Справа № 140/7344/25
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року ЛуцькСправа № 140/7344/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лозовського О.А.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Казкова оселя» до Департаменту містобудування, земельних ресурсів та реклами Виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Казкова оселя» (далі ТзОВ «Казкова оселя», позивач) звернулось в суд з позовом до Департаменту містобудування, земельних ресурсів та реклами Виконавчого комітету Луцької міської ради (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення №A098949566 від 17.04.2024 про відмову у видачі містобудівних умов та обмежень (реєстраційний номер документу в ЄДЕССБ: MU01:1203-2751-0733-8176); зобов`язання видати містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки :22:123:0069 на об`єкт будівництва «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків з підземними паркінгами, вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та знесенням будівлі трансформаторної підстанції (Б-1) в місті Луцьку, вулиця Метельницького архітектора» з наступними обмеженнями щодо забудови: гранична висота будівлі/споруди 63 м, відсоток забудови 30%, показник щільності населення до 860 людей на гектар, відстані від червоних ліній до будинку 3 м; встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у формі надання звіту про виконання рішення суду протягом 10 днів з моменту набрання ним законної сили.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Департаменту містобудування, земельних ресурсів та реклами Виконавчого комітету Луцької міської ради №А908104454 від 12.03.2025 позивачу відмовлено у видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки :22:123:0069 на об`єкт будівництва «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків з підземними паркінгами, вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та знесенням будівлі трансформаторної підстанції (Б-1) в м. Луцьку, вул. Метельницького архітектора відповідно до частини 4 статті 29 закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» з підстав невідповідності намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

В подальшому рішенням відповідача №A098949566 від 17.04.2025 ТзОВ «Казкова оселя» повторно відмовлено у видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки :22:123:0069 відповідно до частини 4 статті 29 закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» з підстав невідповідності намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні. В примітці оскаржуваного рішення вказано: «Відповідно до Генерального плану міста Луцька (зі змінами), затвердженого рішенням міської ради від 23.02.2022 №26/49, вказана земельна ділянка знаходиться на існуючій території складів та баз з стратегічною перспективою для багатоквартирної житлової забудови (за умови розроблення та затвердження детального плану території) Згідно з рішенням міської ради «Про розроблення проектів детальних планів території Луцької міської територіальної громади» від 22.07.2020 №88/2 містобудівні умови та обмеження надаються на багатоквартирні житлові будинки (три і більше поверхів) та будівлі громадського та комерційного призначення площею більше 1000 м. кв. на основі проектів детальних планів території. Тому відповідно до рішення Луцької міської ради «Про надання дозволу на коригування проекту детального плану території в межах вулиць Дубнівської, Глушець та Архітектора Метельницького у місті Луцьку» від 05.06.2018№42/85 містобудівні умови та обмеження нададуться після затвердженого вищезазначеного детального плану території.»

Рішення Департаменту містобудування, земельних ресурсів та реклами Виконавчого комітету Луцької міської ради №A098949566 від 17.04.2025 позивач ТзОВ «Казкова оселя» вважає необґрунтованим та протиправним.

Зокрема, позивач вказує, що згідно діючого Генерального плану міста Луцька земельна ділянка кадастровий номер :22:123:0069 знаходиться у зоні «територія багатоквартирної житлової забудови», що відповідає територіям багатоквартирної житлової забудови з підземними паркінгами, вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення. Таке функціональне призначення є сумісним з намірами забудови. Цільове призначення земельної ділянки, визначене відповідно до витягу з Державного земельного кадастру «для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури» також відповідає положенням Генерального плану, положенням ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», а також ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення». Згідно з наміром забудови «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків з підземними паркінгами, вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та знесенням будівлі трансформаторнної підстанції (Б-1) в м. Луцьку, вул. Метельницького архітектора», гранична висота будівель - 63 метри, відсоток забудови земельної ділянки становить 30 %, показник щільності населення до 860 людей на гектар, а відстань від червоних ліній до житлового будинку 3 м. Відтак вважає, що наміри забудови «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків з підземними паркінгами, вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та знесенням будівлі трансформаторнної підстанції (Б-1) в м. Луцьку, вул. Метельницького архітектора» відповідають наявній містобудівній документації на місцевому рівні, а також умовам використання земельної ділянки за цільовим призначенням.

Також звертає увагу, що розміщення земельної ділянки в межах населеного пункту чи за його межами жодним чином не може бути підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень. Основним і вирішальним фактом для видачі містобудівних умов і обмежень є наявність містобудівної документації на місцевому рівні та відповідність намірів забудови містобудівній документації, що, на думку позивача, дотримано ТзОВ «Казкова оселя».

Крім того, вказує, що генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації населеного пункту на місцевому рівні. На його основі та відповідно до генерального плану розробляються інші види містобудівної документації на місцевому рівні, зокрема, й детальний план території. Відтак, відповідність намірів забудови містобудівній документації на місцевому рівні, під час прийняття рішення про надання або відмову у наданні містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, уповноважений орган визначає, виходячи саме із генерального плану. Таким чином, відсутність розробленого та затвердженого детального плану території (ДПТ), за наявності чинного генерального плану, не є підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень чи їх скасування.

