Справа № 620/15356/24
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції - Виноградової В.О.,
Суддя-доповідач - Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року Справа № 620/15356/24

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕБЕКС"

до Головного управління ДПС у Чернігівській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕБЕКС» (далі - Позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області (далі - Відповідач) в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.10.2024 №16853/ж10/25-01-07-00 прийняте ГУ ДПС у Чернігівській області.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕБЕКС» зазначало, що акт перевірки не відповідає вимогам Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 20 серпня 2015 року № 727 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 22 грудня 2021 року № 702).

Крім того, Позивач стверджував, що операція з передачі платником ПДВ товарів та основних засобів за договором позички, який передбачає їх повернення, не вважається постачанням товарів/послуг та не є об`єктом оподаткування ПДВ в розумінні чинного законодавства.

Також Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕБЕКС», посилаючись на положення ПК України, зазначало, що право на віднесення сум ПДВ до податкового кредиту виникає у платника податку - покупця товарів/послуг на підставі податкової накладної, складеної з дотриманням норм податкового законодавства та зареєстрованої в ЄРПН платником податку - постачальником товарів/послуг на такого покупця за фактом здійснення господарської операції з постачання товарів/ послуг на дату виникнення податкових зобов`язань за операцією з постачання таких товарів/послуг, показники якої відповідають первинним (бухгалтерським) документам, складеним за такою господарською операцією.

2. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року адміністративний позов було задоволено повністю.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що операція з передачі платником ПДВ товарів та основних засобів за договором позички не є об`єктом оподаткування ПДВ у розумінні чинного законодавства.

Крім того, суд відзначив, що саме постачальниками товару були виписані та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідні податкові накладні, що згідно з пунктом201.10 статті 201 ПК України що було законною підставою для нарахування Позивачем сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, контролюючий орган зазначає, що Позивач у період січень 2022-червень 2024 років надавало ТОВ «АРТ ІН ХЕД» майно в безоплатне користування на підставі договору позички, тобто таке майно не використовувалося ТОВ «МЕБЕКС» у власній господарській діяльності. У цьому контексті Апелянт посилається на порядок розрахунку амортизації основних засобів або нематеріальних активів для визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, передбачений ст.ст. 14, 138 ПК України.

Враховуючи вищевикладене , Апелянт наполягає на тому, що ТОВ «МЕБЕКС» занижено податкові зобов`язання з ПДВ.

Також Апелянт зазначає, що у складі податкового кредиту Позивача відображено операції з ТОВ «АРТ ІН ХЕД», водночас, відомості в податкових накладних (кількісні та вартісні), виписаних на попередню оплату товарів, не відповідають даним видаткових накладних, а, згідно даних ЄРПН, складені та зареєстровані розрахунки коригування до таких податкових накладних відсутні. Вказане, на думку контролюючого органу, свідчить про непідтвердження податкового кредиту на суму ПДВ 531000,00 грн.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2025 відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

5. Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу у якому він просить таку скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, зазначаючи про необґрунтованість поданої скарги, а також стверджуючи про законність рішення суду першої інстанції. При цьому Позивач зазначає доводи, аналогічні тим, що вже були викладені письмово у його позовній заяві.

6. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

7. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

8. Обставини справи, установлені судом.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕБЕКС» зареєстровано як юридичну особу в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

На підставі направлень від 04.09.2024 № 2173/жЗ/25-01-07-03-01, №2174/жЗ/25-01-07-03-01, виданих Головним управлінням ДПС у Чернігівській області, та наказу Головного управління ДПС у Чернігівській області від 04.09.2024 № 1222-п, відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «МЕБЕКС» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якого складено акт № 13054/ж5/25-01-07-03-01 від 26.09.2024.

Так, перевіркою встановлено такі порушення платником податків: підпункту 14.1.138, пункту 14.1 статті 14 ПКУ, пункт 44.1 статті 14 ПКУ, пункт 138.3 статті 138 ПКУ, пункт 185.1 статті 185 ПКУ, пункт 187.1 статті 187 ПКУ, пункт 192.1 статті 192 ПКУ, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 статті 198 ПКУ, п. 201.7 статті 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 зі змінами та доповненнями, пунктів 4,5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 159/28289 (зі змінами та доповненнями), завищено від`ємне значення ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму грн, у тому числі за липень 2024 року на суму 763776,00 грн.

