Справа № 600/6555/23-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/6555/23-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Левицький Василь Костянтинович

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

15 вересня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Капустинського М.М. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

у жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 03.04.2023 №2069-1984/Б-17/8-2400/23 про відмову у призначенні пенсії державного службовця відповідно до Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити їй пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723 Про державну службу, п.п. 10, 12 Закону України від 10.12.2015 № 889 'Про державну службу на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за № 27 від 21.02.2023 та про середні розміри складових заробітної плати державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) за № 29 від 21.02.2023, виданих виконавчим комітетом Чудейської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, з часу звернення за призначенням такої пенсії, тобто з 24.02.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що йому відмовлено у переведенні з пенсії за віком відповідно до вимог Закону України Про зайнятість населення та Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію державного службовця за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу". Оскаржувану відмову позивач вважає протиправною, оскільки він має стаж державної служби понад 20 років, що є підставою для переведення на пенсію державного службовця за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ із врахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 889-VІІІ Про державну службу.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 червня 2024 року позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 20.03.2023;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.03.2023 та додані до неї документи відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь позивача витрати зі сплати судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Апелянт зазначає, що у позивача відсутнє право на переведення на пенсію за віком за нормами Закону України «Про державну службу», оскільки відповідно до ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на 01.05.2016 позивач не обіймала посаду державної служби та станом на 01.05.2016 у ОСОБА_1 відсутні 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби.

Окрім цього, для обчислення пенсії позивач надала довідки, видані Виконавчим комітетом Чудейської сільської ради від 21.02.2023 №28 про середні розміри складових заробітної плати державного службовця та від 21.02.2023 №27 про складові заробітної плати (оклад, надбавка за 9 ранг, за вислугу років), а також від 21.02.2023 №29 про складові заробітної плати за 2001- 2006 роки, які містять інформацію про виплати за роботу на посаді посадової особи органів місцевого самоврядування, а не на посаді державного службовця, а також надані довідки суперечать нормам Порядку №750 від 10.05.2017.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області і отримує пенсію за віком згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

24.02.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про переведення його з пенсії за віком відповідно до вимог Закону України Про зайнятість населення та Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 № 889-VІІІ Про державну службу.

Листом від 07.03.2023 №2400-1707-8/8912 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повідомило позивача, що у нього відсутнє право на переведення на пенсію за віком за нормами Закону України Про державну службу, оскільки станом на 01.05.2016 у позивача відсутні 20 років стажу на посадах державної служби та оскільки відповідно до ст. 21 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється згідно з Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

20.03.2023 позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про переведення його з пенсії за віком відповідно до вимог Закону України Про зайнятість населення та Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 № 889-VІІІ Про державну службу.

До заяви позивачем додано: копію трудової книжки НОМЕР_1 ; копію рішення Межирічської сільської ради від 05.03.1985; копії свідоцтва про підвищення кваліфікації державного службовця; довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям.

03.04.2023 за наслідками розгляду заяви позивача від 20.03.2023, відповідач направив на адресу позивача лист за вих. №2069-1984/Б-17/8-2400/23, в якому повідомив, що до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, які дають право на призначення пенсії державного службовця, можливо зарахувати період роботи з 06.03.1985 по 03.07.2001 (16 років 3 місяці 27 днів), що є недостатнім для призначення пенсії державного службовця відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII. Інших періодів, які можливо зарахувати до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, згідно з записами трудової книжки немає. Відповідно, стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби становить 16 років 3 місяці 27 днів.

У листі також вказано, що у позивача відсутнє право на переведення на пенсію за віком за нормами Закону України «Про державну службу», оскільки відповідно до ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на 01.05.2016 позивач не обіймав посаду державної служби та станом на 01.05.2016 відсутні 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби.

Вважаючи рішення про відмову у призначенні пенсії державного службовця протиправним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не приймалося рішення відповідно до вимог Порядку №22-1, зокрема щодо призначення пенсії або про відмову у перерахунку пенсії.

Судом апеляційної інстанції не переглядаються висновки суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні частини позовних вимог. оскільки апеляційне оскарження в цій частині не здійснювалось.

Оцінюючи спірні правовідносини, які виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Так, позивач звернувся до суду з цим позовом у зв`язку з відмовою органу Пенсійного фонду у призначенні пенсії державного службовця відповідно до Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ.

Відмова була оформлена листом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 03.04.2023 №2069-1984/Б-17/8-2400/23.

Абзацами 2-3 частини першої статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) встановлено, що звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, далі Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 1.1. розділу І Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший, (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Додаток 1 до Порядку №22-1 містить зразок заяви про призначення/перерахунок пенсії, який згідно наведеної норми також подається пенсіонером у випадку поновлення виплати пенсії.

Розділ IV Порядку №22-1 регулює порядок приймання, оформлення та розгляд документів.

Відповідно до абзацу 2 пункту 4.1 Порядку №22-1 заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Абзацами 2-3 пункту 4.2 Порядку №22-1 унормовано, що рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви, підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що за результатами розгляду заяви про призначення (переведення, перерахунку) пенсії: про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії, незалежно від того, яким способом подана заява заявником. Тобто, у разі звернення особи до пенсійного органу із заявою про призначення (перерахунок, переведення) пенсії, останній зобов`язаний розглянути подану заяву та прийняти відповідне рішення.

Проте, органом Пенсійного фонду не було розглянуто відповідно до вимог Порядку №22-1 подану позивачем заяву щодо переведення на пенсію державного службовця відповідно до норм Закону України «Про державну службу» №3723 та №889. Пенсійним органом рішення, щодо перерахунку пенсії або відмову у перерахунку пенсії позивачу не приймалося.

Отже, суб`єкт владних повноважень у спірних відносинах діяв не у спосіб, встановлений законодавством.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що лист Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області 03.04.2023 №2069-1984/Б-17/8-2400/23 не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, адже не є актом правозастосування. Вказана відповідь носить лише інформаційний характер, оскільки містить оцінку та посилання на норми, які регулюють вказані спірні правовідносини, та не породжує виникнення, зміну або припинення прав та законних інтересів позивача.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В той же час гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає, що положення певного акту впливають на його правове становище.

Право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи дійсно щодо особи має місце факт порушення права, свободи чи інтересу, та це право, свобода або інтерес порушені відповідачем.

При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом" (ст. 55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

З наведеного слідує, що суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача.

Тобто, судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Аналогічна позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 01.12.2015 у справі №800/134/15 та постанові Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №820/3327/16.

Отже, відсутність належним чином оформленого рішення про призначення перерахунку пенсії або мотивованої відмови у його відмові.

Оскільки відповідач належним чином не розглянув заяву позивача про перерахунок пенсії та не прийняв будь-яке рішення, яке б породжувало для останнього юридичні наслідки, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що належним способом захисту порушеного права позивача в даному випаду є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.03.2023 та додані до неї документи відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846.

Згідно із ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшов висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 червня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Капустинський М.М. Ватаманюк Р.В.