Справа № 240/11749/25
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2025-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/11749/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Попова О.Г.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

11 вересня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Коростишівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), третя особа: Державна служба України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2025 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Коростишівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), третя особа: Державна служба України з безпеки на транспорті, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати постанову, винесену 09 квітня 2025 року Коростишівським відділом державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі головного державного виконавця Ластовецької О.А. про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови серія AB №00004285 від 22 січня 2025 року, виданої Державною службою України з безпеки на транспорті та стягнення з позивача 17 000 грн. та постанову, винесену 09 квітня 2025 року Коростишівським відділом державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального державного виконавця Ластовецької О.А. про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови серія АВ №00004334 від 23 січня 2025 року, виданої Державною службою України з безпеки на транспорті та стягнення з позивача 17 000 грн.

- зобов`язати Коростишівський відділ державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повернути на банківський рахунок ОСОБА_1 протиправно стягнуті з нього кошти у загальній сумі 10 285,99 грн.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що підставою для відмови у задоволенні позову слугував висновок суду першої інстанції стосовно того, що постанову серії АВ №00004285 від 22.01.2025 та постанову серії АВ №00004334 від 23.01.2025 було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення №496 та №959 на адресу позивача, що підтверджується наявною в матеріалах справи формою "Ф.103" та отримано позивачем 06.02.2025, що підтверджується формою "Ф.119".

В свою чергу, скаржник зазначає, що такий висновок не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки після отримання рішення суду 11.07.2025 представником позивача направлено адвокатський запит до АТ «Укрпошта» з метою встановлення інформації про обставини вручення поштових відправлень з постановами про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Листом від 17.07.2025 АТ «Укрпошта» повідомила, що за усною домовленістю з дружиною адресата, зазначені листи вкладені листоношою 04.02.2025 до поштової скриньки адресата, тобто без вчинення підпису одержувачем. Враховуючи вищезазначене, документально підтвердити факт вручення рекомендованих листів №496 та №959 не надається можливим.

Однак, апелянт вказує, що така інформація АТ «Укрпошта» не відповідає дійсності та спростовуються як поясненнями поштарки 11.07.2025, так і поясненнями дружини позивача - ОСОБА_2 , відповідно до яких поштарка з даного питання з нею взагалі не контактувала.

Постанови про накладення адміністративного стягнення отримані позивачем 09.03.2025, в свою чергу, на конвертах, в яких надійшли копії постанов, немає жодного відбитку відділення «Укрпошти» стосовно дати надходження до позивача поштових конвертів.

Також, апелянт зазначає, що відповідно до приписів статті 289 КУпАП строк для набрання постанови законної сили становить 10 днів. Тобто, постанова від 22.01.2025 набрала законної сили 03.02.2025, а постанова від 23.01.2025 - 04.02.2025.

Відповідно до вимог статті 307 КУпАП, постанова від 22.01.2025 могла бути звернена до виконання не пізніше 03.03.2025, а постанова від 23.01.2025 - 04.03.2025, але, ніяк не 27.03.2025 чи 09.04.2025.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог.

03.09.2025 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника Коростишівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), в якому представник апелянта просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення та закрити апеляційне провадження.

05.09.2025 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому представник третьої особи просить суд врахувати надані пояснення та залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 22.01.2025 стосовно ОСОБА_1 Державною службою України з безпеки на транспорті винесено постанову серія АВ №00004285, якою за порушення ч.2 ст.132-1 КУпАП накладено штраф в сумі 8500,00 грн.

З боку Державної служби України з безпеки на транспорті "Укртрансбезпека" зважаючи на відсутність інформації щодо добровільної сплати суми штрафу та керуючись положеннями статті 308 КУпАП, 27.03.2025 Державною службою України з безпеки на транспорті було скеровано до Коростишівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) заяву про примусове виконання постанови серії АВ №00004285 від 22.01.2025.

В подальшому, державним виконавцем Коростишівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 09.04.2025 відкрито виконавче провадження №77755480 з примусового виконання постанови серія АВ №00004285 від 22.01.2025 про стягнення з позивача на користь держави штраф у розмірі 17000,00 грн.

