Справа № 320/15064/25
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2025 року справа №320/15064/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту також позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту також відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) від 20.11.2022 (форма НВ-2), складений ВЧ НОМЕР_1 за результатами службового розслідування по факту отримання 15.10.2022 травми сержантом ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ №535 від 22.11.2022 «Про результати службового розслідування по факту отримання 15.10.2022 травми сержантом ОСОБА_1 , виданий ВЧ НОМЕР_1 ;

- зобов`язати відповідача провести повторне службове розслідування за фактом отримання 15.10.2022 позивачем травми під час проходження військової служби та виконання обов`язків за посадою, відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332, з урахуванням висновків суду та скласти за його результатами відповідні акти;

- зобов`язати відповідача видати позивачу нову довідку про обставини травми із урахуванням висновків суду.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач повідомив, що з 12.03.2022 він проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 на посаді командира відділення розвідувального взводу.

Позивач пояснив, що 15.10.2022 о 17:00 год., перебуваючи у розташуванні розвідувального взводу ВЧ НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , пересуваючись у приміщення, послизнувся та впав на підлогу на ліве коліно, після чого 16.10.2022 був доставлений до приймального відділення ВЧ НОМЕР_2 та госпіталізований до травматичного відділення для подальшого лікування. У виписному епікризі від 19.10.2022 було вказано, що «травма, так, пов`язана з проходженням військової служби». 26.03.2024 після проведення медичного огляду ВЛК ВЧ НОМЕР_3 була видана довідка, згідно з якою «захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби». Запис аналогічного характеру міститься у довідці гарнізонної ВЛК №5664 від 13.09.2024.

Однак, у довідці про обставини травми від 09.09.2024 №3628, виданій на підставі наказу від 22.11.2022 №535, зазначено, що травма не пов`язана з проходженням військової служби.

Позивач стверджує, що не був обізнаний з означеним наказом та з проведенням відносно нього службового розслідування та, дізнавшись про проведення такого, не погоджується з його висновками з огляду на порушення процедури розслідування нещасного випадку (відсутність протоколу огляду місця події, епікризу, фотознімків місця події, яка відбулась 15.10.2022, схеми, інших документів, які характеризують місце події, пояснень свідків, які безпосередньо знаходились на місці події), невідповідність зазначеної в акті службового розслідування дати події даті, коли вона фактично сталась. Позивач наголосив на тому, що в акті вказано, що даний випадок стався по причині його власної необережності із зазначенням про порушення статті 13 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, проте ані матеріали службового розслідування, ні наказ №535 не містять жодних посилань на те, яких саме конкретних вимог безпеки мав дотримуватись позивач.

Позивач наполягає на тому, що подія, внаслідок якої він отримав травму, має визнатися пов`язаною із виконанням обов`язків військової служби і мав складатися акт за формою НВ-3.

Позивач зазначив про невідповідність довідки про обставини травми №3628 вимогам Положення №402 та Інструкції №332, а також виписному епікризу №1554/139 від 11.11.2022.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, про відкриття провадження у справі був проінформований шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі в електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд», про що свідчить довідка про доставку електронного листа, сформована програмним забезпеченням «Діловодство спеціалізованого суду».

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з частиною другою статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

у с т а н о в и в:

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.03.2022 позивача з 12.03.2022 призначено командиром відділення розвідувального взводу.

Позивач в адміністративному позові зазначив, що 15.10.2022 о 17:00 год., перебуваючи у розташуванні розвідувального взводу ВЧ НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , пересуваючись у приміщенні, послизнувся та впав на підлогу на ліве коліно, після чого відчув біль.

В рапорті позивача від 16.10.2022 ним надано наступні пояснення: "Я, ОСОБА_1 , 15 жовтня 2022 року о 17:00 год повертався з перекуру, посковзнувся на полу в розташуванні через те, що був у капцях, та невдало впав на підлогу".

Відповідно до екстреного повідомлення від 17.10.2022 №308 про звернення потерпілого від нещасного випадку, складеного ВЧ НОМЕР_2 , позивач, зі слів, травмувався 15.10.2022 у ВЧ НОМЕР_1 , послизнувшись на кафель, впав. Датою встановлення діагнозу та госпіталізації є 16.10.2022.

