постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 17000 грн. визнати протиправною та скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП. Також просить суд стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 484,48 грн., та витрати на правничу допомогу, які будуть підтверджені документально протягом п`яти днів з дня постановлення судового рішення по справі.

Представниця позивача покликається на те, що позивач вважає постанову № 488 від 09.04.2025 року протиправною та такою, що не відповідає приписам статті 7 КУпАП, оскільки не вчиняв порушення закону, і йому не зрозуміло, що мається на увазі, коли Відповідач зазначає «своєчасно в семиденний строк не повідомив відповідний орган про зміни в персональних даних».

Позивач зареєстрований, АДРЕСА_1 . На сьогоднішній день ця територія України заходиться в окупації. Під час виїзду з окупаційної території його військовий квиток (тимчасове посвідчення військовозобов`яного залишилося на окупованій території). Згідно вимог закону Позивач своєчасно обновив свої персональні дані до 18.06.2024 року, відповідно до Витягу з додатку Резерв +. В розшуку не перебуває. Згідно довідки МСЕК Позивач є інвалідом 3 групи по зору. Крім того, Позивач перебуває на обліку у 3 му відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ). 21.04.2022 року, Позивач був зареєстрований як ВПО у АДРЕСА_2 за адресою АДРЕСА_3 . Проте, вважав, що він як військовозобов`язаний відноситься та перебуває на обліку у 3 му відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ), який здійснює свою діяльність у АДРЕСА_1 .

Позивач не розуміє словосполучення Відповідача не «своєчасно в семиденний строк не повідомив відповідний орган про зміни в персональних даних (зміна місця реєстрації). Відповідач наразі відмовляється здійснити постановку Позивача на військовий облік, доки останній не сплатить штраф у розмірі 17000 грн. Позивач вважає, що позиція Відповідача є незаконною та безпідставною. Складаючи на Позивача протокол про адміністративне правопорушення Відповідач не впевнився в тому, що в діях Позивача відсутня суб`єктивна та об`єктивна сторона правопорушення.

Обов`язок повідомляти про зміни у сімейному стані, стані здоров`я, адресі місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади виникає виключно у випадку їх зміни. Враховуючи, що Позивач є внутрішньо переміщеною особою, є інвалідом 3 групи по зору, був не придатний до військової служби, проходив лікування, а також Позивачу продовжено термін інвалідності до 2026 року, Відповідач не мав права притягувати Позивача до адміністративної відповідальності, за порушення, яке останній не вчиняв.

Протокол складено 09.04.2025 року, в цей же день виноситься постанова про притягнення до адміністративної відповідальності та штрафу. Відповіч не мав прав цього робити, оскільки не надав Позивачу права скористуватися правовою допомогою,

Дії відповідача Позивач вважає такими, що не відповідають принципам добросовісності, розумності, пропорційності та обґрунтованості прийнятого рішення, оскільки фактично позбавили позивача права бути присутнім під час розгляду справи та мати захисника.

На підставі ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2025 року позовну заяву передано для розгляду до Хортицького районного суду м. Запоріжжя за підсудністю.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23.05.2025 року адміністративний позов, прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі призначене судове засідання з викликом сторін.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23.05.2025 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Левицької Юлії Василівни про витребування доказів та витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріали справи про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , а саме: протокол № 488 від 09.04.2025 року на підставі якого була винесена постанова; постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності та стягнення коштів № 488 від 09.04.2025 року.

14.08.2025 року до суду від представника відповідача по системі «Електронний суд» надійшов відзив на позов у якому вказано, що відповідач позов не визнає. Відповідач визнає обставини, зазначені Позивачем у позовній заяві, фактично спірне питання позивача - різне трактування вимог чинного законодавства. Відповідач визнає, що позивач зареєструвався як ВПО (внутрішньо переміщена особа) у 2022 році у м. Києві та не встав на військовий облік за місцем реєстрації.