На підставі вищезазначеного акту перевірки Головним управлінням ДПС у Чернігівській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.10.2024 № 16853/ж10/25-01-07-00, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за липень 2024 року у розмірі 763776,00 грн.

Матеріалами справи встановлено, що ТОВ «МЕБЕКС» купує товари у ТОВ «АРТ ІН ХЕД» на підставі договору поставки від 03.08.2020 року № 08/2020-1.

Судом першої інстанції також встановлено, що за даними перевірки виявлені розбіжності у відображених в ЄРПН податкових накладних (виписаних на попередню оплату) та видаткових накладних на оприбуткування товару, а саме:

1) податкова накладна від 27.06.2023 № 49 на загальну суму 1 236 000,00 грн, в т.ч. ПДВ 206000,00 грн, виписана на попередню оплату на підставі рахунка-фактури від 27.06.2023 року №СФ-0000254, оплаченого платіжним дорученням від 27.06.2023 року № 76. Згідно даних податкової накладної сума склала 1236000,00 грн, в т.ч. ПДВ - 206000 грн. Згідно наданих в ході проведення перевірки первинних документів - видаткових накладних на оприбуткування товарів отриманих на підставі вищевказаної передоплати, сума склала 1011360,00 грн, в т.ч. ПДВ - 168 560,00 грн. Умови договору поставки від 03.08.2020 року №08/2020-1 передбачають наявність замовлень. При цьому під час проведення перевірки замовлення не надано. Також згідно даних ЄРПН відсутні складені та зареєстровані розрахунки коригування до податкової накладної від 27.06.2023 № 49;

2) податкова накладна від 05.07.2023 № 23 на загальну суму 1 026 000,00 грн, в т.ч. ПДВ 171000,00 грн, виписана на попередню оплату на підставі рахунка-фактури від 05.07.2023 № СФ-0000288, оплаченого платіжним дорученням від 05.07.2023 № 80. Згідно даних податкової накладної сума склала 1026000,00 грн, в т.ч. ПДВ - 171000 грн. Згідно наданих в ході проведення перевірки первинних документів - видаткових накладних на оприбуткування товарів отриманих на підставі вищевказаної передоплати, сума по склала 554400 грн, в т.ч. ПДВ 92400 грн. Перевіркою встановлено, що відомості в податкових накладних (кількісні та вартісні показники) не відповідають даним видаткових накладних. Також згідно даних ЄРІІН відсутні складені та зареєстровані розрахунки коригування до податкової накладної від 05.07.2023 №23;

3) податкова накладна від 21.07.2023 № 65 на загальну суму 924000,00 грн, в т.ч. ПДВ 154000,00 грн, виписана на попередню оплату на підставі рахунка-фактури від 21.07.2023 № СФ-0000319, оплаченого платіжним дорученням від 21.07.2023 року №84. Згідно даних податкової накладної сума склала 924000,00 грн, в т.ч. ПДВ - 154 000,00 грн. Згідно наданих в ході проведення перевірки первинних документів - видаткових накладних на оприбуткування товарів, отриманих на підставі вищевказаної передоплати, сума склала 664800,00 грн, в т.ч. ПДВ - 107466,67 грн.

9. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України)

В силу вимог частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема: визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Цим Кодексом передбачені функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (п.1.1 статті 1 Податкового кодексу України).

Зокрема, підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За змістом пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Як передбачено пунктом 200.11 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання, провести документальну перевірку платника податку у порядку, передбаченому підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

Рішення про проведення документальної перевірки має бути прийнято не пізніше закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки.

Згідно з підпунктами «а» і «б» пункту 185.1 статті 185 розділу V ПК України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів/послуг, місце постачання яких відповідно до статті 186 розділу V ПК України розташоване на митній території України. Під постачанням товарів розуміється будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (підпункт 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 розділу 1 ПК України). При цьому продаж (реалізація) товарів - це будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів (підпункт 14.1.202 пункту 14.1 статті 14 розділу І ПК України).