У виписному епікризі №1554/139 від 11.11.2022 зазначено, що травма, так, пов`язана з проходженням військової служби на підставі статті 81 гр. Н графи розкладу хвороб.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 20.10.2022 №455 призначено службове розслідування з метою уточнення причин та умов, що призвели до травмування старшого оператора розвідувального взводу ВЧ НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_1 .

За результатами проведеного службового розслідування складено акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) від 19.11.2022 (далі по тексту також акт проведення розслідування).

У розділі 3 «Обставини, за яких стався нещасний випадок (аварія)» вказано, що 15.10.2022 о 17:00 год. в розташуванні розвідувального взводу ВЧ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , пересуваючись у приміщенні, позивач послизнувся та впав, після чого відчув біль. Відповідно до екстреного повідомлення про звернення потерпілого від нещасного випадку від 17.10.2022 №308 ОСОБА_1 отримав закритий перелом лівого наколінника зі зміщенням уламків. Гемартроз лівого колінного суглобу. Вказані обставини повністю підтверджуються поясненнями ОСОБА_1 , рапортом начальника медичної служби.

У розділі 4 «Причини нещасного випадку (події)» вказано, що даний випадок стався по причині власної необережності сержанта ОСОБА_1 .

У висновку акта проведення розслідування зазначено, що травма визнана такою, що не пов`язана з проходженням військової служби, оскільки трапилася внаслідок власної необережності.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 22.11.2022 №535 «Про результати службового розслідування за порушення статті 13 Статуту внутрішньої служби ЗСУ на позивача накладено дисциплінарне стягнення, передбачене пунктом а) статті 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ зауваження.

З довідки ВЛК від 26.03.2024 №3910/1, виданої ВЧ НОМЕР_3 , вбачається, що за результатами проведеного медичного огляду ВЛК ВЧ НОМЕР_3 26.03.2024 встановлено віддалені наслідки закритого перелому 15.10.2022; захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби.

Відповідно до довідки гарнізонної військово-лікарської комісії від 13.09.2024 №3664, виданої клінікою амбулаторно-клінічної допомоги Військово-медичного клінічного центру Південного регіону Міністерства оборони України, за результатами проведеного 13.09.2024 медичного огляду ВЛК травма (15.10.2022), так, пов`язана з проходженням військової служби. Довідка командира про обставини травми не надана.

Водночас, з довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 09.09.2024 №3628, виданої ВЧ НОМЕР_1 , вбачається, що отримана позивачем 15.10.2022 травма не пов`язана з проходженням військової служби. Підставою зазначено наказ командира №535 від 22.11.2022.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем наказу від 22.11.2022 №535 та складення акта проведення розслідування, позивач звернувся з даним позовом до суду, з приводу чого суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює та визначає Закон України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі по тексту також - Закон № 2232).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2232 захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно із частинами другою, третьою статті 1 Закону № 2232 військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 2232 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Абзацом 1 частини другої статті 2 Закону №2232 визначено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною чотирнадцятою статті 2 Закону №2232 визначено, що виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Суд зазначає, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Частиною першою статті 24 Закону №2232 визначено, що початком проходження військової служби вважається:

1) день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу;

2) день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації;

3) день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних;

4) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу;

5) день зарахування до списків особового складу військової частини - для громадян України, які проходять службу у військовому резерві за контрактом, зараховані під час такої служби до військового оперативного резерву та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період;

6) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - для громадян України, які зараховані до військового оперативного резерву після їх звільнення з військової служби та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Законом України від 24.03.1999 №548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, який визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

Відповідно до статті 13 Статуту внутрішньої служби ЗСУ військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 № 332, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.12.2021 за № 1667/37289, відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", абзацу десятого пункту 2 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 337, та з метою врегулювання питань, пов`язаних із розслідуванням і веденням обліку нещасних випадків, що сталися з військовослужбовцями Збройних Сил України затверджено Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України (далі по тексту також - Інструкція №332), яка визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту (далі - військові частини).

Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції №332, ця Інструкція поширюється на військові частини та військовослужбовців, крім військовослужбовців, які отримали гостре професійне захворювання (отруєння), поранення, контузію, травму, каліцтво, зникли, померли або загинули внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил.

Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців внаслідок бойових уражень або дій з боку противника є бойовими людськими втратами і обліку як нещасні випадки не підлягають.

Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, але не пов`язані з бойовими ураженнями або діями з боку противника, розслідуються згідно з вимогами цієї Інструкції.

Враховуючи підтверджене документально отримання позивачем як військовослужбовцем травми у військовій частині НОМЕР_1 не внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, у суду наявні підстави вважати застосовними до спірних відносин положення Інструкції №332.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Інструкції №332 розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме: обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання ним обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.

До гострого професійного захворювання належить захворювання, що виникло після одноразового (протягом не більше однієї доби) впливу на військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби шкідливих факторів середовища фізичного, біологічного та хімічного характеру (в тому числі інфекційні, паразитарні, алергійні захворювання).

Причинами гострих професійних отруєнь є шкідливі речовини гостроспрямованої дії.

Згідно з абзацом 1 пункту 8 розділу ІІ Інструкції №332 комісія з розслідування нещасного випадку проводить розслідування протягом п`яти робочих днів з дня її утворення.

Пунктом 14 розділу ІІ Інструкції №332 визначено, що на підставі клопотання комісії наказом командира, який призначив комісію, строк розслідування може бути подовжений понад встановлений пунктом 8 цього розділу, але не більше ніж на 10 днів або на строк, необхідний для проведення медичних досліджень закладом охорони здоров`я, технічної та (або) судово-медичної експертиз (досліджень) та отримання їх висновків.

Відповідно до абзацу 2 пункту 8 розділу ІІ Інструкції №332 комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана:

обстежити місце нещасного випадку, одержати письмові та усні пояснення (провести опитування) свідків і осіб, які причетні до події, та одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо;

з`ясувати обставини та причини, що призвели до нещасного випадку, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам;

визначити вид події, що призвела до нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), причини нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та обладнання, устаткування, машини, механізми, транспортні засоби, експлуатація яких призвела до настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), відповідно до Класифікатора видів подій, причин, обладнання, устаткування, машин, механізмів, транспортних засобів, що призвели до настання нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, який наведений у додатку 3 до цієї Інструкції;

скласти акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-2 наведеною у додатку 4 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-2) та акт про нещасний випадок (зникнення, смерть) під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 наведеною у додатку 5 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-3) у разі, якщо нещасний випадок (смерть) визнаний комісією з розслідування таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, і надати їх командиру військової частини на затвердження. Акти підписуються головою комісії та її членами. У разі незгоди зі змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта за формою НВ-2, як його невід`ємну частину.

До акта додаються письмові пояснення (опитування) свідків, потерпілого, а за потреби також схеми, фотографії, витяги з експлуатаційної документації та інші документи, що характеризують місце події (устаткування, машини, апаратура, територія, будівля тощо), медичний висновок щодо діагнозу потерпілого, наявності в його організмі алкоголю (наркотичних засобів чи токсичних або отруйних речовин).

За приписами пункту 15 розділу ІІ Інструкції №332 комісія з розслідування нещасного випадку має право: отримувати письмові та усні пояснення (провести опитування) свідків та всіх осіб, причетних до нещасного випадку, для з`ясування його обставин та причин; залучати за узгодженням з командиром військової частини до участі в розслідуванні необхідних спеціалістів військової частини та сторонніх організацій.

Пунктами 16, 17 розділу ІІ Інструкції №332 визначено, що командир військової частини, де стався нещасний випадок, забезпечує фотографування місця події, складання ескізів та схем, проведення експертних досліджень.

Командир військової частини протягом двох робочих днів після закінчення розслідування затверджує акти за формами НВ-2 та НВ-3. Матеріали розслідування (затверджені акти за формами НВ-2 та НВ-3 разом з додатками) зберігаються в діловодстві військової частини, а їх завірені копії надаються (надсилаються): безпосередньому командиру для вручення потерпілому, членам його сім`ї чи уповноваженій ними особі; начальнику відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок (органу нагляду за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежного нагляду, контролю безпеки військової служби, контролю безпеки дорожнього руху, санітарно-епідеміологічного нагляду тощо); командирам військових частин, представники яких брали участь у розслідуванні; командиру військової частини, у штаті якої перебуває потерпілий, якщо військовослужбовець був тимчасово відряджений з цієї військової частини.

