Справа № 160/8178/25
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2025 рокуСправа №160/8178/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В.
19.03.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю ЗАВОД ЕЛЕКТРОСПЛАВ ДНІПРО до Дніпровської митниці, в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів №UA110050/2025/000015/1 від 07.02.2025 р.;
- визнати протиправною та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110050/2025/000019 від 07.02.2025 р..
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 21.11.2024 року між ТОВ «ЗАВОД ЕЛЕКТРОСПЛАВ ДНІПРО», як покупцем, та VERMILLION SA, як продавцем, укладено договір купівлі-продажу №І17/11, за умовами якого сторонами було погоджено поставку партії товарів.
На повідомлення митного органу щодо надання додаткових документів до ЕМД від 04.02.2025 №UA110050/2025/000357 позивачем було надано відповідь №5 від «07» лютого 2025 р. з поясненнями щодо кожного пункту зауважень.
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, з урахуванням положень статті 337 МКУ, митним органом було встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості (п.3 ст.53 МКУ), про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів №UA110050/2025/000015/1 від 07.02.2025 р., а саме:
1) Декларантом за ЕМД від 04.02.2025 №UA110050/2025/000357 заявлено товар №1 «1.Феромарганець середньовуглецевий/Ferro Manganese MC - 28 тонн,сплав заліза та марганцу, застосовується для легування сталі та ії розкіслювання. Хім. склад: Mn-75%, C-1.5%, Si-1.5%, P-0.03%, S-0.03% розмір фракції BELOW 10мм: 04.32% 10-60мм: 91.62% ABOVE 60мм: 04.06%»; товар №2 «1.Феромарганець з масовою часткою вуглецю понад 2%.Феромарганець високовуглецевий/Ferro Manganese HC - 28 тонн, сплав заліза та марганцу, застосовується для легування сталі та ії розкіслювання. Хім. склад: Mn-75%, C- 6-8%,Si-1.5%, P-0.1%, S-0.03% розмір фракції BELOW 10мм: 04.34% 10-60мм: 91.84% ABOVE 60мм: 03.82%». Виробник: BERRY ALOYS LTD, Індія заявлено відповідно до зовнішньоекономічного контракту від 21.11.2024 №І17/11 1 (далі Контракт) між компанією VERMILLION SA (Швейцарія) та покупцем ТОВ "ЗАВОД ЕЛЕКТРОСПЛАВ ДНІПРО", Україна. Сканована копія зовнішньоекономічного контракту від 21.11.2024 №І17/11 1 до митного оформлення не подано. Документи, які підтверджують митну вартість товарів згідно зі ст.53 МКУ до митного оформлення не надано.
2) Зовнішньоекономічний Контракт купівлі-продажу товарів не є контрактом із безпосереднім виробником товару, отже передбачає відносини з третіми особами. Виробником товару є компанія BERRY ALOYS LTD, Індія. Документів, які підтверджують складові митної вартості з урахуванням відносини між продавцем VERMILLION SA (Швейцарія) та усіма третіми особами до митного органу не надано.
3) При цьому, в жодному наданому до митного оформлення документі, зазначених в графі №44 ЕМД, не вказуються умови сплати за товар. Сторони визначають умови оплати кожної поставки. Комерційний рахунок від 21.11.2024 № 202400017 не містить відомостей щодо умов оплати за товар. Якщо рахунок від 21.11.2024 № 202400017 сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до положень частини другої ст.53 МКУ, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. За загальними правилами покупець зобов`язаний сплатити продавцю повну ціну переданого товару (ст.692 Цивільного кодексу України). Разом з цим договором купівлі продажу може бути передбачена розстрочка платежу (ч.2 ст. 692 Цивільного кодексу України) та продаж товару в кредит (ч.1 ст. 694 Цивільного кодексу України). Якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати (ч.5 ст.694 Цивільного кодексу України ). Відповідно п.2 ст.58 МКУ Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
5) Також ставить під сумнів дата сертифіката про походження товару від 12.10.2024, зовнішньоекономічний контракт по заявленій поставці складено 21.11.2024.
