Справа № 640/8343/21
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/8343/21 Суддя (судді) першої інстанції: Гаврилко С.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Василенка Я.М.,

Сорочка Є.О.,

за участі секретаря судового засідання Фищук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державного підприємства «Національні інформаційні системи» про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 з позовною заявою до Міністерства юстиції України, Державного підприємства «Національні інформаційні системи», в якій просила:

- визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України № 860/5 від 04.03.2021 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 »;

- зобов`язати Державне підприємство «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України розблокувати доступ приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Обґрунтовуючи позовні вимоги приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 зазначила, що 04 березня 2021 року Міністерством юстиції України прийнято наказ № 860/5 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 », яким тимчасово заблоковано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 2 місяці. Позивач вважає, що камеральну перевірку державного реєстратора - приватного нотаріуса проведено з порушеннями встановленої процедури, які свідчать про протиправність наказу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2021 року у задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 квітня 2021 року було відкрито провадження в даній справі.

04 березня 2025 року вказана справа надійшла до Закарпатського окружного адміністративного суду, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі.

Внаслідок автоматизованого розподілу справ, справу передано на розгляд судді Гаврилко С.Є.

07 березня 2024 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 березня 2025 року було надано можливість представнику Міністерства юстиції України брати участь у всіх судових засіданнях у режимі відеоконференції за використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та власних технічних засобів.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 березня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Міністерство юстиції України (відповідач - 1) заперечувало проти задоволення позову та вказало, що за результатами камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 встановлено, що позивачем під час проведення реєстраційних дій порушено вимоги Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. №1127, у зв`язку із чим був виданий оскаржуваний наказ про тимчасове блокування доступу державного реєстратора приватного нотаріуса. Також відповідач-1 вказав, що блокування доступу до реєстру прав на нерухоме майно строком на два місяці є найм`якшим превентивним заходом, який може бути застосований за вищезазначені порушення. З вказаних підстав відповідач-1 просив відмовити у задоволені позовних вимог.

ДП «Національні інформаційні системи України» (відповідач - 2) у відзиві на позов вказало, що на адресу ДП «НАІС» на виконання надійшов наказ Міністерства юстиції України № 860/5 від 04 березня 2021 року, на підставі якого підприємством того ж дня тимчасово заблоковано позивачу доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 2 місяці. Крім того, ДП «Національні інформаційні системи України» зазначило, що не є суб`єктом владних повноважень та не є суб`єктом із делегованими владними повноваженнями, а лише безпосередньо виконує рішення, прийнятті компетентним органом влади.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.04.2025 адміністративний позов приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України № 860/5 від 04 березня 2021 року «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1».

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Міністерство юстиції України звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.06.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 10.09.2025.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не зґявились, будучи належним чином повідмоленими про дату та час апеляційного розгляду.

10.09.2025 судом оголошено вступну і резолютивну частини постанови.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Міністерства юстиції України підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, наказом Міністерства юстиції України № 482/7 від 12 лютого 2021 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округи ОСОБА_1», відповідно до статті 37-1 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку здійснення Міністерством юстиції контролю за діяльністю у сфері державної речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 № 990 (зі змінами), на підставі заяви адвоката Нетребенка О.С., представника ОСОБА_2 від 05 січня 2021 року № АБ/3/02 (вх. № 484-33-21 від 08 січня 2021 року), Міністерством юстиції України вирішено провести камеральну перевірку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора - приватного нотаріуса міського нотаріального округу ОСОБА_1 щодо реєстрацій об`єктом нерухомого майна з реєстраційним номером 116 (Т. 1 а.с. 16).

За результатами проведеної камеральної перевірки 03 березня 2021 року було складено Акт за результатами проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (далі по тексту Акт) (Т. 1 а.с.а.с. 20-23).