Відповідач вважає, що Позивач мав керуватись ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (спеціальна норма), де у ч.2 ст.1 зазначеного закону вказано: «Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.» Відповідно до ст.5 зазначеного закону: «1. Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.» Тобто Відповідач під час складання протоколу №488 від 09.04.2025 керувався наданою Позивачем інформацією про фактичне місце проживання підтвердженою довідкою ВПО № 3007- від 21.04.2022, де зазначено фактичне місце проживання ОСОБА_1 . Про перешкоди у знятті з обліку ВПО ОСОБА_1 під час складання протоколу та винесення постанови не повідомляв, тобто ОСОБА_1 розумів про взяття на облік ВПО, відповідно розумів тривалий час про необхідність встати на військовий облік за місцем реєстрації ВПО. На час прибуття гр. ОСОБА_1 до ТЦК та СП п.п.1п.1, п.10 Додатку 2 Порядку затвердженого постановою КМ України №1487 від 30.12.2022 була передбачена необхідність перебування на військовому обліку, так як ОСОБА_1 свій обов`язок не виконав, порушив Правила військового обліку, відповідно ТЦК та СП повинен був притягти ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП. До складання протоколу, а саме 09.04.2025 року та ретроперспективно з моменту взяття на облік ВПО, ОСОБА_1 не перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , що і є підставою притягнення до адміністративної відповідальності. Позиція Позивача про те, що він не є порушником з моменту взяття на облік як ВПО, а тому не підлягає адміністративній відповідальності не узгоджується з вимогами чинного законодавства - обов`язок встати на військовий облік існував до взяття на облік за місцем реєстрації ВПО, у відповідності до ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», постанови КМУ №1487 від 30.12.2022 року «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів». ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення були роз`яснені його права (що засвідчено його підписом). ОСОБА_1 було відомо про час та місце розгляду справи. Заяв або клопотань від ОСОБА_1 про необхідність участі захисника або перенесення часу розгляду справи - не надходило. З врахуванням обставин справи було прийнято рішення про стягнення мінімального розміру штрафу передбаченою санкцією ч.3 ст.210 КУпАП. Вважає, що позов заявлено безпідставно, просить суд в задоволенні позову - відмовити.

Представниця позивача надала суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Представник відповідача у відзиві на позов просить суд проводити розгляд справи у відсутність представника відповідача.

У відповідності до вимог ч. 9 ст. 205 КАС України, оскільки всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд розглядає справу у письмовому провадженні.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, та обставини якими обґрунтовуються позиції, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до наданого позивачем електронного витягу, його фактичне зареєстроване місце проживання/перебування з 21.04.2022 року вказано як: АДРЕСА_3 .

Відповідно до наданого позивачем електронного витягу з «Резерв +», ОСОБА_1 являється військовозобов`язаним, облік у ІНФОРМАЦІЯ_4 (Михайлівка), дата уточнення даних 23.05.2024 року.

ОСОБА_1 , відповідно до довідки до акту МСЕК серія 12ААГ № 739838 від 25.06.2024 року, являється інвалідом 3 групи по зору.

Начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 ухвалено Постанову № 488 від 09.04.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Відповідно до постанови, 09.04.2025 року біля 17-00 годин виявлено, що ОСОБА_1 протягом 7 днів з моменту отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не прибув для взяття на облік до ІНФОРМАЦІЯ_6 , чим порушив ч. 4 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та п.п. 10-1 п. 1 Додатку 2 до Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУАП .

Крім того згідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 488 від 09.04.2025 року, 09.04.2025 року біля 14-00 годин виявлено, що ОСОБА_1 не з`явився своєчасно до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для постановки на облік протягом 7 днів з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, тим самим порушив вимоги ч. 4 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та п.п. 10-1 п. 1 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військoвозобов`язаних та резервистів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487, тобто вчинив порушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУАП .

Частиною 3 ст. 210 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, в особливий період.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» оголошено про проведення часткової мобілізації, а отже з цього періоду в Україні діє особливий період.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан. З цієї дати діє воєнний стан, а тому порушення правил військового обліку є підставою для притягнення до відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії воєнного стану призовники, військовозобов`язані та резервісти, які залишили або покинули своє місце проживання, зобов`язані в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи стати на військовий облік у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи.

Згідно до положення п.п. 10-1 п. 1 Додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військoвозобов`язаних та резервистів», який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану, у разі залишення свого місця проживання стати в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154.

Відтак, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки законодавцем наділені повноваженнями розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 210 КУпАП.

Виходячи з наведеного, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення правил військового обліку, вчинене під час дії особливого періоду, є факт не виконання ОСОБА_1 зобов`язання в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи стати на військовий облік у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи, а саме у ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, а також іншими документами.

Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 488 від 09.04.2025 року, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права за ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, про що свідчить його підпис у протоколі. А також було повідомлено про те, що розгляд адміністративної справи відбудеться о 18-00 годин 09.04.2025 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 , каб. 21. ОСОБА_1 будь яких заперечень, заяв або клопотань не заявляв.

Суд вважає, що відповідачем доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення та наявності складу правопорушення, внаслідок якого позивача притягнуто до відповідальності.

Окрім того суд акцентує увагу на те, що позовні вимоги стосуються скасування постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП, хоча судом встановлено, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 ухвалено Постанову № 488 від 09.04.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого саме ч.3 ст.210 КУпАП.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про те, що винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення № 488 від 09.04.2025 року якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень є законною та такою, що не підлягає скасуванню, а отже у задоволені позовних вимог слід відмовити.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 139 КАС України. У зв`язку з відмовою у позові, судові витрати, що поніс позивач, йому не відшкодовуються.

Керуючись ст. 2, 5, 9, 72-79, 90, 205, 229, 246, 262, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання протиправною і скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 17000 грн., закриття справи за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, стягнення судових витрат по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя: І.Г.Кучерук