6) У графі 31(опис товару)заявленої ЕМД наявна інформація «розмір фракції BELOW 10мм: 04.32% 10-60мм: 91.62% ABOVE 60мм: 04.06%». Але зазначена інформація відсутня в жодному документі гр.44 ЕМД(відсутня у сертифікаті аналізу №1 від 21.11.2024 та у комерційному рахунку від 21.11.2024 № 202400017).
7) Відповідно до інформації коносаменту №246031039 від 21.11.2024 вчинено запис: «FREIGHT COLLECT» (Платіж/фрахт(оплачується вантажоотримувачем в порту призначення)). Якщо платіж/фрахт оплачено прошу надати документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. У разі здійснення оплати за товар прошу надати відповідні банківські платіжні документи. Наданий до митного оформлення коносамент №246031039 від 21.11.2024, за яким товар прибув від виробника до експедитора зазначеного у залізничних накладних свідчить, що до моменту відправлення вантажу від виробника BERRY ALOYS LTD, Індія кінцевому отримувачу ТОВ "ЗАВОД ЕЛЕКТРОСПЛАВ ДНІПРО", Україна товар певний час міг знаходитись на зберіганні та бути підданий додатковим операціям. Підтвердження відсутності додаткових витрат на таке зберігання та інших можливих операцій (розвантаження, перевантаження тощо), що є складовими митної вартості імпортованого товару, не надано. Зазначене свідчить про можливе не включення до заявленої митної вартості товару складових митної вартості, передбачених п.10 статті 58 МКУ.
Відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, з урахуванням п.2, 3, 4 ст. 53 МКУ, в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, Дніпровською митницею повідомлено позивачу про необхідність надання протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
2) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
3) виписку з бухгалтерської документації;
4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;
6) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;
7) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;
8) розрахунок ціни (калькуляцію);
9) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
10) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
11) копію митної декларації країни відправлення.
Згідно п.6 ст.53 МКУ Дніпровською митницею повідомлено про те, що декларант за власним бажанням надати інші додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.
Дніпровською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110050/2025/000015/1 від 07.02.2025 р. та оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110050/2025/000019 від 07.02.2025 р.
Позивач не погоджується з прийнятими рішеннями та зазначає про те, що позивачем було визначено митну вартість товарів, заявлених до митного оформлення, відповідно до вимог ст. 53 МК України та надано всі необхідні документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 52 МК України у випадках, визначених цим Кодексом, для зазначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.
За приписами ч. 8 ст. 52 МК України у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.
Відповідно до ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Положеннями ст. 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Статтею 52 МК України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та (або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 6 статті 54 МК України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та (або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що метод визначення митної вартості товару за ціною договору є основним. На підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару, що визначена за першим методом, митному органу необхідно надати відповідні документи. При цьому, застосування кожного наступного методу у їх послідовності можливе лише у разі обґрунтованої та об`єктивної неможливості застосування попереднього методу.
У ході перевірки правильності визначення митної вартості товарів, відповідач дійшов висновку про неможливість застосування методу за ціною договору, з огляду на результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваної партії товару, відмову декларанта від надання додаткових документів у 10-дений термін, ненадання документів у спростування виявлених невідповідностей, відсутність документального підтвердження повноти включення складових митної вартості, відсутність документального підтвердження ціни, що фактично сплачена.
Проте, суд вважає необґрунтованими висновки митного органу з огляду на таке.
Відповідно до ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Суд враховує, що орган доходів і зборів має повноваження на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.
Водночас, цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією на підставі тих, що надані додатково з ініціативи декларанта чи на вимогу митного органу.
Щодо доводів митного органу про неподання до митного оформлення сканованої копії зовнішньоекономічного контракту від 21.11.2024 №І17/11 суд зазначає таке.
Як вбачається з матеріалів справи, наведені твердження не відповідають дійсності та спростовані позивачем при проведенні процедури консультацій. Зокрема, на повідомлення-запит митного органу щодо надання додаткових документів до ЕМД від 04.02.2025 №UA110050/2025/000357, ТОВ «ЗАВОД ЕЛЕКТРОСПЛАВ ДНІПРО» згідно з листом №5 від «07» лютого 2025 р. повідомило, що сканована копія зовнішньоекономічного контракту від 21.11.2024 №І17/11 була надана митному органу з поданням ЕМД від 04.02.2025 №UA110050/2025/000357, та була надана повторно з такою відповіддю.
Крім того, суд погоджується з доводами позивача про те, що наведені доводи митного органу спростовуються оскарженою карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110050/2025/000019 від 07.02.2025 року, в якій відповідачем констатовано надання декларантом до митного оформлення відповідного документу, та відомостями митних декларацій позивача, зокрема й тієї, за якою товар декларанта було випущено у вільний обіг.
Щодо ненадання документів, які підтверджують складові митної вартості з урахуванням відносини між продавцем VERMILLION SA (Швейцарія) та усіма третіми особами суд виходить з такого.
Як встановлено судом, поставка товару згідно наданого до митного оформлення у спірних правовідносинах інвойсу від 21.11.2024 № 202400017 здійснена щодо контракту від 21.11.2024 №І17/11 , сторонами якого безпосередньо є VERMILLION SA (Продавець) та ТОВ «ЗАВОД ЕЛЕКТРОСПЛАВ ДНІПРО» (Покупець).
Суд вважає, що договірні відносини VERMILLION SA з його іншими контрагентами (в т. ч. й з виробником товару BERRY ALOYS LTD) не мають жодного відношення до договірних відносин між сторонами за контрактом від 21.11.2024 №І17/11, а тим більше жодного відношення до визначення митної вартості товару декларантом, який йому було поставлено безпосередньо продавцем за наведеним Контрактом - VERMILLION SA.
Договір (угода, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається відноситься до переліку додаткових документів, визначеного ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, які митниця має право витребувати у разі наявності неповних відомостей щодо числового значення складових митної вартості товару у документах, віднесених до переліку визначеного ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.
Проте, митним органом у спірних правовідносинах не зазначено, які недоліки наявні в поданих документах, визначених ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, або їх відсутність стали підставою для витребування у декларанта додаткових документів.
Виходячи з наведеного, доводи митного органу про те, що контракт купівлі-продажу товарів не є контрактом із безпосереднім виробником товару, суд вважає безпідставним, та більше того, відповідач у своєму рішенні жодним чином не зазначив та не надав належних та допустимих доказів того, яким чином ця інформація може вплинути на митну вартість товару.
Суд вважає, що питання виробника товарів не впливає на митну вартість товарів, і факт взагалі не зазначення підприємства-виробника не включений у визначений ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України перелік підстав для запиту додаткових документів.
Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Отже, в значній мірі вплив на ціну мають саме комерційні фактори: обсяги придбання, різноманітність номенклатури, зацікавленість постачальника в подальшій співпраці з покупцем, конкретна ситуація на ринку зазначених товарів на конкретну дату, зміна умов транспортних та інших супутніх витрат, ділова репутація покупця, тощо.
Цінова політика постачальника це суто особисте право особи на встановлення вільних комерційних цін для своїх покупців. На цю політику не впливає факт того, чи є постачальник виробником цієї продукції, чи вона вироблена іншим учасником ринку подібних товарів.
Відповідач не має повноважень порушувати це право іноземного постачальника, який керується правовими нормами, наданими йому законодавством саме його держави.
В світлі зазначеного суд вважає, що митний орган, здійснюючи контроль правильності визначення митної вартості, повинен брати до уваги лише ті докази, які стосуються предмета доказування. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.
Однак, відповідачем не зазначено, яким чином вказана обставина, як те, що постачальник декларанта не є безпосереднім виробником товару, впливає на заявлену митну вартість товару.
Судом враховується, що з долучених позивачем до митної декларації документів не вбачається, що вони містили розбіжності щодо числових складових митної вартості товарів, а надають можливість ідентифікувати найменування, кількість, вартість, порядок та факт поставки товару, а дані, вказані в зазначених документах, кореспондуються між собою.
Твердження митного органу про те, що в жодному наданому до митного оформлення документі, зазначених в графі №44 ЕМД, не вказуються умови сплати за товар, та комерційний рахунок від 21.11.2024 № 202400017 не містить відомостей щодо умов оплати за товар є неспроможними, з огляду на таке.
Судом встановлено, що контракт від 21.11.2024 №І17/11, так і комерційний рахунок від 21.11.2024 № 202400017 містять належні та достатні відомості щодо умов оплати за товар у спірних правовідносинах: 100% оплата протягом 120 (сто двадцять днів) календарних днів після митної очистки товару в Україні.
Крім того, при проведенні процедури консультацій з митним органом позивачем було повідомлено, що у відповідності з вказаними положеннями контракту від 21.11.2024 №І17/11 та комерційного рахунку від 21.11.2024 № 202400017, оплата покупцем заявленої до декларування партії товару не здійснювалася, та буде здійснена протягом 120 (сто двадцять днів) календарних днів після митної очистки товару в Україні.
За умовами ст. 627 ЦК України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 6 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.
Зовнішньоекономічний договір (контракт) може бути визнано недійсним у судовому порядку, якщо він не відповідає вимогам законів України або міжнародних договорів України.
При цьому, умовами ст. 8 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" Держава та її органи не мають права безпосередньо втручатися в зовнішньоекономічну діяльність суб`єктів цієї діяльності, за винятком випадків, коли таке втручання здійснюється згідно з цим та іншими законами України.
Судом враховується, що надані декларантом документи не містять жодних розбіжностей, ознак підробки та містять достатньо відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, зовнішньоекономічний договір (контракт), за яким здійснюється розмитнення заявленої партії товару, не було визнано недійсним у судовому порядку.
Суд також звертає увагу, що згідно ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Платежі не обов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно).
З викладеного суд приходить до висновку про безпідставність заявлених припущень відповідача про розбіжності, оскільки надання митному органу документів щодо оплати/передплати товару не впливають на рівень митної вартості товару, а лише підтверджують заявлену та/або сплачену ціну, як складову митної вартості товару.
Зазначені відомості суд вважає достатніми для того, щоб ідентифікувати оцінюваний товар відповідно до поданих декларантом документів для митного оформлення, а тому підстави для сумніву у достовірності числових значень складових митної вартості товару у даному випадку на думку суду відсутні.
Зокрема, коносамент №246031039 від 21.11.2024 р. містить повну інформацію, яка відповідає іншим документам, складеним щодо поставки на користь ТОВ «ЗАВОД ЕЛЕКТРОСПЛАВ ДНІПРО» товару на підставі зовнішньоекономічного контракту та не містить жодних розбіжностей.
Судом враховується, що як встановлено матеріалами справи, поставка товару згідно наданого до митного оформлення інвойсу від 21.11.2024 № 202400017 здійснена щодо контракту від 21.11.2024 №І17/11, сторонами якого безпосередньо є VERMILLION SA (Продавець) та ТОВ «ЗАВОД ЕЛЕКТРОСПЛАВ ДНІПРО» (Покупець).
Як встановлено митним органом при спірному митному оформлені, виробником оцінюваного товару є фірма BERRY ALOYS LTD, договірні відносини з яким продавця декларанта VERMILLION SA не мають жодного відношення до договірних відносин між сторонами за контрактом від 21.11.2024 №І17/11, а тим більше жодного відношення до визначення митної вартості товару декларантом, який йому було поставлено безпосередньо продавцем за наведеним контрактом - VERMILLION SA.
А в поданій позивачем при митному оформленні декларантом ЕМД, у відповідності до вимог Митного кодексу України, вже вказані відомості про наявні господарські контракти (взаємовідносини) між декларантом ТОВ «ЗАВОД ЕЛЕКТРОСПЛАВ ДНІПРО» та Продавцем товару VERMILLION SA, зокрема відомості про Комерційний рахунок від 21.11.2024 № 202400017.
За тими ж доводами судом враховується безпідставність тверджень митного органу про те, що дата сертифіката про походження товару від 12.10.2024, оскільки зовнішньоекономічний контракт від 21.11.2024 №І17/11, сторонами якого безпосередньо є VERMILLION SA (Продавець) та ТОВ «ЗАВОД ЕЛЕКТРОСПЛАВ ДНІПРО» (Покупець), укладено після закупівлі товару продавцем декларанта у виробника.
Тобто, виявлені митним органом у поданих декларантом до митного оформлення документах розбіжності щодо дат та номерів інвойсів, дати складення сертифікату про походження товару є формальними та несуттєвими, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що останні жодним чином не вливають на числові значення складових митної вартості товарів.
Посилання митного на зауваження щодо змісту сертифіката про походження суд вважає неспроможними, оскільки згідно ч. 2 статті 53 Митного кодексу України сертифікат про походження не є документом, який обов`язково подається для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Щодо наявної інформації про розмір фракції у графі 31 (опис товару) заявленої ЕМД суд зазначає таке.
Відповідно до Порядку заповнення митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 N 651 при заповнені графи 31 МД зазначаються, зокрема, найменування та звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар (фізичні характеристики товару в обсязі, достатньому для однозначного віднесення його до коду згідно з УКТЗЕД та застосування ставок податків, у кількості знаків, визначеній правилами заповнення графи 33 МД для відповідного митного режиму та особливостей переміщення): наприклад, комплектність або завершеність (зібраний/незібраний), кількісний та якісний склад (матеріал, речовина, суміш, сполука тощо), основні властивості товару (призначення, розмір, розфасування, пакування тощо).
З наведеного суд приходить до висновку, що вичерпного та імперативного переліку відомостей, які мають бути зазначені декларантом при заповнені графи 31 МД, як і необхідності обов`язкового відображення таких відомостей у товаросупровідних документах, нормативними приписами не передбачено.
Декларант при заповнені графи 31 МД повинен навести найменування товарів та звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар для однозначного віднесення його до коду згідно з УКТЗЕД та застосування ставок податків.
Судом встановлено, що у відповідності з наведеним, виходячи із сукупності відображених у наданому до митного оформлення пакеті документів та відомих декларанту відомостей щодо основних характеристик оцінюваного товару, декларантом позивача у графі 31 (опис товару) заявленої ЕМД була зазначена інформація про характеристики товару в обсязі, достатньому для однозначного віднесення його до коду згідно з УКТЗЕД та застосування ставок податків.
Відповідач поставив під сумнів митну вартість товару у зв`язку з тим, що в товаросупровідних документах відсутня інформація про розмір фракції товару, однак суд вважає виправданими доводи позивача про те, що вказана обставина не стосується ціни товару, не впливає на числові значення митної вартості та правильність її визначення.
Крім того суд вважає виправданими зауваження позивача про те, що в разі наявності в митного органу сумніву, останній мав право надіслати зразки імпортованого товару в спеціалізовану установу для проведення досліджень і встановлення розміру фракції товару, однак цього зроблено не було.
Судом також враховується, що митним органом в оскарженму рішенні не наведено жодних доводів, яким чином заявлені ним твердження щодо фракції товару можуть вплинути на числові показники складових митної вартості.
При цьому, згідно положень оскарженого рішення про коригування митної вартості товарів у митниці відсутні жодні заперечення чи зауваження щодо віднесення декларантом оцінюваних товарів до кодів згідно з УКТЗЕД, на підставі здійсненого у графі 31 заявленої ЕМД опису фізичних та хімічних характеристик останніх.
Таким чином, посилання митниці на відсутність в товаросупровідних документах відомостей щодо розміру фракції товару, суд вважає такими, що не можуть бути визнаними розбіжністю, а отже ніяким чином не впливають на правильність визначення митної вартості товару та його числових значень.
Доводи митного органу про те, що наданий до митного оформлення коносамент №246031039 від 21.11.2024, за яким товар прибув від виробника до експедитора зазначеного у залізничних накладних свідчить, що до моменту відправлення вантажу від виробника BERRY ALOYS LTD, Індія кінцевому отримувачу ТОВ "ЗАВОД ЕЛЕКТРОСПЛАВ ДНІПРО", Україна товар певний час міг знаходитись на зберіганні та бути підданий додатковим операціям, суд зазначає таке.
Відповідно до п.5 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати понесені Покупцем (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Тобто, у разі включення до ціни товару вартості витрат на транспортування оцінюваних товарів, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару.
Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що згідно наданого до митного оформлення інвойсу від 21.11.2024 № 202400017 та у відповідності до умов контракту від 21.11.2024 №І17/11, сторонами якого безпосередньо є VERMILLION SA (Продавець) та ТОВ «ЗАВОД ЕЛЕКТРОСПЛАВ ДНІПРО» (Покупець), останніми було визначено умови поставки оцінюваного товару - DAP Україна, м. Самар.
Умови поставки DAP (Delivered at Place - Поставка в місце призначення) вказують про покладення на продавця обов`язку нести всі витрати і ризики, пов`язані з транспортуванням товару у місце призначення, враховуючи (де вимагається) будь-які збори, платежі для експорту із країни відправлення. Тобто, продавець повинен укласти договір про перевезення та понести витрати на перевезення, необхідні для доставки товару в узгодженому місці призначення.
З цих підстав суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів митного органу про те, що товар певний час міг знаходитись на зберіганні та бути підданий додатковим операціям, та що не надано підтвердження відсутності додаткових витрат на таке зберігання та інших можливих операцій (розвантаження, перевантаження тощо), що є складовими митної вартості імпортованого товару, оскільки всі витрати з перевезення, у тому числі будь-які додаткові витрати (зокрема з перевантаження) до місця доставки в такий спосіб товару вже було включено у митну вартість.
Відтак, додаткові витрати на транспортування товару ТОВ «ЗАВОД ЕЛЕКТРОСПЛАВ ДНІПРО» у спірних правовідносинах не понесло, у зв`язку з чим суд зазначає про безпідставність тверджень митного органу в цій частині.
Судом враховується, що митному органу був наданий контракт, в якому визначений порядок, умови і строки оплати товару, умови поставки товару, наданий інвойс, який містить дані щодо найменування, кількості, ціни товару, умов поставки, що відповідає даним митної декларації та не суперечить умовам контракту.
При цьому, вимога митного органу про надання додаткових документів на підтвердження такої складової митної вартості як витрати на транспортування є безпідставною та належним чином не обґрунтованою.
За наведеного суд приходить до висновку, що митний орган не враховує п.5 ст.58 Митного кодексу України, відповідно до якого витрати додаються до ціни тільки у випадку, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. У випадку, що розглядається, вартість витрат на транспортування включена до ціни у зв`язку з чим Декларант ТОВ «ЗАВОД ЕЛЕКТРОСПЛАВ ДНІПРО» при митному оформленні товару не зобов`язаний був подавати ніякі інші документи щодо вартості транспортування.
Вартість товару, що була взята декларантом для визначення митної вартості, зазначена у рахунку-фактурі (інвойсі), що є невід`ємними частинами зовнішньоекономічного договору (контракту).
Суд також враховує, що коносамент сам по собі не є документом, що підтверджує складові митної вартості товару, що перевозиться на морському судні.
Відповідно до ст. 134 КТМ України, коносамент є документом, який підтверджує зміст та укладання договору морського перевезення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України).
Як встановлено матеріалами справи, поставка товарів у заявленому декларуванні здійснювалась на умовах Інкотермс DAP Україна, м. Самар, згідно з якими вбачається, що продавець повинен укласти договір про перевезення та понести витрати на перевезення, необхідні для доставки товару в узгодженому місці призначення.
Таким чином, у ціну товару включена вартість перевезення, у випадку чого МК України не містить вимоги про надання митному органу окремо документів про вартість перевезення товарів (у тому числі фрахту), які включені у ціну контракту та не впливають на визначення митної вартості.
Тобто, щодо заявленої до декларування партії товарів коносамент не може виступати документом, що підтверджує митну вартість товарів, оскільки згідно з умовами укладеного декларантом зовнішньоекономічного контракту витрати на транспортування включені у вартість товару.
Отже, коносамент є додатковим документом, зміст якого не може вплинути на результати оформлення ТОВ «ЗАВОД ЕЛЕКТРОСПЛАВ ДНІПРО» митної декларації.
Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що заявлені митним органом сумніви щодо умов оплати фрахту не можуть впливати на числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку з чим доводи в заявленій частині суд визнає протиправними.
Враховуючи встановлені обставини справи, а також правове регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що ТОВ «ЗАВОД ЕЛЕКТРОСПЛАВ ДНІПРО» надано всі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, які необхідні для визначення митної вартості, які містять повну інформацію про митну вартість та її складові.
Натомість, всупереч ч. 2 ст. 77 КАС України контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Умовами ч. 2 ст. 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч. 3 ст. 57 МК України).
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч. 4 ст. 57 МК України).
Частиною 8 статті 57 МК України визначено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Суд зазначає, що досліджені судом первинні документи, а також враховуючи додатково подані позивачем до митного органу документи, повністю підтверджують митну вартість товару, задекларовану за основним методом.
Крім того, митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору.
З атаких обставин, суд дійшов висновку, що оскаржені рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є протиправними та підлягають скасуванню судом.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені ЗУ "Про судовий збір" від 08.07.2011 року N 3674-VI (далі - N 3674-VI).
Згідно зі ст. 2 Закону N 3674-VI платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.
Частиною 1 ст. 4 Закону N 3674-VI передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Ціною позову у цій справі є різниця між сумами мита та ПДВ до та після коригування митної вартості товару, тобто різниця показників митної вартості товару, визначених митницею та позивачем 262175, 07 грн.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання юридичною особою адміністративного позову немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно із частиною третьою статті 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. (частина третя статті 6 цього Закону).
Згідно ст. 7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2025 рік" установлено з 01.01.2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3 028,00 гривень.
Таким чином, за подання до адміністративного суду позову юридичною особою, який містить вимогу немайнового характеру, судовий збір складає розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 3028,00 гривень за кожну вимогу.
Судом встановлено, що ТОВ «ЗАВОД ЕЛЕКТРОСПЛАВ ДНІПРО» заявлено дві самостійні позовні вимоги, одна з яких є майнового характеру, друга немайнового характеру.
При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. (частина 3 статті 4 Закону N 3674-VI).
За подання до суду даної позовної заяви підлягав сплаті судовий збір у сумі 5 568,50 грн ((3932,63 + 3 028,00) х 0,8).
Як встановлено з матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви до суду в сумі 6960.63 грн. що підтверджується платіжною інструкцією N23 від 14.03.2025 на суму 3 932,63 грн. (за вимогу майнового характеру) та платіжною інструкцією N3034 від 25.03.2025 на суму 3028.00 грн (за вимогу немайнового характеру).
Отже, позивачем надміру сплачено судовий збір у сумі 1392.13 грн (6 960,63 - 5 568,50).
Керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 90, 139, 241-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
УХВАЛИВ:
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів №UA110050/2025/000015/1 від 07.02.2025 р.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Дніпровської митниці № UA110050/2025/000019 від 07.02.2025 р.
Стягнути з Дніпровської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЗАВОД ЕЛЕКТРОСПЛАВ ДНІПРО судові витрати зі сплати судового збору в сумі 5568,50 грн. (п`ять тисяч п`ятсот шістдесят вісім гривень 50 копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 29.05.2025.

Суддя О.В. Царікова