Під постачанням послуг розуміється будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності (підпункт 14.1.185 пункту 14.1 статті 14 розділу І ПК України).

У силу вимог пп.14.1.181 п. 14.1 статті 14 ПК України - податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного періоду.

Підпунктом «а» п. 198.1, п.198.2, п.198.3 статті 198 ПК України закріплено право на віднесення сум податку до податкового кредиту у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3).

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У свою чергу, порядок визначення суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків встановлені статтею 200 ПК України.

Відповідно до п. 200.1. ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно із п. 200.2 ст. 200 ПК України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

Згідно із п. 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

При цьому, Законом України «Про бухгалтерський обік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Відповідно до статті 1 вказаного Закону - первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно зі статтею 9 вказаного Закону - підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Висновки суду апеляційної інстанції.

10. Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що для встановлення правомірності визначення платником податків його податкових зобов`язань з ПДВ належить з`ясувати реальність руху активів і коштів у процесі здійснення господарських операцій, господарську мету укладання відповідних договорів та економічний результат їх вчинення.

11. Так, стверджуючи про заниження податкових зобов`язань з ПДВ на суму 232 776 грн за період січень 2022 року - червень 2024 року контролюючий орган виходив з того, що Позивач був зобов`язаний щомісячно нараховувати компенсуючі податкові зобов`язання на суму, не меншу від суми амортизаційних відрахувань на основні засоби, передані за договором позички від 31.12.2021 №б/н у безоплатне користування ТОВ «АРТ ІН ХЕД». Втім, платник податків не компенсував суму, на яку зменшилася балансова вартість переданих у користування основних засобів в результаті їх амортизації на суму відповідних амортизаційних відрахувань.

12. Проаналізувавши доводи контролюючого орану, апеляційний суд приходить до висновку про їх безпідставність, оскільки нарахування амортизації (відображення зносу основних засобів, що призводить до зменшення їх балансової вартості) не може бути об`єктом оподаткування податком на додану вартість у контексті п. 185.1 ст. 185 ПК України, оскільки не є операцією з постачанням товарів чи послуг в розумінні Податкового кодексу України.

13. Водночас, суми амортизаційних відрахувань також не утворюють базу оподаткування податком на додану вартість з операцій з передачі платником ПДВ товарів та основних засобів за договором позички, оскільки у відповідності до ст. 188 ПК України, базою оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів, але не нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку.

14. Разом з тим, згідно з підпунктами «а» і «б» пункту 185.1 статті 185 розділу V ПК України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів/послуг, місце постачання яких відповідно до статті 186 розділу V ПК України розташоване на митній території України.

Під постачанням товарів розуміється будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (підпункт 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 розділу 1 ПК України). При цьому продаж (реалізація) товарів - це будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів (підпункт 14.1.202 пункту 14.1 статті 14 розділу І ПК України). Водночас, безоплатно надані товари - це зокрема товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів (підпункт 14.1.13 пункту 14.1 статті 14 розділу І ПК України).

15. Отже, як правильно зазначено судом першої інстанції та не оспорює Апелянт, операція з передачі платником ПДВ товарів та основних засобів за договором позички, який передбачає їх повернення, не вважається постачанням товарів/послуг та не є об`єктом оподаткування ПДВ у розумінні чинного законодавства.

16. З огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції у цій справі, а тому погоджується з висновком суду про протиправність податкового повідомлення-рішення від 30.10.2024 №16853/ж10/25-01-07-00 у частині зменшення від`ємного значення ПДВ у розмірі 232 776 грн та наявність правових підстав для його скасування.

17. Переглядаючи рішення суду першої інстанції в частині щодо завищення від`ємного значення ПДВ у розмірі 531 000 грн, колегія суддів зазначає наступне.