З Акту вбачається, що згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за заявою від 09 жовтня 2019 року № 36351969, поданою ОСОБА_3 (далі - заявник), про державну реєстрацію права власності, приватним нотаріусом ОСОБА_1 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу) № 49108742 від 10 жовтня 2019 року, на підставі якого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відкрито розділ № 116 на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстровано право власності № 33618741 за заявником, Державна реєстрація прав проведена у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном - посвідчення приватним нотаріусом ОСОБА_1 09 жовтня 2019 року договору купівлі - продажу (предмета іпотеки) за реєстровим номером 1261. При перевірці відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що перед прийняттям рішення про державну реєстрацію прав від 10 жовтня 2019 року № 49108742 приватним нотаріусом ОСОБА_1 сформовані пошуки відомостей у Державному реєстрі прав, Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек та Реєстрі прав власності на нерухоме майно за адресою об`єкта нерухомого майна № 184335229, за ідентифікаційними даними фізичної особи набувача права власності ( ОСОБА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) № 184335929 та за ідентифікаційними даними фізичної особи відчужувача права власності ( ОСОБА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) .

У зв`язку із неправильним зазначенням РНОКПП ОСОБА_2 при формуванні пошуків відомостей приватним нотаріусом ОСОБА_1 не встановлено наявність обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (арешт на все нерухоме майно іпотекодавця - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) № 110196393, накладеного на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції Київської області від 21 серпня 2010 року, ВП НОМЕР_3.

Отже, державний реєстратор - приватний нотаріус ОСОБА_1 зобов`язана була відмовити у проведенні державної реєстрації прав, оскільки наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Таким чином, при проведенні реєстраційних дій приватним нотаріусом ОСОБА_1 порушено вимог статті 10 частини 3 пунктів 1, 2, статті 24 частини 1 пункту 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пункту 12 абзацу 1 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127. Зважаючи на встановлені факти та негативні наслідки допущеного порушення Комісія дійшла висновку, що застосування до приватного нотаріуса ОСОБА_1 заходів реагування у вигляді тимчасового блокування доступу до Державного реєстру прав в межах строку, передбаченого абзацом першим пункту 17 Порядку № 990, є виправданим та співмірним ступеню вчиненого порушення, а також необхідним й достатнім для попередження нових порушень та зловживань у сфері державної реєстрації.

На підставі вказаного Акту, наказом Міністерства юстиції України № 860/5 від 04 березня 2021 року «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 », було тимчасово заблоковано державному реєстратору - приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 доступ до Державного речових прав на нерухоме майно строком на 2 (два) місяці.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що:

- підстав для відмови у посвідченні договору купівлі-продажу майна звернення стягнення, на підставі статті 38 Закону України «Про іпотеку», не було. З огляду на викладене, приватним нотаріусом ОСОБА_1 був посвідчений правочин, у відповідності до Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012;

- при укладенні та посвідченні договору купівлі-продажу, в порядку звернення стягнення на підставі статті 38 Закону України «Про іпотеку», не передбачена перевірка наявності обтяжень щодо боржника та/або іпотекодавця, оскільки діє презумпція першочергового права вимоги належного іпотекодержателя. З огляду на викладене, на думку суду першої інстанції здійснення пошуку за ідентифікаційними даними фізичної особи відчужувача права власності, в тому числі за РНОКПП ОСОБА_2 не передбачено чинним законодавством, отже помилка у зазначенні РНОКПП ОСОБА_2 не призвела до жодних наслідків;

- під час складання акту перевірки Комісією не враховано положення пункту статті 24, частини 4 пункту 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в реєстрації прав з підстави, зазначеної у пунктом 6 частини 1 цієї статті не застосовується у разі державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що набувається у результаті його примусової реалізації відповідно до закону.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду необґрунтованими та помилковими, оскільки:

- з огляду на наявність обтяження на нерухоме майно, приватний нотаріус ОСОБА_1 зобов`язана була відмовити у проведенні державної реєстрації прав, з підстав визначених пунктом 6 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки наявні зареєстровані обтяження прав;

- судом першої інстанції невірно тлумачено норми Порядку № 1141 щодо відсутності обов`язку Позивача здійснювати пошук за ідентифікаційними даними фізичної особи, в тому числі за РНОКПП ОСОБА_2 , в разі посвідчення правочинів в порядку звернення стягнення;

- процедура купівлі-продажу майна, що є предметом іпотеки є абсолютно відмінною від процедури примусової реалізації майна, передбаченої Законом «Про виконавче провадження» та Порядком № 2831;

- судом першої інстанції невірно застосовано норми Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про виконавче провадження» та пункт 3 частини четвертої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки помилково підмінив поняття «укладення договору купівлі-продажу предмету іпотеки» та «примусової реалізації майна»;

- судом першої інстанції помилково застосовано пункт 61 Порядку № 1127, оскільки приватним нотаріусом ОСОБА_1 проведено державну реєстрацію прав за наявності арешту на майно ОСОБА_2 , накладеного на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції Київської області від 31.08.2010 ВП НОМЕР_3, що є відмінним від державної реєстрації заборони відчуження майна;

- позивач скористалась та надала пояснення, що стосуються предмета перевірки листом від 17.02.2021 № 5 (вх. № 6077-33-21 від 18.02.2021), таким чином є безпідставним висновок суду першої інстанції про те, що: «комісія не скористалась правом отримання пояснення, передбаченими пунктом 8 Порядку № 990, що не дозволило повно та всебічно надати оцінку причинам допущених порушень»;

- Наказ № 860/5 в повній мірі відповідає вимогам законодавства та прийнятий з дотриманням встановленої процедури, а висновок суду першої інстанції про неналежне повідомлення про проведення та результати проведення камеральної перевірки щодо позивача є необґрунтованим і таким, що спростовується фактичними обставинами справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Міністерство юстиції України здійснює повноваження у сфері державної реєстрації прав та їх обтяжень у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Міністерство юстиції України: 1) забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав; 2) здійснює нормативно-правове регулювання у сфері державної реєстрації прав; 3) забезпечує створення та функціонування Державного реєстру прав, є його держателем; 4) організовує роботу, пов`язану із забезпеченням діяльності з державної реєстрації прав; 5) здійснює контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до цього Закону та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; 6) забезпечує доступ до Державного реєстру прав державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, визначених цим Законом, інших суб`єктів, право доступу яких визначено цим Законом, та приймає рішення про тимчасове блокування або анулювання такого доступу у випадках, передбачених цим Законом; 7) розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; 8) складає протоколи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення; 9) організовує роботу з підготовки та підвищення кваліфікації державних реєстраторів; 9-1) надає узагальнені роз`яснення щодо застосування законодавства з питань державної реєстрації прав; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1, 2, 5, 6, 8, 9 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визначено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги: 1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); 2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України протягом 15 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

У разі, якщо розгляд та вирішення скарги потребують перевірки діяльності державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також залучення скаржника чи інших осіб, Міністерство юстиції України та його територіальні органи можуть продовжити строки розгляду та вирішення скарги, повідомивши про це скаржника. При цьому загальний строк розгляду та вирішення скарги не може перевищувати 45 календарних днів.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити: 1) повне найменування (ім`я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім`я) представника скаржника, якщо скарга подається представником; 2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується; 3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника; 4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.

До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

За результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення, зокрема, задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги; б) скасування рішення про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; в) виправлення помилки, допущеної державним реєстратором; в-1) усунення порушень, допущених державним реєстратором, з визначенням строків для виконання наказу; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України; є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо: 1) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті; 2) на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується; 3) наявна інформація про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з того самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін; 4) наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав; 5) є рішення цього органу з того самого питання; 6) в органі розглядається скарга з цього питання від того самого скаржника; 7) скарга подана особою, яка не має на це повноважень; 8) закінчився встановлений законом строк подачі скарги; 9) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу; 10) державним реєстратором, територіальним органом Міністерства юстиції України прийнято таке рішення відповідно до законодавства.

У відповідності до ст. 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав.

За результатами моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав, у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав, Міністерство юстиції України проводить перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав.

У разі, якщо в результаті проведеної перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав виявлено прийняття такими державними реєстраторами чи суб`єктами державної реєстрації прав рішень з порушенням законодавства, що має наслідком порушення прав та законних інтересів фізичних та/або юридичних осіб, Міністерство юстиції України вживає заходів до негайного повідомлення про це відповідних правоохоронних органів для вжиття необхідних заходів, а також заінтересованих осіб.

За результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України, у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав, приймає вмотивоване рішення про: 1) тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав; 2) анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав; 3) притягнення до адміністративної відповідальності державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав; 4) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; 5) скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації прав.

Технічний адміністратор Державного реєстру прав у день надходження рішень, передбачених пунктами 1 і 2 частини другої цієї статті, забезпечує їх негайне виконання.

Рішення, передбачені пунктами 3-5 частини другої цієї статті, виконуються Міністерством юстиції України протягом п`яти робочих днів з дня їх прийняття.

У разі прийняття рішення про тимчасове блокування або анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав, скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації прав Міністерство юстиції України вирішує питання про передачу на розгляд суб`єкту державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, документів, що подані для проведення реєстраційних дій та перебувають на розгляді у відповідного державного реєстратора, акредитованого суб`єкта державної реєстрації прав.

Порядок здійснення контролю, проведення камеральних перевірок та критерії, за якими здійснюється моніторинг, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення контролю у сфері державної реєстрації затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 № 990 (далі - Порядок № 990) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 4 Порядку № 990, контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації здійснюється шляхом: 1) розгляду звернень відповідно до Закону України «Про звернення громадян»; 2) розгляду депутатських запитів, звернень відповідно до Закону України «Про статус народного депутата України»; 3) аналізу інформації, опублікованої в засобах масової інформації чи оприлюдненої в Інтернеті; 4) перевірки відомостей, отриманих Мін`юстом під час реалізації повноважень у сфері державної реєстрації; 5) моніторингу реєстраційних дій в реєстрах; 7) проведення тестування на знання законодавства у сфері державної реєстрації осіб, які мають намір виконувати функції державного реєстратора та не перебували на посаді державного реєстратора або на іншій посаді, що передбачала виконання функцій державного реєстратора (далі - посада державного реєстратора) у певного суб`єкта державної реєстрації.

Згідно із пунктом 9 Порядку № 990, камеральна перевірка під час здійснення контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації проводиться на підставі рішення Мін`юсту в разі виявлення порушень, визначених законами, порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та/або державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Пунктом 10, 11 Порядку № 990, визначено, що у рішенні Міністерства юстиції України про проведення камеральної перевірки зазначаються прізвище, ім`я, по батькові державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації, стосовно яких прийнято рішення про проведення камеральної перевірки, та підстава проведення камеральної перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 12.02.2021 № 482/7 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 » та на підставі заяви адвоката Нетребенка О. С. від 05.01.2021 № АБ /3/02 (вх. № 484-33-21 від 08.01.2021) було прийняте рішення провести камеральну перевірку у Державному реєстрі прав приватного нотаріуса ОСОБА_1

За результатами проведеної камеральної перевірки у Державному реєстрі прав приватного нотаріуса ОСОБА_1 , Комісією було виявлено порушення у сфері державної реєстрації прав та складено Акт за результатами проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі прав від 03.03.2021.

На підставі встановлених порушень, зазначених в Акті, Міністерством юстиції України прийнято рішення у формі оскаржуваного Наказу № 860/5, яким тимчасово заблоковано доступ Позивачу до Державного реєстру прав строком на 2 (два) місяці.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та іх обтяжень далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру прав.

Державний реєстр прав - єдина державна інформаційна система , що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження , про об?єкти та суб?єктів таких прав.

Загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою об?єктивності , достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження ; 2) обов?язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав ; 3) публічність державної реєстрації прав ; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом ; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав (частина перша статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор, зокрема: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей м і ж заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема : відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

У відповідності до пункту 4 частини першої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень.

Відповідно до пункту 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (у редакції, чинній на момент проведення реєстраційних дій) (далі - Порядок № 1127), державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону т а цим Порядком.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 1127, розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв , що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно , відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими т а вже зареєстрованими речовими правами та ї х обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви , зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за заявою від 09.10.2019 № 36351969, поданою ОСОБА_3 , про державну реєстрацію права власності, приватним нотаріусом Гречаною Р . Т . прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 49108742 від 10.10.2019 на підставі якого у Державному реєстрі прав відкрито розділ № 116 на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстровано право власності № 33618741 за ОСОБА_3 .

Державна реєстрація прав проведена у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном - посвідчення приватним нотаріусом ОСОБА_1 09.10.2019 договору купівлі-продажу (предмета іпотеки ) за реєстровим номером 1261.

При перевірці відомостей Державного реєстру прав встановлено, що перед прийняттям рішення про державну реєстрацію прав від 10.10.2019 № 49108742 приватним нотаріусом Гречаною Р . Т . сформовані пошуки відомостей у Державному реєстрі прав, Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек та Реєстрі прав власності на нерухоме майно за адресою об?єкта нерухомого майна № 184335229, за ідентифікаційними даними фізичної особи набувача права власності ОСОБА_3 : РНОКПП НОМЕР_1 ) № 184335929 та за ідентифікаційними даними фізичної особи відчужувача права власності ( ОСОБА_2 : РНОКПП НОМЕР_1 ) № 184335774.

Однак, у зв?язку із неправильним зазначенням РНОКПП ОСОБА_2 , при формуванні пошуків відомостей приватним нотаріусом ОСОБА_1 не встановлено наявність обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна (арешт на все нерухоме майно іпотекодавця - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) № 10196393, накладеного на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції Київської області від 31.08.2010 ВП НОМЕР_3.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Колегія суддів звертає увагу, що приватний нотаріус ОСОБА_1 зобов`язана була відмовити у проведенні державної реєстрації прав, з підстав визначених пунктом 6 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки наявні зареєстровані обтяження прав, натомість, вказаних положень закону позивач не дотрималась.

Щодо висновку суду першої інстанції про те, що у Порядку № 1141, не зазначена вимога пошуку прав щодо боржника в разі посвідчення правочинів в порядку звернення стягнення, колегія суддів апеляційної інстанції констатує наступне.

У відповідності до абзацу першого пункту 5 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така , що виникла на підставі договору.

Відповідно до абзацу п?ятого частини п?ятої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об?єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Пунктом другим частини першої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визначено, що державним реєстратором є: нотаріус.

Таким чином, нотаріус при проведенні державної реєстрації прав, діє як державний

реєстратор, а тому має обов`язок дотримуватись норм законодавства у сфері державної реєстрації, зокрема, щодо пошуку відомостей у Державному реєстрі прав про речові права та їх обтяження, про об?єкти та суб?єктів таких прав.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та абзацу першого пункту 12 Порядку № 1127 визначено, що державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов?язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках , передбачених законом; відповідність повноважень особи , яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та /або відповідний правочин пов?язує можливість виникнення , переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

У пункті 5 Порядку № 1141, зазначено, що у базі даних заяв формуються та реєструються заяви у сфері державної реєстрації прав, у тому числі заяви власників нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій, а також реєструються судові

рішення щодо заборони ( зняття заборони ) вчинення реєстраційних дій з обов?язковим присвоєнням програмними засобами ведення Державного реєстру прав кожній окремій заяві (судовому рішенню) реєстраційного номера та фіксуванням дати і часу реєстрації.

Реєстраційний номер, дата і час реєстрації заяви (судового рішення) є ідентифікатором відповідної заяви ( судового рішення ) у Державному реєстрі прав.

Відповідно до пункту 19 Порядку № 1141, програмні засоби ведення Державного реєстру прав забезпечують пошук відомостей про: зареєстровані у базі даних заяв заяви у сфері державної реєстрації прав, судові рішення щодо заборони (зняття заборони) вчинення реєстраційних дій; речові права та їх обтяження, про об?єкти та суб?єктів таких прав, у тому числі у невід?ємній архівній складовій частині Державного реєстру прав: сформовані рішення, інформацію та витяги з Державного реєстру прав; реєстраційні справи в електронній формі, відкриті на об?єкт нерухомого майна , та документи, що містяться в них; стан розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав, результати надання адміністративних послуг у сфері державної реєстрації прав.

Щодо висновку суду першої інстанції про те, що здійснення пошуку за ідентифікаційними даними фізичної особи відчужувача права власності, в тому числі за РНОКПП ОСОБА_2 не передбачено чинним законодавством, помилка у зазначенні РНОКПП ОСОБА_2 не призвела до жодних наслідків, колегія суддів констатує, що пунктом 21 Порядку № l141, чітко визначено, що пошук відомостей у Державному реєстрі прав про речові права та їх обтяження, про об??єкти та суб?єктів таких прав, у тому числі в його невід?ємній архівній складовій частині, здійснюється за одним або кількома ідентифікаторами, передбаченими абзацами другим - четвертим пункту 20 цього Порядку, а також за такими ідентифікаторами, зокрема: 2) суб?єкт речового права, обтяження : для фізичних осіб : - прізвище, ім?я та (за наявності ) по батькові ; - номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі; - реєстраційний номер облікової картки платника податків; - реквізити документа, що посвідчує особу : серія документа ; номер документа ; для юридичних осіб: повне найменування юридичної особи ; ідентифікаційний код згідно з ЄДРПОУ.

Під час формування заяви обирається один або декілька із передбачених цим підпунктом параметрів залежно від типу суб?єкта речового права, обтяження унктом параметрів залежно від типу суб?єкта речового права, обтяження;

3) номер відомостей про речове право на нерухоме майно , обтяження такого права в Державному реєстрі прав.

Відповідно до пунктів 22-25 Порядку № 1141, пошук відомостей у Державному реєстрі прав про речові на нерухоме майно , обтяження таких прав, у тому числі в його невід?ємній архівній складовій частині, здійснюється за принципом: повного збігу всіх зазначених ідентифікаторів пошуку: повного збігу всіх зазначених ідентифікаторів пошуку та/або кожного окремого із зазначених ідентифікаторів пошуку.

Пошук відомостей про реєстраційні справи в електронній формі, відкриті на об?єкт нерухомого майна, здійснюється за реєстраційним номером об??єкта нерухомого майна .

Пошук відомостей про сформовані рішення, інформацію та витяги з Державного реєстру прав здійснюється за індексним номером рішення, інформації або витягу з Державного реєстру прав.

Пошук відомостей про стан розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав ; результати надання адміністративних послуг у сфері державної реєстрації прав здійснюється за реєстраційним номером заяви, датою та часом ї реєстрації у базі даних заяв.

Пунктом 6 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визначено, що підставою для відмови у державній реєстрації прав є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що приватним нотаріусом ОСОБА_1 всупереч встановлених вимог абзацу першого пункту 12 Порядку № 1127, не встановлено відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також наявність підстав для відмови в державній реєстрації прав, окрім того позивач зобов`язана здійснювати пошук за ідентифікаційними даними фізичної особи, в тому числі за РНОКПП ОСОБА_2 , в разі посвідчення правочинів в порядку звернення стягнення.

Щодо висновку суду першої інстанції про те, що при укладенні та посвідченні договору купівлі-продажу в порядку звернення стягнення на підставі статті 38 Закону України «Про іпотеку» не передбачена перевірка наявності обтяжень щодо боржника та/або іпотекодавця, оскільки діє презумпція першочергового права вимоги належного іпотекодержателя, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що поняття «примусової реалізації майна» не є тотожним до поняття «право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки», відповідно до статті 38 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції Закону № 3588-1X від 22.02.2024 із змінами, внесеними згідно із Законом № 3985-1X від 19.09.2024 передбачено, що відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті , не застосовується у разі: державної реєстрації права власності на нерухоме майно , що набувається у результаті його примусової реалізації відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» або продажу майна боржника відповідно до Кодексу України з процедур банкрутства.

Таким чином, відповідні зміни до вказаної норми статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», передбачають, що

примусова реалізація відбувається виключно на підставі Закону України «Про виконавче провадження» або Кодексу України з процедур банкрутства, проте не підставі Закону України «Про іпотеку».

Щодо доводу апелянта про те, що судом першої інстанції помилково застосовано пункт 61 Порядку № 1127, оскільки приватним нотаріусом ОСОБА_1 проведено державну реєстрацію прав за наявності арешту на майно ОСОБА_2 , накладеного на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції Київської області від 31.08.2010 ВП НОМЕР_3, що є відмінним від державної реєстрації заборони відчуження майна, колегія суддів зауважує, що «арешт майна за виконавчим провадженням» та «накладення заборони відчуження нотаріусом» є різними правовими категоріями.

Так, зокрема відповідно до пункту 9 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат», (у редакції чинній на момент здійснення реєстраційних дій) нотаріуси накладають заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), що підлягає державній реєстрації.

Відповідно до статті 73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту ) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири ); за зверненням органу опіки та піклування з метою захисту особистих і майнових прав та інтересів дитини, яка має право власності або проживає у жилому будинку, квартирі, іншому приміщенні, на відчуження якого накладається заборона; при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках , передбачених законом .

Частинами першою та другою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів ) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до частини шостої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», перешкоджання вчиненню виконавцем дій, пов?язаних із зверненням стягнення на майно (кошти) боржника, порушення заборони виконавця розпоряджатися або користуватися майном (коштами ), на яке накладено арешт, а також інші незаконні дії щодо арештованого майна (коштів ) тягнуть відповідальність, установлену законом.

Щодо висновку суду першої інстанції про порушення Міністерством юстиції України строку надсилання наказу № 482/7 від 12 лютого 2021 року, неналежне повідомлення у передбачений строк нотаріуса про проведення перевірки, не витребування доказів та пояснень з приводу обставин проведення перевірки для з`ясування обставин недоведення до ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції акцентує увагу на наступному.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 990 Міністерство юстиції України не пізніше ніж через два робочих дні з дня прийняття ним рішення про проведення камеральної перевірки надсилає суб?єкту державної реєстрації, у трудових відносинах з яким перебуває державний реєстратор, уповноважена особа, чи нотаріусу примірник відповідного рішення Мін?юсту в електронній формі з використанням системи електронного документообігу чи у разі відсутності такої системи - на електронну адресу, розміщену на офіційному веб-сайті суб?єкта державної реєстрації, до якого в разі потреби додається запит про надання копій документів та іншої інформації, що стосується предмета перевірки. У разі відсутності на його офіційному веб-сайті інформації про електронну адресу суб?єкта державної реєстрації чи у разі прийняття рішення про проведення камеральної перевірки щодо нотаріуса засвідчена відповідно до законодавства копія відповідного рішення Мін?юсту, запит про надання копій документів та іншої інформації, що стосується предмета перевірки, в паперовій формі надсилаються на поштову адресу відповідного суб?єкта,

Відомості про проведення камеральної перевірки не пізніше двох робочих днів з дня прийняття Мін?юстом рішення про її проведення також розміщуються на офіційному веб-

сайті Мін??юсту.

Пунктом 13 Порядку № 990 передбачено, що під час проведення камеральної перевірки державний реєстратор, уповноважена особа суб?єкта державної реєстрації мають право подавати посадовій особі Мін?юсту свої пояснення та додаткову інформацію, що стосується предмета перевірки, які додаються до матеріалів перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, супровідним листом Міністерства юстиції України від 12.02.2021 № 552/19.2.1/-21, 19.02.2021 було направлено на поштову адресу Позивача копію Наказу № 482/7 про проведення камеральної перевірки та повідомлено про право подати свої пояснення та додаткову інформацію, що стосується предмета перевірки.

Позивач скористалась своїм правом та надала пояснення, що стосуються предмета перевірки листом від 17.02.2021 № 5 (вх. № 6077-33-21 від 18.02.2021).

Наказ № 482/7 було оприлюднено на офіційному веб-сайт Міністерства юстиції України, також листом Міністерства юстиції України від 09.03.2021 № 854/19.2.1/-21 на поштову адресу Позивача направлено копію оскаржуваного Наказу № 860/5 про результати проведення камеральної перевірки та Акту від 03.03.2021 за результатами камеральної перевірки, отже Наказ № 860/5 в повній мірі відповідає вимогам законодавства та прийнятий з дотриманням встановленої процедури.

Отже, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції та є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2025 року - задовольнити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2025 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державного підприємства «Національні інформаційні системи» про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Я.М. Василенко

Є.О. Сорочко

Повний текст постанови складено 15.09.2025.