Також, 23.01.2025 стосовно ОСОБА_1 Державною службою України з безпеки на транспорті винесено постанову серія АВ №00004334, якою за порушення ч.2 ст.132-1 КУпАП накладено штраф в сумі 8500,00 грн., яку було пред`явлено до виконання Коростишівському відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

З боку Державної служби України з безпеки на транспорті "Укртрансбезпека" зважаючи на відсутність інформації щодо добровільної сплати суми штрафу та керуючись положеннями статті 308 КУпАП, 27.03.2025 Державною службою України з безпеки на транспорті було скеровано до Коростишівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) заяву про примусове виконання постанови серії АВ №00004334 від 23.0.12025.

В подальшому, державним виконавцем Коростишівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 09.04.2025 відкрито виконавче провадження №77755480 з примусового виконання постанови серія АВ №00004334 від 23.01.2025 про стягнення з позивача на користь держави штраф у розмірі 17000,00 грн.

Позивач, вважаючи протиправними дії державного виконавця, звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що постанову серії АВ №00004285 від 22.01.2025 та постанову серії АВ №00004334 від 23.01.2025 було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення №496 та №959 на адресу позивача, що підтверджується наявною в матеріалах справи формою "Ф.103" та отримано позивачем 06.02.2025, що підтверджується формою "Ф.119".

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що постанова серії АВ №00004285 від 22.01.2025 та постанова серії АВ №00004334 від 23.01.2025 набрали законної сили 06.02.2025 згідно приписів ч. 3 ст. 291 КУпАП та, відповідно, строк пред`явлення до виконання встановлено до 06.03.2025.

При цьому, суд першої інстанції встановив, що 09.03.2025 позивачем було сплачено штраф згідно постанови серії АВ №00004285 від 22.01.2025 в розмірі 8500,00 грн, а також, згідно постанови серії АВ №00004285 від 22.01.2025 в розмірі 8500,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 09.03.2025.

Отже, штрафи було сплачено з порушення п`ятнадцятиденного строку з дня вручення позивачу постанов про накладення штрафу встановленого ч. 1 ст. 307 КАС України.

При цьому, досліджуючи обставини даної справи, суд першої інстанції встановив, що 27.02.2025 Державною службою України з безпеки на транспорті було скеровано до Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) для примусового виконання постанову серії АВ №00004285 від 22.01.2025 та постанови серії АВ №00004334 від 23.01.2025, однак Житомирським відділом державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) розглянуто заяву та повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання, у зв`язку з подачею не за підвідомчістю виконання рішення.

В свою чергу, повторне пред`явлення до виконання виконавчого документа здійснено з дотриманням строків, визначених чинним законодавством, оскільки 27.03.2025 Державною службою України з безпеки на транспорті було повторно скеровано заяву до Коростишівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про примусове виконання постанови серії АВ №00004285 від 22.01.2025 та постанови серії АВ №00004334 від 23.01.2025.

Отже, у зв`язку із тим, що штрафи не були сплачені у строк встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, суд вказав, що постанова серії АВ №00004285 від 22.01.2025 та постанова серії АВ №00004334 від 23.01.2025 були скеровані для примусового виконання Коростишівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) для стягнення з позивача штрафу в подвійному розмірі.

Таким чином, враховуючи вищезазначені норми діючого законодавства, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірні постанови державного виконавця від 09.04.2025 про відкриття ВП №77755480 та №77755480 є правомірними та складеними із дотриманням вищевказаних вимог Закону №1404-VIII та КУпАП, що свідчить про відсутність підстав для їх скасування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону №1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

1-1) судові накази;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

3) виконавчих написів нотаріусів;

4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) рішень інших державних органів, рішень (актів) Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;

8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;

9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень;

10) рішень Органу суспільного нагляду за аудиторською діяльністю або Аудиторської палати України, які законом визнані виконавчими документами;

11) рішень Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення про застосування заходів реагування у вигляді штрафу.

Згідно із вимогами п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Статтею 298 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП) встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Згідно з положеннями статті 299 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.

При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 цього Кодексу.

Постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Статтею 289 КУпАП передбачено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до абз. 3 статті 291 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Відповідно до частини 1 статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно вимог статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

З матеріалів справи встановлено, що 22.01.2025 стосовно ОСОБА_1 Державною службою України з безпеки на транспорті винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення (безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серія АВ №00004285, якою за порушення ч.2 ст.132-1 КУпАП накладено штраф в сумі 8500,00 грн.

Також, 23.01.2025 стосовно ОСОБА_1 Державною службою України з безпеки на транспорті винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення (безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серія АВ №00004334, якою за порушення ч.2 ст.132-1 КУпАП накладено штраф в сумі 8500,00 грн..

В даних постановах зазначено, що у разі несплати штрафу у строк встановлений ч.2 ст.300-2 КУпАП в порядку примусового виконання постанов органи державної виконавчої служби з правопорушника стягують штраф у подвійному розмірі - 17 000 грн.

Вказані постанови є чинними та в судовому порядку не оскаржувались, що не заперечується сторонами.

Вказані вище постанови пред`явлено до виконання Коростишівському відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Суд першої інстанції встановив, що постанову серії АВ №00004285 від 22.01.2025 та постанову серії АВ №00004334 від 23.01.2025 було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення №496 та №959 на адресу позивача, що підтверджується наявною в матеріалах справи формою "Ф.103" та отримано позивачем 06.02.2025, що підтверджується формою "Ф.119".

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов висновку, що постанова серії АВ №00004285 від 22.01.2025 та постанова серії АВ №00004334 від 23.01.2025 набрали законної сили 04.02.2025 згідно приписів ч. 3 ст. 291 КУпАП та, відповідно, строк пред`явлення до виконання встановлено до 06.03.2025.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги як підставу для скасування рішення суду першої інстанції апелянт зазначає, що оскільки постанова серії АВ №00004285 від 22.01.2025 та постанова серії АВ №00004334 від 23.01.2025 не були отримані ним в зазначений в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення день (отримані та справлені 09.03.2025), представником позивача направлено адвокатський запит до АТ «Укрпошта» з метою встановлення інформації про обставини вручення поштових відправлень з постановами про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно змісту листа АТ «Укрпошта» від 17.07.2025 адвокату повідомлено, що за усною домовленістю з дружиною адресата, зазначені листи вкладені листоношою 04.02.2025 до поштової скриньки адресата, тобто без вчинення підпису одержувачем. Враховуючи вищезазначене, документально підтвердити факт вручення рекомендованих листів №496 та №959 не надається можливим.

Вказані обставини, на думку апелянта, свідчать про наявність підстав для скасування постанови Коростишівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про відкриття виконавчого провадження від 09.04.2025 щодо виконання постанови серії AB №00004285 від 22 січня 2025 року та постанови Коростишівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про відкриття виконавчого провадження від 09.04.2025 щодо виконання постанови серії АВ №00004334 від 23 січня 2025 року.

Однак, досліджуючи матеріали справи, колегія суддів звертає увагу, що Державною службою з безпеки на транспорті подано до виконавчого органу заяви від 27.03.2025 №2745/3.1.2/15-25 про примусове виконання постанови серії АВ №00004285 від 22.01.2025 (а.с. 64) та заяви від 27.03.2025 №2751/3.1.2/14-25 про примусове виконання постанови серії АВ №00004334 від 23.01.2025 (а.с. 82).

Згідно змісту заяв, представником третьої особи зазначено, що боржником за виконавчим документом частково сплачено по 8500 грн на 33 день та 34 день відповідно від дня набрання законної сили постановами, що суперечить вимогам ст. 300-2 КУпАП.

Згідно долученої копії постанови серії АВ №00004285 від 22.01.2025, постанова набрала законної сили 04.02.2025, строк пред`явлення постанови до виконання до 05.03.2025 (а.с. 66).

Згідно долученої копії постанови серії АВ №00004334 від 23.01.2025, постанова набрала законної сили 04.02.2025, строк пред`явлення постанови до виконання до 06.03.2025 (а.с. 66).

Тобто, надаючи оцінку викладеному, колегія суддів приходить до висновку, що за наявності відмітки про набрання вказаними вище постановами законної сили, державний виконавець не неділений законом повноваженнями перевіряти обставини надсилання позивачеві постанови по справі про адміністративне правопорушення та отримання їх позивачем.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом в постанові від 09.02.2023 у справі №380/16826/21.

Таким чином, вказана апелянтом обставина щодо неотримання копій постанов 04.02.2025, що підтверджується листом АТ «Укрпошта» від 17.07.2025, не може слугувати підставою для скасування оскаржуваних постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 09.04.2025 ВП №77755480 та ВП №77755612, оскільки, як зазначалось судом вище, перевірка обставин щодо отримання копій постанов про адміністративне правопорушення від 22.01.2025 та 23.01.2025 не належить до повноважень державного виконавця.

При цьому в даній справі позивач не оскаржує дії Державної служби України з безпеки на транспорті, щодо направлення постанови до органу виконавчої служби для її примусового виконання без фактичного вручення позивачеві.

Відтак, колегія суддів вважає, що звернення позивача з адміністративним позовом до Коростишівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправними та скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 09.04.2025 ВП №77755480 щодо виконання постанови серії АВ №00004285 від 22.01.2025 та постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 09.04.2025 ВП №77755612 щодо виконання постанови серії АВ №00004334 від 23.01.2025, вказує на обрання ним неналежного способу захисту, що, з урахуванням правового висновку, викладеного в постанові ВП ВС від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин.

Щодо доводів апелянта стосовно пропуску строку звернення до виконавчого органу щодо виконання постанов серії АВ №00004285 від 22.01.2025 та серії АВ №00004334 від 23.01.2025 з моменту набрання ними законної сили 04.02.2025, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає, що 27.02.2025 Державною службою України з безпеки на транспорті було скеровано до Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) для примусового виконання постанову серії АВ №00004285 від 22.01.2025 та постанови серії АВ №00004334 від 23.01.2025, однак Житомирським відділом державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) розглянуто заяву та повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання, у зв`язку з подачею не за підвідомчістю виконання рішення.

27.03.2025 Державною службою України з безпеки на транспорті було повторно скеровано заяву до Коростишівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про примусове виконання постанови серії АВ №00004285 від 22.01.2025 та постанови серії АВ №00004334 від 23.01.2025.

Згідно вимог п. 1 ч. 4 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Разом з тим, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, запроваджено в Україні воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Воєнний стан, який запроваджено в Україні 24 лютого 2022 року, наразі не припинено та не скасовано.

Законом України "Про внесення зміни до розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" № 2129-IX від 15.03.2022 було доповнено розділ XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" пунктом 10-2, в якому, зокрема, містилась норма про те, що визначені цим законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Закон № 2129-IX набрав чинності 26 березня 2022 року.

У постанові від 15 березня 2023 року у справі № 260/2595/22 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив таке:

"Особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10.2 розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого визначені цим законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України "Про виконавче провадження" як спеціальним нормативно-правовим актом, у цьому випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання".

Аналогічні висновки містяться і в постановах Верховного Суду від 3 серпня 2023 року у справі № 420/10415/22, від 9 листопада 2023 року в справі №0440/5997/18, від 19 червня 2024 року в справі № 278/6265/13 від 18 липня 2024 року в справі № 796/198/2018.

Отже, із вищевикладеного можна дійти висновку, якщо закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, припав в період дії воєнного стану в Україні, то визначений Законом України "Про виконавче провадження" строк пред`явлення виконавчого документа до виконання перервався у зв`язку із початком воєнного стану.

Таким чином, оскільки постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому як Кодексом України про адміністративні правопорушення так і іншими законами України, зокрема Законом України «Про виконавче провадження», врахування державним виконавцем чинних законодавчих змін у порядку пред`явлення виконавчого документа до виконання, переривання та встановлення строків звернення виконавчого документа до виконання є обґрунтованим, у зв`язку з чим оскаржувані постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 09.04.2025 ВП №77755480 щодо виконання постанови серії АВ №00004285 від 22.01.2025 та постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 09.04.2025 ВП №77755612 щодо виконання постанови серії АВ №00004334 від 23.01.2025 є правомірними та скасуванню з вказаних апелянтом підстав пропуску строку звернення до примусового виконання не підлягають.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про суперечливість доводів апелянта, якими він обґрунтовує апеляційну скаргу. Зокрема, одним з доводів та наданих позивачем доказів є те, що постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АВ №00004285 від 22.01.2025 та серії АВ №00004334 від 23.01.2025 ним не отримані, а тому на момент звернення до примусового виконання законної сили не набрали. Водночас, іншим доводом апеляційної скарги є те, що оскільки вказані постанови набрали законної сили 03.02.2025 та 04.02.2025, третьою особою пропущено строк звернення до виконавчого органу з заявою про примусове виконання виконавчого документу.

Вказане, на думку суду свідчить про непослідовність апелянта щодо викладених ним доводів та аргументів.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Смілянець Е. С.