18. Так, стверджуючи про допущення Позивачем податкового порушення, Апелянт посилається на виявлення в ході перевірки розбіжностей в кількісних і вартісних показниках, відображених у видаткових накладних та податкових накладних на суму ПДВ у розмірі 531 000,00 грн. Зокрема, за правилом першої події контрагентом Позивача було створено та зареєстровано податкові накладні від 27.06.2023 №49 на суму ПДВ 206000,00 грн, від 05.07.2023 №23 на суму ПДВ 171000,00 грн та від 21.07.2023 №65 на суму ПДВ 154000,00 грн. Водночас, згідно видаткових накладних на оприбуткування товарів, отриманих на підставі передоплати, сума склала 168560,00 грн, 92400,00 грн та 107466,67 грн відповідно, що не відповідає відомостям у податкових накладних.

19. Аналізуючи такі доводи контролюючого органу, судова колегія відзначає, що у відповідності до п. 192.1 ПК України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Такий розрахунок коригування складається на дату, яка настала раніше (перша подія), але не пізніше 1095 календарних днів з дати складання податкової накладної, до якої складений такий розрахунок коригування.

20. Колегія суддів зазначає, що станом на день складення спірного податкового повідомлення-рішення зазначений вище строк ще не сплив, а відомості про фактичну зміну кількісних і вартісних показників замовлень постачальнику № 27/06-1 від 27.06.2023, № 05/07-1 від 05.07.2023 та № 21/07-1 від 21.07.2023 згідно договору поставки №08/2020-1 від 03.08.2020 або повернення ТОВ «Мебекс» суми переплати контролюючим органом у акті перевірки не встановлено та до суду належних та допустимих у контексті ст. 73-74 КАС України доказів таких обставин не надано, отже відсутні правові підстави стверджувати, що у звітному (податковому) періоді відповідно до п. 192.1 ПК України виникли підстави для складання такого розрахунку коригування продавцем та зменшення податкового кредиту покупцем - Позивачем у справі.

21. Водночас, колегія суддів не приймає до уваги доводи Апелянта про те, що зазначені вище податкові накладні складені всупереч вимогам п.44.1, п. 198.1, п. 198.2, ст. 198, ст. 200 ПК України, оскільки вони зареєстровані в ЄРПН контролюючим органом. Крім того, вони були складені за правилом першої події - фактом передоплати, а не фактичної поставки товару, що не позбавляє Позивача права на формування податкового кредиту та на бюджетне відшкодування.

22. Так, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

23. Разом з тим, бюджетному відшкодуванню за заявою платника підлягає сума податку, фактично сплачена отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг.

24. При цьому, жодною нормою Податкового кодексу України не передбачено, що право на бюджетне відшкодування ПДВ поставлено у залежність від фактичного отримання платником податку товарів/послуг. Застосування словосполучення «отримувач товарів/послуг» не свідчить про обов`язок платника податку отримати товари/послуги до моменту включення сум ПДВ до бюджетного відшкодування. У разі здійснення передоплати, особа вже вважається отримувачем товарів/послуг, незважаючи на дату фактичного виконання зобов`язань її контрагентами щодо поставки таких товарів/послуг.

25. Тобто умовою з якою стаття 200 Податкового кодексу України пов`язує право платника податків на бюджетне відшкодування ПДВ є саме сплата ПДВ постачальникам таких товарів/послуг в ціні товару/послуг, а не фактична поставка (отримання) таких товарів/послуг.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №805/1566/16-а, від 19.10.2022 у справі № 420/10557/21.

26. Окрім того, колегія суддів відзначає, що контролюючий орган не зазначає жодних доводів на користь свого висновку про непідтвердження податкового кредиту у загальному розмірі 531 000,00 грн, який включає і суми, підтверджені видатковими накладними на товари, які вже були поставлені. Позаяк, Відповідачем в ході проведення перевірок не наведені та не встановлені обставини, які б свідчили про нереальність господарських операцій, невідповідність господарських операцій з поставки товарів та діяльності Позивача, або що реалізація вказаних операцій не обумовлена розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).

27. Враховуючи вказане правове регулювання та встановлені судом обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність податкового повідомлення рішення 30.10.2024 №16853/ж10/25-01-07-00 та наявність правових підстав для його скасування.

28. Аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

29. Отже, доводи апеляційної не спростовують висновків суду і Апелянт, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, не довів тих обставин, на які він посилається, а судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

30. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

31. Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Головного управління ДПС у Чернігівській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року- без змін.

32. Розподіл судових витрат.

Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 15 вересня 2025 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев