Справа № 320/38882/24
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2025 року Київ №320/38882/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації та Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій і бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

до Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Управління соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації (відповідач-1), Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (відповідач-2).

Просила суд:

- визнати протиправною відмову відповідача-1 у нарахуванні позивачу одноразової компенсації за втрату здоров`я у розмірі 15 мінімальних заробітних плат;

- зобов`язати відповідача-1 нарахувати позивачу компенсацію за втрату здоров`я згідно із частиною першою статті 48 чинного Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 06.06.1996 № 230/96-ВР у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, виходячи з розмірів мінімальної заробітної плати, яка діє на момент виплати;

- зобов`язати відповідача-2 виплатити позивачу нараховану відповідачем-1 разову компенсацію за втрату здоров`я, згідно із частиною першою статті 48 чинного Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 06.06.1996 № 230/96-ВР у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, виходячи з розмірів мінімальної заробітної плати, яка діє на момент виплати.

В обґрунтування позовних зазначала, що є особою з інвалідністю ІІ групи із встановленим причинно-наслідковим зв`язком із Чорнобильською катастрофою та у відповідності до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1). Вказала, що має право на одержання одноразової компенсації за втрату здоров`я у розмірі 15 мінімальних заробітних плат.

Ухвалою від 26.08.2024 судом відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач-1 та відповідач-2 проти позову заперечували, надіслали відзиви на позовну заяву. Стверджували, що передбачені чинним законодавством виплати проведені позивачу, в той час як підстав для нарахування та виплати додаткової компенсації відповідно до частини першої статті 48 чинного Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 15 мінімальних заробітних плат у відповідачів відсутні. Просили у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Позивач надіслала відповідь на відзив та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами.

Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_1 , позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 1) (а.с.6).

Як вбачається з довідки до акта огляду МСЕК 12 ААВ № 764075 від 09.11.2022, позивачу з 03.10.2022 встановлено другу групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.7).

Як повідомлено Київським міським центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, ОСОБА_1 з 01.01.2014 по 30.11.2022 перебувала на обліку Управління соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації як особа, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії, особа з інвалідністю ІІІ групи.

Рішенням відповідача-1 (повідомлення від 21.02.2014) ОСОБА_1 була призначена одноразова компенсація за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, що стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи в сумі 189,60 грн, виплата якої була здійснена поштовим переказом за домашньою адресою.

Також, з 01.12.2022 позивач перебуває на обліку Управління соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації як особа постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, особа з інвалідністю ІІ групи.

Після встановлення позивачу ІІ групи інвалідності рішенням відповідача-1 (повідомлення від 19.12.2022) ОСОБА_1 була призначена доплата одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, що стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи в сумі 94,80 грн, виплата якої здійснена 29.12.2022 шляхом перерахування коштів на її картковий рахунок в АТ «Ощадбанк».

Судом установлено, що позивачу у лютому 2014 року виплачена компенсація у розмірі 189,60 грн та різниця між ІІІ та ІІ групами в 2022 році у розмірі 94,80 грн. Це підтверджується і листом Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 30.08.2024 № 04/2225-07 (а.с.19) та розпорядженням УСЗН Деснянської РДА в м. Києві від 08.12.2022 № 225 (а.с.31).

Позивач 20.05.2024 звернулася до відповідача-1 із заявою, в якій просила, зокрема, нарахувати та виплатити одноразову компенсацію за втрату здоров`я у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, що складає 120 000 грн. Вказала, що одноразову компенсацію у розмірі 30 мінімальних заробітних плат нею було отримано, а тепер має право на різницю у відповідній компенсації (45-30 заробітних плат).

Управління соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації повідомило листом від 30.05.2024 № 10225-2149 про відсутність підстав для виплати одноразової компенсації за втрату здоров`я у запропонованому позивачем розмірі.

Не погоджуючись із діями відповідача-1, позивач звернулася з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходив із такого.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У статті 48 Закону №796-ХІІ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції від 25.03.1999, чинній до 01.01.2015) передбачалося, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім`ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується в таких розмірах:

- інвалідам I групи - 60 мінімальних заробітних плат;

- інвалідам II групи - 45 мінімальних заробітних плат;

- інвалідам III групи - 30 мінімальних заробітних плат;

- дітям-інвалідам - 10 мінімальних заробітних плат;

- сім`ям, які втратили годувальника, - 60 мінімальних заробітних плат;

- батькам померлого - 30 мінімальних заробітних плат.

У разі встановлення інвалідності вищої групи інвалідам виплачується різниця у компенсаціях. Виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності чи втрати годувальника. Виплати, зазначені в цій статті, провадяться протягом одного місяця з дня встановлення інвалідності чи смерті потерпілого. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

На час звернення позивача до Управління соціального захисту населення стаття 48 Закону №796-ХІІ мала вже іншу редакцію.

Так, за положеннями частини першої статті 48 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції Законів України від 21.04.2016 №1339-VIII та від 06.06.2017 №2082-VIII), одноразова компенсація виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали особами з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків інших ядерних аварій, особам, які брали участь у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, які стали особами з інвалідністю внаслідок відповідних ядерних аварій та випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, сім`ям, які втратили годувальника, та батькам померлого із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, дітям з інвалідністю, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою (Закон № 796-ХІІ).

Компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються в порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України (абзац 3 частини першої статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

На виконання вимог статті 48 Закону №796-ХІІ Кабінет Міністрів України видав постанову від 26.10.2016 №760, якою затвердив Порядок виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян (Порядок №760).

Згідно із пунктом 4 Порядку №760 одноразова компенсація виплачується в розмірах, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 №285 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України».

Приписами пункту 1 частини першої постанови Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 № 285 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України», зокрема встановлено такі розміри одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоров`ю:

інвалідам І групи 379,30 грн;

інвалідам ІІ групи 284,40 грн;

інвалідам ІІІ групи 189,60 грн;

дітям з інвалідністю 1264,00 грн;

сім`ям, які втратили годувальника 7586,00 грн;

батькам померлого 3792,00 грн.

Закон України від 21.04.2016 №1339-VIII, яким статтю 48 Закону №796-ХІІ викладено у новій редакції, неконституційним не визнавався, через що відсутні підстави для виплати у досліджуваному випадку одноразової компенсації у розмірі, що відрізняється від встановленого у постанові Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 №285 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України».

Як випливає із правового висновку Верховного Суду у постанові від 16.07.2020 у справі №225/1562/17 щодо застосування статті 48 Закону №769-ХІІ, до відносин підлягає застосуванню та редакція закону, яка є чинною на момент звернення громадянина до адміністративного органу.

Отже, чинна на час виникнення спірних відносин редакція Закону № 796-ХІІ не передбачає більший розмір разової компенсації для позивача, ніж той, який уже був їй виплачений.

За змістом частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини другої цієї ж статті 77 в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із урахуванням викладеного, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

У зв`язку із відмовою у позові і тим, що позивач звільнена від сплати судового збору підстави для розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 72-78, 90, 139, 143, 242-246, 251, 255, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Скрипка І.М.