У разі незгоди потерпілого військовослужбовця, або членів його сім`ї, або особи, яка представляє їх інтереси, з висновками комісії з розслідування вони мають право протягом місяця, починаючи з дати отримання акта за формою НВ-2, подати скаргу старшому командирові або до органу, що здійснює контроль за своєчасним і об`єктивним розслідуванням нещасних випадків, чи звернутися до суду у визначений законом строк.

Відповідно до пункту 18 розділу ІІ Інструкції №332 за результатами розслідування командир військової частини протягом двох робочих днів після затвердження актів за формами НВ-2 та НВ-3 видає наказ, в якому зазначаються: дата, місце та обставини, за яких стався нещасний випадок; військове звання, прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) та дата народження потерпілого військовослужбовця; вид, характер і локалізація поранення, травми, контузії, каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я; коли стався нещасний випадок (під час виконання обов`язків військової служби чи ні); перебував чи ні потерпілий військовослужбовець в стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи токсичних або отруйних речовин; порушення нормативно-правових актів, що спричинили нещасний випадок або були супутніми факторами його настання, посадові особи, які допустили ці порушення; заходи з попередження подібних нещасних випадків у майбутньому.

На підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800 (далі - Положення про військово-лікарську експертизу).

Пунктом 9 розділу ІІ Інструкції №332 визначено, що якщо нещасний випадок визнаний комісією з розслідування таким, що не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, на затвердження командиру військової частини надається тільки акт за формою НВ-2, який зберігається у діловодстві військової частини.

Відповідно до пункту 10 розділу ІІ Інструкції №332 обставинами, за яких нещасний випадок визнається пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби і за яких складається акт за формою НВ-3, є:

виконання потерпілим військовослужбовцем службових обов`язків згідно з розпорядком дня військової частини, у тому числі у відрядженні;

виконання потерпілим військовослужбовцем державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

перебування потерпілого військовослужбовця у складі добового наряду;

виконання завдань відповідно до розпоряджень та наказів командира військової частини в позаслужбовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні на території військової частини та поза її межами;

прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, пішки або на транспортному засобі будь-якого виду та форми власності;

виконання дій, що не входять до кола службових обов`язків потерпілого військовослужбовця, а саме: із запобігання виникненню аварій або рятування людського життя чи державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку;

участь у спортивних змаганнях та інших масових заходах і акціях, які проводяться військовою частиною самостійно або за рішенням старшого командира;

прямування потерпілого військовослужбовця до місця відрядження і у зворотному напрямку на транспортному засобі будь-якого виду та форми власності;

заподіяння тілесних ушкоджень іншою особою або вбивство потерпілого військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або дій, зазначених в абзаці восьмому цього пункту, незалежно від початку досудового розслідування, крім випадків з`ясування потерпілим та іншою особою особистих стосунків позаслужбового характеру, що підтверджено висновком відповідних органів;

отримання потерпілим військовослужбовцем травми або інших ушкоджень унаслідок погіршення стану його здоров`я, яке сталося під впливом небезпечного фактору чи середовища у процесі виконання ним обов`язків військової служби, що підтверджено медичним висновком;

раптове погіршення стану здоров`я потерпілого військовослужбовця або його смерть під час виконання обов`язків військової служби внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих факторів та (або) важкості чи напруженості роботи, яка виконувалась, що підтверджено медичним висновком, якщо робота, що виконувалась, була протипоказана за медичним висновком про стан його здоров`я та якщо потерпілий не проходив відповідного медичного огляду;

смерть військовослужбовця внаслідок захворювання або травми, отриманих ним раніше під час виконання обов`язків військової служби, що підтверджено медичним висновком;

оголошення судовим рішенням військовослужбовця померлим.

Пунктом 11 розділу ІІ Інструкції №332 визначено обставини, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби:

перебування потерпілого військовослужбовця за місцем постійного проживання, крім перебування військовослужбовців строкової служби та курсантів військових навчальних закладів за місцем проживання в казармах та гуртожитках військових частин;

перебування потерпілого військовослужбовця у відпустці або у звільненні з розташування військової частини, окрім випадків травмування військовослужбовця у цей час у разі вчинення ним дій з рятування людського життя чи державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку;

погіршення стану здоров`я внаслідок отруєння алкоголем, наркотичними засобами, токсичними чи отруйними речовинами, а також їх дії (асфіксія, інсульт, інфаркт, зупинка серця тощо), що підтверджено відповідним медичним висновком, за умов, що отруєння не пов`язано із впливом цих речовин на потерпілого військовослужбовця внаслідок їх застосування в технологічному процесі або незадовільного зберігання чи транспортування, а потерпілий до настання нещасного випадку був відсторонений від виконання обов`язків командиром (начальником);

алкогольне, токсичне чи наркотичне сп`яніння, не зумовлене технологічним процесом, що стало основною причиною нещасного випадку за відсутності технічних та організаційних причин його настання, що підтверджено відповідним медичним висновком та матеріалами розслідування нещасного випадку;

використання в особистих цілях без відома командування транспортних засобів, озброєння, устаткування, інструментів та матеріалів, які належать військовій частині або використовуються нею;

навмисне вчинення кримінального правопорушення, що встановлено обвинувальним вироком суду або постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження;

навмисне заподіяння військовослужбовцем шкоди своєму здоров`ю;

самовільне залишення військовослужбовцем місця служби;

природна смерть внаслідок вроджених вад здоров`я, смерть від загального захворювання, самогубство, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та (або) постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження.

Виходячи з текстуального аналізу означеної правової норми, перелік обставин, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про обов`язок проведення у визначені строки розслідування у разі виникнення нещасного випадку з переліком обов`язкових до вчинення Комісією під час проведення такого розслідування дій та з наданням їй права на вчинення додаткових дій, направлених на з`ясування обставин отримання військовослужбовцем травми. При цьому, законодавчо визначені вичерпні обставини, за яких нещасний випадок визнається чи не визнається пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби, що має наслідком наявність чи відсутність підстав для складення акту за формою НВ-3. Також, виходячи з положень Інструкції №332, праву потерпілого військовослужбовця на оскарження висновків комісії передує отримання ним акта за формою НВ-2.

З акта проведення розслідування вбачається, що проведення розслідування нещасного випадку, який стався 16.10.2022 з позивачем, військовослужбовцем, призваним за мобілізацією, здійснене у період з 20.10.2022 по 19.11.2022 за фактом отримання травми. Комісія призначена наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 20.10.2022 №455.

Водночас, суд зазначає про встановлені абзацом 1 пункту 8 та пункту 14 розділу ІІ Інструкції №332 граничні строки проведення розслідування нещасного випадку, а саме: протягом п`яти робочих днів з дня утворення комісії, або з продовженням означеного строку не більше ніж на 10 днів на підставі клопотання комісії наказом командира, який призначив комісію, або на строк, необхідний для проведення медичних досліджень закладом охорони здоров`я, технічної та (або) судово-медичної експертиз (досліджень) та отримання їх висновків.

Жодних доказів на підтвердження наявності клопотання комісії про продовження строку проведення розслідування та, як наслідок, винесення наказу командира, який призначив комісію, про продовження строку проведення розслідування не більше ніж на 10 днів або на строк, необхідний для проведення медичних досліджень закладом охорони здоров`я, технічної та (або) судово-медичної експертиз (досліджень) та отримання їх висновків, матеріали справи не містять та в акті проведення розслідування не зафіксовано.

З метою повного та всебічного з`ясування обставин справи, ухвалою суду від 07.04.2025 було витребувано від відповідача копії усіх документів, на підставі яких був прийнятий наказ від 22.11.2022 №535 (у тому числі всі матеріали службового розслідування нещасного випадку).

Проте, відповідач вимоги ухвал суду не виконав витребувані докази суду не надав та про причини їх ненадання суду не повідомив. Наведене, у свою чергу, позбавляє суд можливість перевірити, зокрема, наявність чи відсутність доказів на підтвердження правомірності проведення розслідування понад законодавчо встановлений строк - протягом п`яти робочих днів з дня утворення комісії, тобто з 20.10.2022.

Натомість Кодекс адміністративного судочинства України закріплює відповідні наслідки такої бездіяльності суб`єкта владних повноважень у вигляді невиконання без поважних причин вимог суду про надання доказів.

Так, згідно з частиною дев`ятою статті 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Керуючись вказаною нормою та приймаючи до уваги неподання відповідачем без поважних причин доказів, витребуваних судом ухвалою від 07.04.2025, за відсутності в матеріалах справи та незазначення в акті проведення розслідування підстав для продовження строку проведення розслідування, суд вважає за можливе визнати підтвердженими обставини порушення ВЧ НОМЕР_1 законодавчо встановлених граничних строків проведення розслідування в межах спірних відносин.

Крім того, в акті проведення розслідування зазначено про проведення розслідування нещасного випадку, який стався 16.10.2022 з позивачем, військовослужбовцем, призваним за мобілізацією, у той час як матеріалами справи підтверджено, що означений випадок стався з позивачем 15.10.2022, а не 16.10.2022 як зазначено в акті проведення розслідування.

З акта проведення розслідування вбачається, що на виконання вимог абзацу 2 пункту 8 розділу ІІ Інструкції №332 комісія з розслідування нещасного випадку:

- зазначила про розташування розвідувального взводу ВЧ НОМЕР_1 , використала під час проведення розслідування в якості пояснень рапорт позивача та рапорт ОСОБА_2 - начальника медичної служби ВЧ НОМЕР_1 ;

- зазначила про причини нещасного випадку (аварії) - випадок стався по причині власної необережності сержанта ОСОБА_1 ; розроблено заходи щодо усунення причин нещасних випадків (аварії) - командирам підрозділів провести заняття з підлеглим особовим складом по дотриманню заходів безпеки в повсякденній діяльності;

- визначено вид події - отримання позивачем травми; причину нещасного випадку - внаслідок необережності;

- складено акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-2 наведеною у додатку 4 до Інструкції №332.

До акта додано письмові пояснення (рапорти) потерпілого та свідка - ОСОБА_2 ( начальника медичної служби ВЧ НОМЕР_1 ).

При цьому, судом відхиляються доводи позивача щодо відсутності в матеріалах розслідування протоколів огляду місця події, ескізу, фотознімків місця події, яка відбулась 15.10.2022, схем чи інших документів, які характеризують місце події як такі, що не віднесені до переліку обов`язкових доказів та можуть бути складені за потреби.

Також суд зауважує про надане потерпілому військовослужбовцю право на оскарження висновків комісії з розслідування протягом місяця, починаючи з дати отримання акта за формою НВ-2, шляхом подання скарги старшому командирові або до органу, що здійснює контроль за своєчасним і об`єктивним розслідуванням нещасних випадків, чи звернення до суду у визначений законом строк. Проте, такому праву обов`язково має передувати отримання потерпілим військовослужбовцем таких висновків від безпосереднього командира. Однак, доказів ознайомлення позивача з висновками службового розслідування матеріали справи не містять. На противагу означеному, позивач стверджує, що відповідачем не було доведено до його відома про проведене розслідування нещасного випадку про прийняття спірного наказу.

Ухвалою суду від 07.04.2025 від відповідача було витребувано докази ознайомлення позивача з наказом від 22.11.2022 №535 та актом проведення розслідування нещасного випадку від 20.11.2022.

Враховуючи неподання відповідачем без поважних причин доказів, витребуваних судом ухвалою від 07.04.2025, за відсутності в матеріалах справи жодних доказів на підтвердження доведення до відома позивача висновків розслідування нещасного випадку, суд вважає за можливе визнати підтвердженими обставини порушення ВЧ НОМЕР_1 законодавчо встановленого обов`язку вручення позивачу як потерпілому матеріалів розслідування.

Як вже зазначалося судом, пунктом 11 розділу ІІ Інструкції №332 визначено вичерпний перелік обставин, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, а саме: перебування потерпілого військовослужбовця за місцем постійного проживання, крім перебування військовослужбовців строкової служби та курсантів військових навчальних закладів за місцем проживання в казармах та гуртожитках військових частин; перебування потерпілого військовослужбовця у відпустці або у звільненні з розташування військової частини, окрім випадків травмування військовослужбовця у цей час у разі вчинення ним дій з рятування людського життя чи державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку; погіршення стану здоров`я внаслідок отруєння алкоголем, наркотичними засобами, токсичними чи отруйними речовинами, а також їх дії (асфіксія, інсульт, інфаркт, зупинка серця тощо), що підтверджено відповідним медичним висновком, за умов, що отруєння не пов`язано із впливом цих речовин на потерпілого військовослужбовця внаслідок їх застосування в технологічному процесі або незадовільного зберігання чи транспортування, а потерпілий до настання нещасного випадку був відсторонений від виконання обов`язків командиром (начальником); алкогольне, токсичне чи наркотичне сп`яніння, не зумовлене технологічним процесом, що стало основною причиною нещасного випадку за відсутності технічних та організаційних причин його настання, що підтверджено відповідним медичним висновком та матеріалами розслідування нещасного випадку; використання в особистих цілях без відома командування транспортних засобів, озброєння, устаткування, інструментів та матеріалів, які належать військовій частині або використовуються нею; навмисне вчинення кримінального правопорушення, що встановлено обвинувальним вироком суду або постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження; навмисне заподіяння військовослужбовцем шкоди своєму здоров`ю; самовільне залишення військовослужбовцем місця служби; природна смерть внаслідок вроджених вад здоров`я, смерть від загального захворювання, самогубство, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та (або) постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження.

Проте, жодна із зазначеного вичерпного переліку обставин, за яких нещасний випадок, що стався з позивачем 15.10.2022, не визнається таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, ані в акті проведення розслідування, ані у спірному наказі не зазначені. Крім того, відповідач, на якого покладено обов`язок доказування в адміністративному процесі, не навів жодних доводів та не надав доказів на підтвердження наявності обставин, за яких нещасний випадок, що стався з позивачем 15.10.2022, не визнається таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби.

На противагу означеному, матеріали справи містять копії довідки ВЛК від 26.03.2024 №3910/1, виданої ВЧ НОМЕР_3 , довідки Гарнізонної ВЛК від 13.09.2024 №3664, виданої клінікою амбулаторно-поліклінічної допомоги військово-медичного клінічного центру Південного регіону МОУ, виписного епікризу №1554/139 від 11.11.2022, відповідно до яких захворювання позивача, так, пов`язане з проходженням військової служби.

Ухвалою суду від 07.04.2025 від відповідача було витребувано копії усіх документів, на підставі яких був прийнятий наказ від 22.11.2022 №535 (у тому числі всі матеріали службового розслідування нещасного випадку).

Враховуючи неподання відповідачем без поважних причин доказів, витребуваних судом ухвалою від 07.04.2025, за відсутності в матеріалах справи жодних доказів на підтвердження наявності обставин, за яких нещасний випадок, що стався з позивачем 15.10.2022, не визнається таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, суд вважає за можливе визнати підтвердженими висновки комісії ВЧ НОМЕР_1 про визнання травми позивача, отриманої 15.10.2022, такою, що не пов`язана з проходженням військової служби.

При цьому, суд наголошує на відсутності у вичерпному переліку обставин, за яких нещасний випадок, що стався з позивачем 15.10.2022, не визнається таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, такої обставини як "внаслідок власної необережності", що зазначена відповідачем в акті проведення розслідування.

Враховуючи відсутність в акті проведення службового розслідування жодних посилань на обставини, за яких нещасний випадок, що стався з позивачем 15.10.2022, не визнається таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, суд вважає передчасними висновки комісії ВЧ НОМЕР_1 , викладені в акті проведення розслідування, щодо визнання травми такою, що не пов`язана з проходженням військової служби.

Суд зазначає, що позивачем заявлено, зокрема, позовну вимогу про визнання протиправним та скасування акта проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) від 20.11.2022 (форма НВ-2), складений ВЧ НОМЕР_1 за результатами службового розслідування по факту отримання 15.10.2022 травми сержантом ОСОБА_1 .

Таким чином, враховуючи законодавчо встановлену можливість оскарження висновків комісії з розслідування, викладених в акті проведення розслідування від 19.11.2022, у зв`язку зі встановленням під час судового розгляду справи жодних посилань на обставини, за яких нещасний випадок, що стався з позивачем 15.10.2022, не визнається таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в означеній частині шляхом визнання протиправними висновків, викладених в акті проведення розслідування.

Крім того, у спірному наказі, яким до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження, вказано про порушення позивачем статті 13 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, відповідно до якої військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Суд зауважує, що обсяг і ступінь мотивації рішення залежить від конкретних обставин, які були предметом розгляду, але у будь-якому випадку має показувати, приміром, що було проаналізовано усі подані документи і, що важливо, давати розуміння чому і чим керувався орган пенсійного фонду при прийнятті такого рішення.

Особливо-виняткової значимості обґрунтованість/вмотивованість рішення набуває тоді, коли йдеться про прийняття негативного для особи рішення з огляду на наслідки, які це потягне.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. (постанова ВС від 02.04.2019 року (справа №822/1878/18)

З приводу зазначеного є сталою позиція Верховного Суду, що вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень. І навпаки, ненаведення мотивів прийнятих рішень «суб`єктивізує» акт державного органу і не дає змоги суду встановити дійсні підстави та причини, з яких цей орган дійшов саме таких висновків, надати їм правову оцінку, та встановити законність, обґрунтованість, пропорційність рішення (постанови Верховного Суду від 18.09.2019 у справі № 826/6528/18, від 10.04.2020 у справі № 819/330/18, від 10.01.2020 у справі № 2040/6763/18).

Таким чином, посилання відповідача у спірному наказі на порушення позивачем статті 13 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, без наведення конкретних вимог безпеки, яких позивач як військовослужбовець, має додержуватись, без зазначення, яких саме заходів до запобігання захворюванню, травматизму він має дотримуватись та без конкретизації в цілому порушеного ним обов`язку, якого позивач зобов`язаний додержуватись із переліку, визначеного означеною нормою, суд дійшов висновку про порушення відповідачем при прийнятті спірного наказу принципів обґрунтованості та вмотивованості спірного наказу.

Враховуючи означені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 22.11.2022 №535 "Про результати проведення службового розслідування".

Враховуючи встановлену судом передчасність висновків комісії ВЧ НОМЕР_1 , викладених в акті проведення розслідування від 19.11.2022, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, порушення яких відбулося внаслідок необґрунтованих та передчасних висновків щодо визнання травми такою, що не пов`язана з проходженням військової служби, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача провести повторне службове розслідування за фактом отримання 15.10.2022 позивачем травми відповідно до Інструкції №332, з урахуванням висновків суду та скласти за його результатами відповідні акти, що не є втручанням у дискреційні повноваження останнього з огляду на таке.

Згідно з Рекомендацією №R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Водночас, згідно з пунктом 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

З урахуванням тієї обставини, що дії відповідача у розглядуваній ситуації не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях відповідача як суб`єкта владних повноважень, оскільки алгоритм їх дій чітко зазначений законодавчо, у даному випадку задоволення позову в частині дій зобов`язального характеру не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача з огляду на встановлену судом передчасність висновків про те, що травма позивача, отримана 15.10.2022, не пов`язана з проходженням військової служби.

Водночас, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача видати позивачу нову довідку про обставини травми із урахуванням висновків суду, з огляду на передчасність позовної вимоги у цій частині, оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому. В свою чергу, відповідачем ще не проведено повторне службове розслідування за фактом отримання 15.10.2022 позивачем травми відповідно до Інструкції №332, з урахуванням висновків суду та не складено за його результатами відповідні акти.

Аналогічний правовий висновок викладено у рішенні Верховного Суду від 14.09.2020 у зразковій справі №560/2120/20, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.01.2021.

Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом спору, що розглядається, матеріали справи не містять.

Таким чином, позов слід задовольнити частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для вирішення питання щодо судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати висновки, викладені в акті проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) від 19.11.2022, затвердженому командиром Військової частини НОМЕР_1 20.11.2022.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 22.11.2022 №535 "Про результати проведення службового розслідування".

4. Зобов`язати Військової частини НОМЕР_1 провести повторне службове розслідування за фактом отримання 15.10.2022 ОСОБА_1 травми відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 № 332, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.12.2021 за № 1667/37289, з урахуванням висновків суду та скласти за його результатами відповідні акти.

5. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Дудін С.О.