Справа № 480/9703/24
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2025-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 р.Справа № 480/9703/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Катунова В.В.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С. ,

за участю секретаря судового засідання Колодкіної Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військового ліцею Державної прикордонної служби України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.05.2025, головуючий суддя І інстанції: О.А. Прилипчук, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, повний текст складено 02.05.25 року по справі № 480/9703/24

за позовом ОСОБА_1

до Військового ліцею Державної прикордонної служби України , ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 )

про стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військового ліцею Державної прикордонної служби України (далі - відповідач1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач2), в якій, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.01.2023 по 29.10.2024;

- стягнути з відповідача 1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час (з 21.01.2023 по 21.07.2023) затримки розрахунку при звільненні, відповідно до ст. 117 КЗпП України, в сумі 500843,98 грн. без урахування податків.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 02.05.2025 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військового ліцею Державної прикордонної служби України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.01.2023 по 29.10.2024.

Стягнуто з Військового ліцею Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 257997,74 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог -відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Військовий ліцей Державної прикордонної служби України звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції допустив помилку поклавши на Військовий ліцей Державної прикордонної служби України відповідальність за затримку виплати грошової компенсації за речове майно, яку фактично мала здійснювати та здійснила ІНФОРМАЦІЯ_1 . Звертав увагу, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 03.04.2024 у справі №480/6703/23 було зобов`язано саме ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за неотримане речове майно, яка була виплачена нею 29.10.2024. Військовий ліцей жодним чином не був причетний до процесу нарахування і виплати компенсації за речове майно, оскільки не здійснював речове забезпечення позивача, не мав повноважень щодо прийняття рішень про виплату компенсації за речове майно. Вказує, що позивач перебував на речовому забезпеченні в іншій військовій частині. Вважає, що за таких обставин покладення на ліцей відповідальності за затримку виплат, які здійснювала інша військова частина є безпідставним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зауважила про те, що в уточненій позовній заяві відсутні майнові претензії до відповідача2. Просила рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.05.2024 у справі №480/9703/24 в частині відмови у задоволенні позовних вимог залишити без змін.

Позивач не скористався правом надання відзиву на апеляційну скаргу.

Військовий ліцей Державної прикордонної служби України подав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату і час.

Дослідивши вказане клопотання колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення та перенесення розгляду справи на іншу дату.

Відповідно до ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно зі ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, колегія суддів зазначає, що як вбачається з апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції фактично оскаржується в частині задоволення позову.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 12.01.2023 головою Державної прикордонної служби України ОСОБА_2 прийнято наказ № 39-ОС (про особовий склад), яким генерал-майора ОСОБА_1 звільнено з військової служби за підпунктом б (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку) пункт 3 частини 5 статті 26 Закону у відставку (т. 1 а.с. 6).

20.01.2023 начальником Державного ліцею-інтернату з посиленою військово-фізичною підготовкою Кадетський корпус імені І.Г. Харитоненка Державної прикордонної служби України ОСОБА_3 прийнято наказ № 26-ОС (про особовий склад), яким ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 20.01.2023 (т. 1 а.с. 5).

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 03.04.2024 по справі № 480/6703/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військового ліцею Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено.

Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації за неотримане речове майно пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2016 № 178 без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби за цінами предметів речового майна визначеними станом на 01.01.2023 року розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України від січня 2023 року "Про доведення закупівельної вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації", з урахуванням проведених виплат.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період 20.01.2023 по 27.06.2023 (посилання на рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень - https://reyestr.court.gov.ua/Review/118111919).

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2024 по справі № 480/6703/23 апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) задоволено частково. Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.04.2024 по справі № 480/6703/23 скасовано в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період 20.01.2023 по 27.06.2023. Прийнято в цій частині постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовлено. В іншій частині задоволення позовних вимог рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.04.2024 по справі № 480/6703/23 залишено без змін (т. 1 а.с. 15-21).

29.10.2024 Військовою частиною НОМЕР_1 виплачено ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно, що не заперечується сторонами по справі.

Позивач, вважаючи, що має право на отримання середнього заробітку за час розрахунку при звільненні, звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що саме Військовим ліцеєм Державної прикордонної служби України визначалися належні позивачу всі виплати, зокрема грошові компенсації за невикористані дні відпустки, одноразову грошову допомогу при звільненні та проводився остаточний розрахунок при звільненн, тому дійшов висновку, що саме на Військовий ліцей Державної прикордонної служби України має бути покладений обов`язок щодо виплати середнього заробітку за час несвоєчасного розрахунку при звільненні.

В частині обрахунку розміру середнього заробітку, який підлягає до стягнення суд першої інстанції виходив з того, що середньоденне грошове забезпечення позивача складає 1417,57 грн, період за час затримки розрахунку при звільненні з 21.01.2023 по 21.07.2023 (шість місяців відповідно до статті 117 КЗпП України у редакції Закону № 2352-ІХ) становить 182 календарних днів, сума, яка підлягає відшкодуванню позивачу, з урахуванням статті 117 Кодексу законів про працю України, становить: 1417,57 грн.х182 кал. днів= 257997,74 грн без застосування принципу співмірності цієї суми щодо коштів, які роботодавець невчасно сплатив працівникові.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених ст. 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини у цій справі виникли, зокрема, щодо права позивача на стягнення середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні (виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно).

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 р. № 2232-XII (далі Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання праці військовослужбовців, а саме межі реалізації ними своїх трудових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством. При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

У частині четвертій статті 2 Закону №2232-XII передбачено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини третьої статті 24 Закону №2232-XII закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно із приписами частини першої статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 р. № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII).

Частинами 1, 4 статті 9 Закону № 2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 (далі Порядок №178), грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі, зокрема, звільнення з військової служби.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі військова частина), а командирам (начальникам) військової частини наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації (пункт 4 Порядку №178).

За правилами статті 116 КЗпП України (у редакції, чинній на момент звільнення позивача з військової служби та виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України (у редакції, чинній на момент звільнення позивача з військової служби та виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення) у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Закон покладає на роботодавця (підприємство, установу, організацію) обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Судовим розглядом встановлено, що 12.01.2023 головою Державної прикордонної служби України ОСОБА_2 прийнято наказ № 39-ОС (про особовий склад), яким генерал-майора ОСОБА_1 звільнено з військової служби за підпунктом б (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку) пункт 3 частини 5 статті 26 Закону у відставку (т. 1 а.с. 6).

20.01.2023 начальником Державного ліцею-інтернату з посиленою військово-фізичною підготовкою Кадетський корпус імені І.Г. Харитоненка Державної прикордонної служби України ОСОБА_3 прийнято наказ № 26-ОС (про особовий склад), яким ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 20.01.2023

29.10.2024 Військовою частиною НОМЕР_1 на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.04.2024 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2024 по справі № 480/6703/23 ОСОБА_1 виплачено грошову компенсацію за неотримане речове майно, що не заперечується сторонами по справі.

Тобто фактичним днем розрахунку з позивачем є 29.10.2024 року.

Спірний період стягнення середнього грошового забезпечення у цій справі охоплюється періодом з 21.01.2023 по 29.10.2024, до якого застосовуються приписи статті 117 КЗпП України у редакції Закону №2352-IX, який набрав чинності 19 липня 2022 року.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 06.12.2024 року у справі №440/6856/22 належить враховувати приписи чинної редакції ст. 117 КЗпП, щодо періоду, яким законодавець обмежив виплату 6 місяцями, проте без застосування принципу співмірності цієї суми щодо коштів, які роботодавець невчасно сплатив працівникові.

Судовим розглядом встановлено, що 20.01.2023 начальником Державного ліцею-інтернату з посиленою військово-фізичною підготовкою Кадетський корпус імені І.Г. Харитоненка Державної прикордонної служби України ОСОБА_3 прийнято наказ № 26-ОС (про особовий склад), яким ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 20.01.2023 (а.с. 5).

Тобто, роботодавцем позивача був саме Військовий ліцей Державної прикордонної служби України, яким визначалися всі належні позивачу виплати та проводився остаточний розрахунок при звільненні.

Враховуючи вищевикладене, саме на Військовий ліцей Державної прикордонної служби України має бути покладений обов`язок щодо виплати середнього заробітку за час несвоєчасного розрахунку при звільненні позивача.

Таким чином, Військовий ліцей Державної прикордонної служби України повинен виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців (182 днів), тобто за період з 21.01.2023 по 21.07.2023 року, у зв`язку з невиплатою позивачу при звільненні грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Щодо здійснення відповідного розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку, то колегія суддів зазначає, що вирішення питання про виплату середнього заробітку з визначенням розміру такого заробітку здійснюється за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 за № 100 (далі по тексту - Порядок №100), чинність якої згідно з пунктом 2 поширюється на підприємства, установи і організації незалежно від форми власності, а також на фізичних осіб - підприємців та фізичних осіб, які в межах трудових відносин використовують працю найманих працівників, затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі по тексту - Порядок №100, у відповідній редакції).

Абзацом третім пункту 2 Порядку №100 встановлено, що у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Відповідно до абзацу першого пункту 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до пункту 7 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, за службу понад установлений службовий час, у дні відпочинку, святкові, вихідні та неробочі дні грошове забезпечення військовослужбовцям додатково не виплачується. Розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний календарний місяць, визначається шляхом множення середньоденного розміру грошового забезпечення на кількість календарних днів, прослужених військовослужбовцем у цьому місяці. При цьому середньоденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного військовослужбовцю за повний календарний місяць, на кількість календарних днів місяця, за який здійснюється виплата.

Судовим розглядом встановлено, що загальний дохід, що підлягає врахуванню судом під час обчислення середньоденного заробітку складає - 86472 грн. = (43236 грн.+ 43236 грн.)

Сукупна кількість календарних днів за цей період складає 61 днів.

Середньоденне грошове забезпечення позивача складає 86472/61=1417,57 грн.

Період за час затримки розрахунку при звільненні з 21.01.2023 по 21.07.2023 (шість місяців відповідно до статті 117 КЗпП України у редакції Закону № 2352-ІХ) становить 182 календарних днів.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин у цій адміністративній справі враховуючи межі, в яких суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції, а також застосування чинної редакції ст.117 КЗпП України щодо періоду з 21.01.2023 по 29.10.2024 без застосування принципу співмірності при визначенні суми стягнення, судова колегія за наслідкам апеляційного перегляду погоджується з висновком суду першої інстанції, що сума, яка підлягає відшкодуванню позивачу становить: 1417,57 грн.х182 кал. днів= 257997,74 грн.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції допустив помилку поклавши на Військовий ліцей Державної прикордонної служби України відповідальність за затримку виплати грошової компенсації за речове майно, яку фактично мала здійснювати та здійснила ІНФОРМАЦІЯ_1 , колегія суддів відхиляє, оскільки роботодавцем позивача був саме Військовий ліцей Державної прикордонної служби України, яким визначалися всі належні позивачу виплати та проводився остаточний розрахунок при звільненні, тому саме на Військовий ліцей Державної прикордонної служби України має бути покладений обов`язок щодо виплати середнього заробітку за час несвоєчасного розрахунку при звільненні позивача.

Інші доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військового ліцею Державної прикордонної служби України залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.05.2025 по справі № 480/9703/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді З.Г. Подобайло І.С. Чалий
Повний текст постанови складено 15.09.2025 року