Позивач вважає спірне рішення №A098949566 від 17.04.2024 про відмову у видачі містобудівних умов та обмежень (реєстраційний номер документу в ЄДЕССБ: MU01:1203-2751-0733-8176) протиправним та просить його скасувати.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 14.07.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що згідно чинного законодавства підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є: виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах що посвідчують право власності па об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці; невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Вказав, що чинний Генеральний план м. Луцька затверджений рішенням Луцької міської ради від 23.02.2022 №26/49 «Про затвердження містобудівної документації проект «м. Луцьк. Внесення змін до генерального плану». Пунктом 3 вказаного рішення передбачено, що містобудівна документація з планування території міста Луцька, розроблена та затверджена до набрання чинності цим рішенням діє в частині, що не суперечить Генеральному плану міста Луцька зі змінами відповідно до проекту «м. Луцьк. Внесення змін до генерального плану».

При винесенні рішення про відмову ТзОВ «Казкова оселя» у наданні містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки з кадастровим номером :22:123:0069, департаментом містобудування, земельних ресурсів та реклами враховано, що відповідно до чинного Генерального плану м. Луцька, земельна ділянка з кадастровим номером :22:123:0069, яка належить Позивачу, знаходиться в зоні багатоквартирної забудови (4.35) та території закладу загальної середньої освіти (3.1). Разом з тим, ТзОВ «Казкова оселя» звернулось із заявою для отримання містобудівних умов на «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків з підземними паркінгами, вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та знесенням будівлі трансформаторнної підстанції (Б-1) в м. Луцьку, вул. Метельницького архітектора».

Таким чином, невідповідність намірів забудови містобудівній документації полягає у тому, що передбачається будівництво не просто багатоквартирних будинків, як передбачено містобудівною документацією, а разом із вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення. Крім того, не передбачено проектування закладу середньої освіти, як про це зазначено у Генеральному плані м. Луцька.

Крім того, рішенням Луцької міської ради від 22.07.2020 №88/2 «Про розроблення проектів детальних планів територій на території Луцької міської територіальної громади» зобов`язано управління містобудування та архітектури видавати містобудівні умови та обмеження на будівництво багатоквартирних житлових будинків (три і більше поверхів) та будівель громадського та комерційного призначення площею більше 1000 м.кв. лише у відповідності та на основі проектів детальних планів територій. Разом з тим, на зазначеній території відповідний детальний план території не затверджений.

Також зазначає що проект містобудівної документації «проект коригування детального плану територій в межах вулиць Дубнівської, Глушець, Архітектора Метельницького у місті Луцьку» розроблявся та був винесений на розгляд архітектурно-містобудівної ради, однак не був підтриманий в тому вигляді, який був поданий. Доопрацьований проект детального плану згідно зауважень в Луцьку міську раду не надходило.

Вказує, що ТзОВ «Казкова оселя» було надано витяг з містобудівної документації про наявні обмеження у використанні території для містобудівних потреб від 30.03.2025 №1.1-45/104/2025, де передбачено розроблення та затвердження детального плану території до надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки з кадастровим номером :22:123:0069.

Щодо виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці відповідач зазначає, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25.10.2023 у справі №140/11950/23, яке набуло законної сили 16.12.2024, яким встановлено незаконність переведення цільового призначення земельної ділянки з « 03.10 для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку)» на « 02.10 для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово- розважальної та ринкової інфраструктури», позов заступника керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Луцької міської ради до державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 про визнання дії та бездіяльності протиправними. Однак, з метою ухилитись від виконання вищевказаного рішення суду, земельну ділянку з кадастровим номером :22:123:0047, площею 1,14 га було об`єднано з земельною ділянкою з кадастровим номером :22:123:0009, площею 0,8 га, у результаті чого утворилась нова земельна ділянка з кадастровим номером :22:123:0066, площею 1,94 га. Після цього, позивачем неодноразово здійснювався поділ та об`єднання земельних ділянок, які щоразу отримували інші кадастрові номера, і на цей час актуальна земельна ділянка на вул. Архітектора Метельницького в м. Луцьку з кадастровим номером :22:123:0069, площею 1,94 га.

З врахуванням наведеного вище, представник відповідача просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

У відповіді на відзив представник позивача не погодився із викладеними у відзиві на позовну заяву запереченнями відповідача.

Зокрема, щодо невідповідностей намірів забудови, а саме, що спірна земельна ділянка знаходиться в зоні багатоквартирної забудови та території закладу загальної середньої освіти, позивач зазначає, що згідно Витягу з містобудівної документації та наявні обмеження у використанні території для містобудівних потреб вказано, що земельна ділянка знаходиться на існуючій території складів та баз з стратегічною перспективою для багатоквартирної житлової забудови. Відповідно до містобудівної документації земельна ділянка :22:123:0069 не знаходиться в зоні та/чи території закладу загальної освіти. Зазначене твердження відповідача є вигаданим і таким, що не відповідає дійсності. У фрагменті генерального плану м. Луцька, який є додатком до Витягу синім кольором виділено межі належної ТзОВ «Казкова оселя» ділянки, згідно умовних позначень дана ділянка відноситься до території багатоквартирної житлової забудови (вище 17 поверхів).

Щодо твердження відповідача про те, що в зоні багатоквартирної забудови можна будувати лише багатоквартирні будинки без вбудованих приміщень громадського призначення позивач зазначає, що відповідно до діючих норм об`єкти будівництва класифікуються відповідно до переважаючої функції, тобто житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадського призначення, якщо площа житла становить більшу частину будівлі класифікується як багатоквартирний житловий будинок. Більше того, відповідно до Класифікатора будівель і споруд (НК 018:2023), затвердженого Наказом Міністерства економіки України 16.05.2023 №3573, на стр.5 абз.2 міститься визначення житлових будинків, а саме: житлові будинки (будинки) - це споруди не менше половини загальної площі яких використовується для житлових потреб. На стр.6 абз. 1, будівлі класифікуються переважно за їх функціональним призначенням. Будівлі, що використовуються або запроектовані для декількох призначень (поєднання житлових приміщень, магазинів та бібліотеки) повинні бути ідентифіковані за однією класифікаційною ознакою відповідно до головного призначення.

На спростування твердження відповідача у частині відсутності детального плану території позивач вказує, що Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено вичерпний перелік підстав для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень і серед них немає такої підстави, як відсутність детального плану території та/або зонінгу. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у Постанові від 21.11.2019 по справі №1840/3059/18 щодо визнання протиправними та скасування містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкту будівництва, прийшов до висновків: «Системний аналіз правових норм дає підстави для висновку про те, що генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації населеного пункту на місцевому рівні. На його основі та відповідно до генерального плану розробляються інші види містобудівної документації на місцевому рівні, зокрема, й детальний план території. Відтак, відповідність намірів забудови містобудівній документації на місцевому рівні, під час прийняття рішення про надання або відмову у наданні містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, уповноважений орган визначає, виходячи саме із генерального плану. Таким чином, відсутність розробленого та затвердженого детального плану території (ДПТ), за наявності чинного генерального плану, не є підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень чи їх скасування».

Щодо невжиття позивачем заходів до виготовлення такого плану території, вказує, що відповідно до листа від 09.08.2022 № 1.1.-16/3058/2022 виконавчий комітет Луцької міської ради повідомив наступне: «у відповідь на відповідне звернення, що Проект рішення «Про погодження коригування проекту детального плану територій в межах вулиць Дубнівської, Глушець та Архітектора Метельницького у місті Луцьку» підготовлений та буде винесено на чергове засідання сесії Луцької міської ради. Отже на той час усі зауваження щодо детального плану територій були усунуті та відповідні структурні підрозділи виконавчого комітету вважали за можливе його погодити. Відтак з вини саме відповідача дане питання не розглядалось на сесії міської ради. Тобто позивач виконав від себе всі дії, які вимагав відповідач для виготовлення детального плану територій саме для того, аби як добросовісний власник земельної ділянки можна було б її використовувати за цільовим призначенням, тобто для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури, категорії земель - землі житлової та громадської забудови. Отже вимога щодо детального плану території є не лише незаконною, але й невиконуваною саме з вини відповідача, який від 2022 року зазначене питання не виніс на розгляду сесії міської ради.

Щодо надання недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, позивач зазначає, що рішення у справі №140/11950/23 виконано у повній мірі, що підтверджується заявою Дежгеокадастру у Волинській області з додатками.

Крім того, вказує, що питання законності зміни цільового призначення новоутвореної земельної ділянки з кадастровим номером :22:123:0069 не є предметом судового розгляду, не скасовувалось, а відтак є законним.

Просив адміністративний позов задовольнити.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав ТзОВ «Казкова оселя» є власником земельної ділянки площею 1,94 га (кадастровий номер :22:123:0069) (а. с. 9).

28.02.2025 ТзОВ «Казкова оселя» звернулось до Департаменту містобудування, земельних ресурсів та реклами Виконавчого комітету Луцької міської ради із заявою щодо видачі містобудівних умов та обмежень на об`єкт «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків з підземними паркінгами, вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та знесенням будівлі трансформаторної підстанції (Б-1) в м. Луцьку, вул. Метельницького архітектора» (а. с. 20-22).

Рішенням Департаменту містобудування, земельних ресурсів та реклами виконавчого комітету Луцької міської ради №А908104454 від 12.03.2025 відповідно до частини 4 статті 29 закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» позивачу відмовлено у видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки :22:123:0069 на об`єкт будівництва «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків з підземними паркінгами, вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та знесенням будівлі трансформаторної підстанції (Б-1) в м. Луцьку, вул. Метельницького архітектора» з підстав невідповідності намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні (а. с. 26).

В подальшому 08.04.2025 позивач повторно звернувся до Департаменту містобудування, земельних ресурсів та реклами Виконавчого комітету Луцької міської ради із заявою щодо видачі містобудівних умов та обмежень на об`єкт «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків з підземними паркінгами, вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та знесенням будівлі трансформаторної підстанції (Б-1) в м. Луцьку, вул. Метельницького архітектора» (а. с. 17-19).

Рішенням Департаменту містобудування, земельних ресурсів та реклами Виконавчого комітету Луцької міської ради №A098949566 від 17.04.2025 ТзОВ «Казкова оселя» повторно відмовлено у видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки :22:123:0069 відповідно до частини 4 статті 29 закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» з підстав невідповідності намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні. В примітці оскаржуваного рішення вказано: «Відповідно до Генерального плану міста Луцька (зі змінами), затвердженого рішенням міської ради від 23.02.2022 №26/49, вказана земельна ділянка знаходиться на існуючій території складів та баз з стратегічною перспективою для багатоквартирної житлової забудови (за умови розроблення та затвердження детального плану території) Згідно з рішенням міської ради «Про розроблення проектів детальних планів території Луцької міської територіальної громади» від 22.07.2020 №88/2 містобудівні умови та обмеження надаються на багатоквартирні житлові будинки (три і більше поверхів) та будівлі громадського та комерційного призначення площею більше 1000 м. кв. на основі проектів детальних планів території. Тому відповідно до рішення Луцької міської ради «Про надання дозволу на коригування проекту детального плану території в межах вулиць Дубнівської, Глушець та Архітектора Метельницького у місті Луцьку» від 05.06.2018№42/85 містобудівні умови та обмеження нададуться після затвердженого вищезазначеного детального плану території». (а. с. 28)

Позивач вважає спірне рішення Департаменту містобудування, земельних ресурсів та реклами Виконавчого комітету Луцької міської ради №A098949566 від 17.04.2025 протиправним та просить адміністративний позов задовольнити.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Спеціальним законом, який встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів є Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI (далі - Закон №3038-VI).

У відповідності до статті 1 Закону №3038-VI містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією; замовник будівництва (далі - замовник) - фізична чи юридична особа, яка має у власності чи користуванні одну чи декілька земельних ділянок або у власності чи управлінні будівлю/споруду і має намір щодо виконання підготовчих та/або будівельних робіт. У разі виконання підготовчих/будівельних робіт щодо багатоквартирного будинку замовником будівництва може бути об`єднання співвласників багатоквартирного будинку або управитель багатоквартирного будинку чи житлово-будівельний (житловий) кооператив, який здійснюватиме утримання такого будинку на підставі рішення (договору) співвласників багатоквартирного будинку.

Положеннями частини другої статті 8 Закону №3038-VI передбачено, що планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.

Частиною першою статті 16 Закону №3038-VI закріплено, що планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження комплексних планів просторового розвитку територій територіальних громад, генеральних планів населених пунктів і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Відповідно до статті 26 Закону №3038-VI забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва (частина 1). Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів (частина 2). Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону (частина 3). Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації (частина 4). Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 3-1) отримання права на виконання підготовчих та будівельних робіт у випадках, визначених цим Законом; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 4-1) державна реєстрація спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва та майбутній об`єкт нерухомості у випадках, визначених законом; 4-2) проведення контрольного геодезичного знімання закінчених будівництвом об`єктів (крім об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)) та здійснення їх технічної інвентаризації (крім об`єктів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування); 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом та прийнятий в експлуатацію у випадках, визначених цим Законом, об`єкт (його складову) (частина 5).

Приписами частини першої статті 29 Закону №3038-VI визначено, що основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що містобудівні умови та обмеження є складовою вихідних даних, отримання яких є необхідною умовою для набуття власниками земельних ділянок або землекористувачами права на забудову земельної ділянки. Містобудівні умови та обмеження визначають комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва, дотримання яких є обов`язковим для всіх суб`єктів містобудівної діяльності.

Згідно частин другої, третьої статті 29 Закону №3038-VI фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва.

Містобудівні умови, обмеження та технічні умови для проектування об`єктів будівництва в рамках здійснення державно-приватного партнерства або реалізації проекту, що здійснюється на умовах концесії, можуть надаватися приватному партнеру, концесіонеру на підставі документа, що засвідчує право користування земельною ділянкою, виданого підприємству, установі, організації, що є балансоутримувачем майна, що передається у концесію, за умови, що така земельна ділянка (або її частина) відповідно до положень договору необхідна для здійснення державно-приватного партнерства або реалізації проекту, що здійснюється на умовах концесії.

Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника (із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки), до якої додаються:

1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію - у разі, якщо речове право на земельну ділянку не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

2) копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці - у разі, якщо право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації);

3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000.

У випадках, визначених частиною четвертою статті 34 цього Закону та частиною першою статті 12-1 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», кадастровий номер земельної ділянки зазначається у заяві за його наявності, а копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію додається до заяви за наявності. Інформацію про речове право на земельну ділянку, право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, відомості з Державного земельного кадастру уповноважені органи містобудування та архітектури отримують відповідно до частини восьмої статті 9 Закону України «Про адміністративні послуги».

Для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовник також додає містобудівний розрахунок, що визначає інвестиційні наміри замовника, який складається у довільній формі з доступною та стислою інформацією про основні параметри об`єкта будівництва.

Цей перелік документів для надання містобудівних умов та обмежень є вичерпним.

Витяг з містобудівного кадастру для формування містобудівних умов та обмежень до документів замовника додає служба містобудівного кадастру (у разі її утворення). Перелік об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.

З наведеного слідує, що стаття 29 Закону №3038-VI містить вичерпний перелік документів, які замовник повинен подати разом із заявою. На підставі цих документів уповноважений орган встановлює відповідність намірів щодо забудови земельної ділянки містобудівній документації на місцевому рівні.

При цьому, містобудівні умови та обмеження є складовою вихідних даних, отримання яких є необхідною умовою для набуття власниками земельних ділянок або землекористувачами права на забудову земельної ділянки та вони визначають комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва, дотримання яких є обов`язковим для всіх суб`єктів містобудівної діяльності.

Частиною шостою статті 29 Закону №3038-VI встановлено порядок розгляду документів уповноваженим органом. Так, надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову в їх наданні здійснюється відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури протягом 10 робочих днів з дня реєстрації заяви, затверджується наказом такого органу.

Відповідно до частини 4 статті 29 Закону № 3038-VI підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є: 1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень; 2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці; 3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Відмова у наданні містобудівних умов та обмежень з обґрунтуванням підстав такої відмови надається у строк, що не перевищує встановлений строк їх надання.

Як уже встановлено судом, 28.02.2025 та повторно 08.04.2025 позивачем у визначеному законом порядку було подано відповідачу заяву щодо видачі містобудівних умов та обмежень на об`єкт «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків з підземними паркінгами, вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та знесенням будівлі трансформаторної підстанції (Б-1) в м. Луцьку, вул. Метельницького архітектора» (а. с. 17-19, 20-22).

При цьому, щодо не подання позивачем усіх необхідних документів представник відповідача суду не повідомив, а відтак судом визнається належність поданої позивачем заяви з необхідними документами згідно вимог частини 3 статті 29 Закону №3038-VI.

У свою чергу, за результатами розгляду поданої позивачем заяви від 08.04.2025 Департаментом містобудування, земельних ресурсів та реклами Виконавчого комітету Луцької міської ради прийнято оскаржуване у даній справі рішення №A098949566 від 17.04.2025, яким ТзОВ «Казкова оселя» відмовлено у видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки :22:123:0069 відповідно до частини 4 статті 29 закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» з підстав невідповідності намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

В примітці оскаржуваного рішення вказано: «Відповідно до Генерального плану міста Луцька (зі змінами), затвердженого рішенням міської ради від 23.02.2022 №26/49, вказана земельна ділянка знаходиться на існуючій території складів та баз з стратегічною перспективою для багатоквартирної житлової забудови (за умови розроблення та затвердження детального плану території) Згідно з рішенням міської ради «Про розроблення проектів детальних планів території Луцької міської територіальної громади» від 22.07.2020 №88/2 містобудівні умови та обмеження надаються на багатоквартирні житлові будинки (три і більше поверхів) та будівлі громадського та комерційного призначення площею більше 1000 м. кв. на основі проектів детальних планів території. Тому відповідно до рішення Луцької міської ради «Про надання дозволу на коригування проекту детального плану території в межах вулиць Дубнівської, Глушець та Архітектора Метельницького у місті Луцьку» від 05.06.2018№42/85 містобудівні умови та обмеження нададуться після затвердженого вищезазначеного детального плану території» (а. с. 28)

Суд зазначає, що згідно частини 2 статті 5 Закону №3038-VI вимоги містобудівної документації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування.

Частиною першою статті 16 Закону №3038-VI визначено, що планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження комплексних планів просторового розвитку територій територіальних громад, генеральних планів населених пунктів і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Згідно статті 16-1 Закону №3038-VI комплексний план просторового розвитку території територіальної громади (далі - комплексний план) розробляється на всю територію територіальної громади.

Комплексний план включає планувальні рішення щодо перспективного використання всієї території територіальної громади, а також:

- генеральний план населеного пункту - адміністративного центру територіальної громади;

- генеральні плани населених пунктів та детальні плани території у межах території територіальної громади, затверджені до прийняття комплексного плану, які відповідно до цієї статті визнані такими, що відповідають вимогам законодавства, узгоджуються з планувальними рішеннями комплексного плану і підлягають включенню до нього;

- генеральні плани населених пунктів у межах території територіальної громади, необхідність розроблення яких встановлена рішенням про затвердження комплексного плану (включаються до складу комплексного плану одночасно з їх затвердженням);

- планувальні рішення генеральних планів інших населених пунктів та детальних планів територій у межах території територіальної громади в обсязі, визначеному Кабінетом Міністрів України;

- детальні плани території у межах території територіальної громади (включаються до складу комплексного плану одночасно з їх затвердженням);

- межі функціональних зон усієї території територіальної громади з вимогами до забудови та ландшафтної організації таких зон (плани зонування територій населених пунктів у межах території територіальної громади розробляються у складі генеральних планів та включаються до складу комплексного плану одночасно із затвердженням відповідних генеральних планів);

- історико-архітектурні опорні плани історичних ареалів населених пунктів, внесених до Списку історичних населених місць України (включаються до складу комплексного плану як невід`ємні складові генеральних планів відповідних населених пунктів).

Генеральні плани населених пунктів у межах території територіальної громади деталізують положення комплексного плану та є його невід`ємними складовими. Детальні плани території у межах території територіальної громади деталізують положення генеральних планів населених пунктів, а щодо територій, на які відповідно до цього Закону генеральні плани не розробляються, - комплексного плану. Детальні плани території одночасно з їх затвердженням стають невід`ємними складовими комплексного плану та/або генерального плану населеного пункту.

Згідно статті 17 Закону №3038-VI генеральний план населеного пункту є одночасно видом містобудівної документації на місцевому рівні та документацією із землеустрою і призначений для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Відповідно до статті 19 Закону №3038-VI детальний план території деталізує положення генерального плану населеного пункту або комплексного плану та визначає планувальну організацію і розвиток частини території населеного пункту або території за його межами без зміни функціонального призначення цієї території.

Детальний план території розробляється за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради з метою визначення планувальної організації, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території, призначених для комплексної забудови чи реконструкції, та підлягає стратегічній екологічній оцінці.

Детальні плани територій одночасно з їх затвердженням стають невід`ємними складовими генерального плану населеного пункту та/або комплексного плану.

Склад, зміст, механізм розроблення, оновлення, внесення змін та затвердження містобудівної документації на місцевому рівні: комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади, генерального плану населеного пункту, детального плану території, а також склад, зміст та порядок розроблення історико-архітектурного опорного плану населеного пункту визначає Порядок розроблення, оновлення, внесення змін та затвердження містобудівної документації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.09.2021 №926 (далі - Порядок №926).

Згідно пункту 31 Порядку №926 послідовність розроблення та площі територій, для яких розробляються детальні плани територій, визначає відповідний уповноважений орган містобудування та архітектури, а затверджує сільська, селищна, міська рада відповідно до генерального плану населеного пункту або, якщо територія розташована за межами населеного пункту чи у населеному пункті, для якого не розроблено генеральний план населеного пункту, - відповідно до комплексного плану.

Відповідно до пункту 32 Порядку №926 підставами для прийняття рішення щодо розроблення або внесення змін до детального плану території є:

1) визначення необхідності розроблення детального плану територій у комплексному плані, генеральному плані населеного пункту;

2) реалізація затверджених відповідною сільською, селищною, міською радою програм розроблення містобудівної документації;

3) звернення Кабінету Міністрів України, обласної, районної держадміністрації щодо виникнення державної необхідності розміщення об`єктів державного, регіонального значення;

4) виникнення необхідності розміщення об`єктів, що забезпечують громадські інтереси;

5) необхідність узгодження положень раніше затверджених детальних планів територій з комплексним планом, генеральним планом населеного пункту, дія яких поширюється на територію, на яку поширюється дія детального плану території;

6) необхідність вирішення екологічних та інженерних питань;

7) необхідність реалізації інвестиційних програм і проектів;

8) результати містобудівного моніторингу виконання детального плану території, які містять пропозиції щодо внесення змін до відповідного детального плану території;

9) необхідність формування нових земельних ділянок.

Тобто рішення щодо розроблення детального плану території має прийматися за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначено пунктом 32 Порядку №926. Дані обставини свідчать про те, що детального плану території може бути і не розроблено, оскільки рішення про це приймає відповідна сільська, селищна, міська рада за наявності відповідних у неї підстав.

Згідно статті 26 Закону №3038-VI забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва.

Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів.

Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону.

Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи;

3) затвердження проектної документації;

3-1) отримання права на виконання підготовчих та будівельних робіт у випадках, визначених цим Законом;

4) виконання підготовчих та будівельних робіт;

4-1) державна реєстрація спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва та майбутній об`єкт нерухомості у випадках, визначених законом;

4-2) проведення контрольного геодезичного знімання закінчених будівництвом об`єктів (крім об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)) та здійснення їх технічної інвентаризації (крім об`єктів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування);

5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів;

6) державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом та прийнятий в експлуатацію у випадках, визначених цим Законом, об`єкт (його складову).

Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка з кадастровим номером :22:123:0069 має цільове призначення 02.10. для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури.

Тобто, цільове призначення земельної ділянки відповідає класу будівлі «багатоквартирні житлові будинки з підземними паркінгами, вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення».

Оскільки нормами Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що генеральний план населеного пункту це одночасно містобудівна документація на місцевому рівні та землевпорядна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту, а згідно діючого Генерального плану міста Луцька, який затверджений рішенням Луцької міської ради від 23.02.2022 №26/49 земельна ділянка кадастровий номер :22:123:0069 знаходиться у зоні «територія багатоквартирної житлової забудови», що відповідає територіям багатоквартирної житлової забудови з підземними паркінгами, вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення, відтак функціональне призначення спірної земельної ділянки є сумісним з намірами забудови ТзОВ «Казкова оселя».

З огляду на що суд вважає безпідставним твердження відповідача про те, що земельна ділянка кадастровий номер :22:123:0069 знаходиться в зоні багатоквартирної забудови та території закладу загальної середньої освіти, оскільки згідно Витягу з містобудівної документації та наявні обмеження у використанні території для містобудівних потреб вказано, що земельна ділянка знаходиться на існуючій території складів та баз з стратегічною перспективою для багатоквартирної житлової забудови.

При цьому, цільове призначення земельної ділянки кадастровий номер :22:123:0069 визначене відповідно до витягу з Державного земельного кадастру, - «для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури» (а. с. 10-16), що відповідає положенням Генерального плану, положенням ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення».

Згідно з наміром забудови «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків з підземними паркінгами, вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та знесенням будівлі трансформаторнної підстанції (Б-1) в м. Луцьку, вул. Метельницького архітектора», гранична висота будівель - 63 метри, відсоток забудови земельної ділянки становить 30 %, показник щільності населення до 860 людей на гектар, а відстань від червоних ліній до житлового будинку 3 м.

Відтак, на думку суду, наміри забудови «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків з підземними паркінгами, вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та знесенням будівлі трансформаторнної підстанції (Б-1) в м. Луцьку, вул. Метельницького архітектора» відповідають наявній містобудівній документації на місцевому рівні, а також умовам використання земельної ділянки за цільовим призначенням.

При цьому, суд зауважує, що розміщення земельної ділянки в межах населеного пункту чи за його межами жодним чином не може бути підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень, оскільки така відмова не передбачена частиною четвертою статті 29 Закону №3038-VI, а основним і вирішальним фактом для видачі містобудівних умов і обмежень є наявність містобудівної документації на місцевому рівні та відповідність намірів забудови містобудівній документації.

Як зазначено судом вище, детальний план територій - документ, що деталізує положення існуючого генерального плану населеного пункту або існуючого комплексного плану та визначає планувальну організацію і розвиток частини території населеного пункту або території за його межами без зміни функціонального призначення цієї території в розумінні статті 19 Закону №3038-VI.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення органом влади конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Відтак, невиконання органом влади законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Суд вважає, що відсутність у ТзОВ «Казкова оселя» розробленого та затвердженого у встановленому порядку детального плану територій не може бути легітимною підставою для відмови позивачеві у видачі містобудівних умов та обмежень з мотивів, визначених пунктом третім частини четвертої статті 29 Закону №3038-VI, оскільки в такому рішенні обов`язково повинно бути зазначено конкретну невідповідність таких намірів забудови вимогам існуючого містобудівної документації на місцевому рівні.

Так, здійснюючи аналіз норми, визначеної пунктом третім частини четвертої статті 29 Закону №3038-VI, суд звертає увагу сторін на те, що невідповідність - означає неузгодженість або нерівність порівнюваних даних, величин. В даному ж випадку, за змістом оскаржуваного рішення, одна з даних (вимоги містобудівної документації на місцевому рівні у вигляді детального плану територій) відсутня, що виключає можливість порівняння таких даних з намірами забудови в об`єктивній дійсності. Не навів такої невідповідності і сам суб`єкт владних повноважень у своєму рішенні.

Не містить оскаржуване рішення також і вказівок на невідповідність намірів забудови вимогам існуючої містобудівної документації на місцевому рівні у формі інших документів, які могли би бути доповнені та деталізовані детальним планом території, який на разі, відсутній.

Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», встановлено вичерпний перелік підстав для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень і серед них немає такої підстави, як відсутність детального плану території та/або зонінгу.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у Постанові від 21.11.2019 виснував, що системний аналіз правових норм дає підстави для висновку про те, що генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації населеного пункту на місцевому рівні. На його основі та відповідно до генерального плану розробляються інші види містобудівної документації на місцевому рівні, зокрема, й детальний план території.

Відтак, відповідність намірів забудови містобудівній документації на місцевому рівні, під час прийняття рішення про надання або відмову у наданні містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, уповноважений орган визначає, виходячи саме із генерального плану.

Таким чином, відсутність розробленого та затвердженого детального плану території (ДПТ), за наявності чинного генерального плану, не є підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень чи їх скасування, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №803/1231/17, від 11.07.2019 у справі №369/9003/16-а.

При розгляді даної справи просимо суд врахувати правовий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у справі № № 522/6069/14-а від 09.06.2019 та в постанові Верховного Суду від 11.08.2021 у справі №826/5804/18, де суд зазначив, що в органу місцевого самоврядування відсутні правові підставі відмовляти в видачі містобудівних умов та обмежень з будь яких інших підстав, які не передбачені статтею 29 Закону №3038-VI, а разі якщо такі підстави є, надати суду відповіді докази. У такому випадку у спеціально уповноваженого органу містобудування та архітектури виникає обов`язок видати заявнику містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки.

У постанові від 16.05.2023 у справі №640/4844/22 Верховний Суд зазначив, що ключове значення для перевірки відповідності намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні має саме цільове призначення земельної ділянки, а не функціональне призначення територій, наведене у Генеральному плані, яким визначається планувальна довгострокова стратегія розвитку міста. Відмова у видачі МУО з підстав невідповідності намірів забудови функціональному призначенню територій, якщо такі наміри відповідають цільовому призначенню землі є незаконною.

Поряд з цим, вирішуючи спір, суд також враховує те, що згідно з положеннями статті 5 Земельного кодексу України земельне законодавство базується на принципах невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом; забезпечення гарантій прав на землю, тощо.

У статтях 92 та 95 Земельного кодексу України містяться приписи про те, що право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право, зокрема, споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.

Згідно з положеннями частини 5 статті 415 Цивільного кодексу України землекористувач зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення.

Отже, аналізуючи наведене, суд зазначає, що обов`язковою умовою користування земельною ділянкою є її використання за цільовим призначенням, а втручання в таке користування, забороняється.

Суд зазначає, що критерій обґрунтованості рішення або дії вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставини, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Суд звертає увагу, що відповідач здійснює (здійснював) свою діяльність як орган влади, а отже його діяльність має характеризуватись певною послідовністю та передбачуваністю, що зокрема слідує з принципу належного урядування.

При цьому суд нагадує, що зміст принципу належного урядування передбачає, що державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб, у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права; потреба виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків; ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися коштом осіб, яких вони стосуються (Рішення ЄСПЛ у Справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04), прийняте 20.10.2011 (набуло статусу остаточного 20.01.2012).

Належне урядування, зобов`язує державу діяти послідовно і заперечує будь-який інструмент, суть якого полягає в тому даю однією рукою, а іншою забираю.

Відтак, обраний Департаментом містобудування, земельних ресурсів та реклами Виконавчого комітету Луцької міської ради підхід до розгляду заяви позивача щодо видачі містобудівних умов та обмежень суперечить принципу належного урядування та в цілому верховенства права, однієї з чеснот якого є послідовність та прогнозованість.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини 1 статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Частиною 4 статті 373 Цивільного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Згідно зі статтею 375 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії» постановлено, що статтю 1 Першого протоколу до Конвенції можна застосовувати для захисту правомірних очікувань щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною права власності. Правомірні очікування виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для дотримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати так.

Враховуючи встановлені судом обставини, з огляду на описані позиції Верховного Суду, у цій справі суд приходить до висновку, що не видача містобудівних умов та обмежень забудови цієї земельної ділянки за заявою позивача і є саме такими обмеженнями, які перешкоджають позивачу реалізувати право на будівництво.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною другою статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірність відмови позивачу у видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, натомість останнім доведено суду її протиправність, а тому, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, щодо обраного позивачем способу захисту суд окремо зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 1 статті 2 КАС України).

Конституційний Суд України в рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення у правах.

Роль суду в правовій державі, окрім іншого, полягає в забезпеченню правового порядку та правової визначеності. Суд не може використовуватись як механізм розбалансування правовідносин, його діяльність має відповідати вимогам справедливості та враховувати наслідки реалізації його рішень.

У даній справі, прийняття рішення про відповідність чи невідповідність пакету документів для видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки державним будівельним нормам, стандартам і правилам відноситься до дискреційних повноважень відповідача. А тому, при прийнятті рішення про відмову у видачі позивачу містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки Департаменту містобудування, земельних ресурсів та реклами Виконавчого комітету Луцької міської ради належало перевірити відповідність чи невідповідність пакету документів для видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки державним будівельним нормам, стандартам і правилам, тобто такий обсяг дій відноситься до дискреційних повноважень відповідача.

З урахуванням позиції суду про необґрунтованість наведених відповідачем підстав для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, суд у цій справі приходить до висновку про те, що відмова Департаменту містобудування, земельних ресурсів та реклами Виконавчого комітету Луцької міської у видачі містобудівних умов та обмежень у цілому є протиправною.

З огляду на викладене, беручи до уваги вичерпний перелік підстав для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень, визначений статтею 29 Закону №3038-VI, суд вважає оскаржуване рішення відповідача №A098949566 від 17.04.2025 про відмову у видачі містобудівних умов та обмежень таким, що прийняте не у відповідності до частини четвертої статті 29 Закону №3038-VI, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем вірно обрано спосіб захисту свого порушеного права шляхом зобов`язання Департамент містобудування, земельних ресурсів та реклами Виконавчого комітету Луцької міської видати ТзОВ «Казкова оселя» містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки :22:123:0069 на об`єкт будівництва «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків з підземними паркінгами, вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та знесенням будівлі трансформаторної підстанції (Б-1) в місті Луцьку, вулиця Метельницького архітектора» з наступними обмеженнями щодо забудови: гранична висота будівлі/споруди 63 м, відсоток забудови 30%, показник щільності населення до 860 людей на гектар, відстані від червоних ліній до будинку 3 м.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

Крім того, на думку суду, відсутні підстави для встановлення (в порядку частини першої статті 382 КАС України) судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі шляхом зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, як про це просить позивач, оскільки у суду відсутні підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення у цій справі, а примусове виконання рішень суду у даній категорії справ забезпечується органами державної виконавчої служби.

Вирішуючи питання стосовно розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

Частинами першою, третьою статті 139 КАС України установлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір у сумі 3028,00 грн, сплата якого підтверджується платіжною інструкцією №260 від 19.06.2025.

Керуючись статтями 139, 241-246, 255, 257, 260, 262, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Казкова оселя» (43021, Волинська область, місто Луцьк, вулиця В`ячеслава Чорновола, 5а, ) до Департаменту містобудування, земельних ресурсів та реклами Виконавчого комітету Луцької міської ради (вулиця Богдана Хмельницького, 19, місто Луцьк, Волинська область, 43025, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Департаменту містобудування, земельних ресурсів та реклами Виконавчого комітету Луцької міської ради №A098949566 від 17.04.2024 про відмову у видачі містобудівних умов та обмежень (реєстраційний номер документу в ЄДЕССБ: MU01:1203-2751-0733-8176).

Зобов`язати Департамент містобудування, земельних ресурсів та реклами Виконавчого комітету Луцької міської ради видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Казкова оселя» містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки :22:123:0069 на об`єкт будівництва «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків з підземними паркінгами, вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та знесенням будівлі трансформаторної підстанції (Б-1) в місті Луцьку, вулиця Метельницького архітектора» з наступними обмеженнями щодо забудови: гранична висота будівлі/споруди 63 м, відсоток забудови 30%, показник щільності населення до 860 людей на гектар, відстані від червоних ліній до будинку 3 м.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту містобудування, земельних ресурсів та реклами Виконавчого комітету Луцької міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Казкова оселя» судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський