Справа № 380/2754/24
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/2754/24 пров. № А/857/17763/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Гінди О. М., Курильця А. Р.,

з участю секретаря судового засідання Волчанського А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року у справі №380/2754/24 за адміністративним позовом керівника Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області в інтересах Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції - Крутько О.В.,

дата ухвалення рішення - 10 червня 2024 року,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення - не зазначено,

в с т а н о в и в:

Керівник Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області в інтересах Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації звернувся в суд з позовом до відповідача - ОСОБА_1 , в якому просив зобов`язати відповідача укласти з Департаментом архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації охоронний договір на об`єкт культурної спадщини - пам`ятку архітектури місцевого значення XIX ст.- Вілла Ягуся за адресою вул. Шевченка 15, м.Трускавець Львівської області, взятої на облік на підставі рішення Львівського облвиконкому №130 від 26.02.1980.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Заступник керівника Львівської обласної прокуратури оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що об`єкт культурної спадщини «Вілла «Ягуся» включена до переліку об`єктів культурної спадщини як пам`ятка архітектури місцевого значення відповідно до рішення Виконавчого комітету Львівської обласної ради народних депутатів «Про взяття під охорону держави споруд Львівської області, що мають наукову, історичну, містобудівельну і художню цінність» №130 від 26.02.1980. На момент включення такої до переліку об`єктів культурної спадщини діяло законодавство Української РСР. Міністерством культури України затверджено Порядок обліку об`єктів культурної спадщини №158 від 11 березня 2013 року, який 27 червня 2019 року наказом №501 внесено зміни про зобов`язання органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій до 01 жовтня 2019 року подати Міністерству культури України, серед іншого, переліки об`єктів культурної спадщини, які взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом України «Про охорону культурної спадщини», та не включених до Державного реєстру нерухомих пам`яток України станом на день набрання чинності цим наказом за формою, згідно з додатком до цього наказу. Чинне законодавство не передбачає необхідності доведення підстав прийняття рішень про взяття на державний облік пам`яток, що були прийняті відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом України «Про охорону культурної спадщини», тобто до 12 липня 2000 року. Вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що об`єкт нерухомості не може вважатися пам`яткою архітектури за відсутності облікової документації, оскільки такий факт не змінює статусу об`єкта культурної спадщини та не виключає його з переліку пам`яток. Предметом спору є спонукання власника пам`ятки архітектури на укладення охоронного договору на цю пам`ятку, а не скасування рішення Виконавчого комітету Львівської обласної ради народних депутатів «Про взяття під охорону держави споруд Львівської області, що мають наукову, історичну, містобудівельну і художню цінність» №130 від 26 лютого 1980 року. Відповідне рішення є чинним і не скасовувалося. Апелянт стверджує, що чинне на момент виникнення спірних правовідносин законодавство у сфері охорони культурної спадщини дозволяло обліковувати та брати під охорону державні об`єкти культурної спадщини (пам`ятки), незалежно від того чи наявні чи ні на них облікову документи. Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року у цій справі та прийняти нове про задоволення позову в повному обсязі.

Представник відповідача подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що аналіз абз.6 ст.1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» дозволяє дійти висновку, що законодавець визначає виключно два випадки визначення об`єкта пам`яткою культурної спадщини: об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. Зауважує, що правовий статус та режим пам`ятки, відповідно, виникає та поширюється на об`єкт з моменту внесення його до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. Відповідно до відповіді МКІП від 19 січня 2023 року та від 02 лютого 2023 року будівля по вул. Шевченка, 15 у м. Трускавці Львівської області Вілла «Ягуся» - ХІХ ст. охоронний №537-м не занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, а також подання від Львівської обласної ради щодо занесення відповідної будівлі до Державного реєстру нерухомих пам`яток України не надходило. Акцентує увагу на тому, що законодавством Української РСР було регламентовану чітку і послідовну процедуру включення об`єкту до державного переліку нерухомих пам`яток історії та культури. При цьому, тільки одночасне дотримання всіх зазначених етапів у сукупності було єдиною та необхідною правовою підставою для взяття об`єкту на державний облік та включення його до списків (переліків) пам`яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР «Про охорону і використання пам`яток історії та культури». При цьому, як письмовими доказами, долученими до матеріалів цієї справи, так і судовим рішенням у справі №380/4734/23, яке набрало законної сили, підтверджується, що відсутні будь-які докази складання на об`єкт нерухомості передбаченої законодавством облікової документації для підтвердження факту фіксації та визначення історичної, наукової, художньої або іншої культурної цінності цього об`єкту для внесення до переліку пам`яток архітектури місцевого значення Львівської області. За відсутності відповідної облікової документації на будівлю за адресою: м. Трускавець, вул. Шевченка, 15 Вілла «Ягуся» ХІХ ст., укладення охоронного договору на таку будівлю згідно з вимогами Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, щойно виявлені об`єкти культурної спадщини чи їх частини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1768 від 28 лютого 2000 року, неможливе, оскільки відсутні документи, які передбачені п.6 вказаного Порядку, які додаються до договору. Складання облікової документації на об`єкт культурної спадщини не є законодавчо передбаченим обов`язком власника такого об`єкта, а належить до компетенції відповідних уповноважених органів. Покладення такого обов`язку на власника об`єкта нерухомого майна становитиме надмірний тягар для власника та є фактично непропорційним втручанням у мирне володіння своїм майном, яке гарантується фізичним та юридичним особам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Доказів повідомлення власника будівлі Вілла «Ягуся» про набуття будівлею правового статусу щойно виявленого об`єкта прокурором до матеріалів справи не долучено, їх не існує. Перехід права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна до позивача за відсутності погодження відповідного органу охорони культурної спадщини (докази протилежного відсутні), а тому позивач не був повідомлений про можливий статус будівлі як об`єкта культурної спадщини станом на 16 серпня 2019 року. Жодна норма Закону України «Про охорону використання пам`яток історії та культури» від 13 липня 1978 року не містить положень про те, що у випадку не затвердження (погодження) відповідного переліку споруд Радою міністрів УРСР, такі об`єкти автоматично стають пам`ятками місцевого значення. Будь-яке рішення про затвердження списків споруд пам`яток місцевого значення, де б було у встановленому законом порядку, який діяв на момент виникнення вказаних правовідносин, будівля №15 по вул. Т. Шевченка у м. Трускавець включена у вказаний список та занесена у відповідні реєстри із розробленням та затвердженням облікової документації, не існує. Крім того, з покликанням на висновок експерта №10 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, зауважено, що навіть якщо б відповідну будівлю і було у встановленому порядку внесено у реєстр пам`яток архітектури місцевого значення згідно з рішенням Львівської обласної ради народних депутатів від 26 лютого 1980 року за №130, останній станом на 16.08.2019 (дата придбання відповідачем) повністю втратив будь-які ознаки своєї автентичності в результаті реконструкцій проведених у 1986 та 2005 роках, ще до набуття права власності на таку відповідачем. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалами Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року відкрито апеляційне провадження у цій справі та призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2025 року продовжено строк розгляду цієї справи.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2025 року призначено розгляд справи у судове засідання на 03 вересня 2025 року на 11:00 год.

Представник позивача (апелянта) Шимін Н. М. у судовому засіданні підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача Медвідь В.О. у судовому засіданні не погодилася з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить нежитлова будівля загальною площею 710,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка з кадастровим номером :01:011:0029, загальною площею 0,1603 га, на якій розташована вказана нежитлова будівля, що підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 12 січня 2024 року №361669981, від 12 січня 2024 року №361669499 (а.с. 25, 26).

На запит Дрогобицької окружної прокуратури від 05 січня 2024 року Департамент архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації надав інформацію від 09 січня 2024 року про те, що об`єкт нерухомості - «Вілла «Ягуся», яка знаходиться на вул. Т.Шевченка, 15 у м. Трускавці, внесений до Переліку об`єктів культурної спадщини як пам`ятка архітектури місцевого значення відповідно до рішення виконавчого комітету Львівської обласної ради народних депутатів «Про взяття під охорону держави споруд Львівської області, що мають наукову, історичну, містобудівельну і художню цінність» №130 від 26.02.1980.

Цим же листом Департамент архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації інформував, що орган охорони культурної спадщини звертався до власника об`єкту культурної спадщини «Вілла «Ягуся» ОСОБА_1 з листом №16-2910/0/2-23 від 28 вересня 2023 року про необхідність укладення охоронного договору на зазначену пам`ятку архітектури. Одночасно повідомив, що станом на 08 січня 2024 року ОСОБА_1 не звертався до департаменту з метою укладення охоронного договору на пам`ятку архітектури місцевого значення Вілла «Ягуся» ХІХ ст. охоронний №537-м.

Зважаючи на те, що відповідач не вчиняє жодних дій щодо укладення охоронного договору на вищевказаний об`єкт, прокурор звернувся з позовом до суду в інтересах держави.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем до матеріалів справи не долучено будь-яких письмових доказів складання на об`єкт нерухомості, що розташований за адресою: Львівська обл., м. Трускавець, вул. Т.Шевченка, 15, передбаченої законодавством облікової документації. Крім того, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 року у справі №380/4734/23, залишеним без змін Восьмим апеляційним адміністративним судом 15 лютого 2024 року, констатовано, що об`єкт нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не включено до переліку пам`яток архітектури місцевого значення Львівської області. Будь-які письмові докази складання на об`єкт нерухомості, що розташований за адресою: Львівська обл., м. Трускавець, вул. Т.Шевченка, 15, передбаченої законодавством облікової документації, яка повинна включати повний перелік наведених документів відсутні. Також, відсутні будь-які документи, які б підтверджували факт фіксації та визначення історичної, наукової, художньої або іншої культурної цінності цього об`єкту, а тому доводи позивача про необхідність укладення ОСОБА_1 з Департаментом архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації охоронного договору на об`єкт нерухомості, що розташований за адресою вул. Шевченка 15, м.Трускавець Львівської області, з підстав того, що такий об`єкт є об`єктом культурної спадщини документально необґрунтовані та не підтверджуються матеріалами справи.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Ч.4, 5 ст.54 Конституції України передбачають, що культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.

Законом України від 20 вересня 2006 року №165-V «Про ратифікацію Конвенції про охорону архітектурної спадщини Європи» ратифіковано Конвенцію про охорону архітектурної спадщини Європи від 03 жовтня 1985 року (далі - Конвенція), відповідно до статті 3 якої кожна Сторона зобов`язується: - вживати правових заходів для охорони архітектурної спадщини; - за допомогою таких заходів і діючих у кожній державі або кожному регіоні процедур, забезпечити охорону пам`яток, архітектурних ансамблів та визначних місць.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулюються Законом України «Про охорону культурної спадщини» №1805-ІІІ від 08 червня 2000 року (з наступними змінами і доповненнями, у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» пам`ятка культурної спадщини (далі - пам`ятка) - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України; охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини; предмет охорони об`єкта культурної спадщини - характерна властивість об`єкта культурної спадщини, що становить його історико-культурну цінність, на підставі якої цей об`єкт визнається пам`яткою; щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Переліку об`єктів культурної спадщини відповідно до цього Закону; облікова документація - документація, що формується в порядку обліку об`єктів культурної спадщини та містить дані щодо цінності об`єкта культурної спадщини, характерних властивостей, що становлять його історико-культурну цінність (предмет охорони об`єкта культурної спадщини), етапів розвитку, просторових, функціональних характеристик, стану збереження, а також дані проведених досліджень.

Державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини. До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини) належать: центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим; обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; виконавчий орган сільської, селищної, міської ради (ч.1 ст.3 Закону України «Про охорону культурної спадщини»).

Повноваження центральних органів виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини визначено ст.5 Закону України «Про охорону культурної спадщини».

Об`єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (далі - Реєстр) за категоріями національного та місцевого значення пам`ятки. Порядок визначення категорій пам`яток встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч.1 ст.13 Закону України «Про охорону культурної спадщини»).

Згідно з ч.1,2 ст.24 Закону України «Про охорону культурної спадщини» власник або уповноважений ним орган, користувач зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору.

Використання пам`ятки повинно здійснюватися відповідно до режимів використання, встановлених органами охорони культурної спадщини, у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень пам`ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо.

Стаття 23 Закону України «Про охорону культурної спадщини» передбачає, що усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір.

Згідно з ч.3 ст.23 Закону України «Про охорону культурної спадщини» порядок укладання охоронних договорів та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Викладене свідчить про обов`язок для усіх власників пам`ятки чи її частини укласти охоронний договір з відповідним органом культурної спадщини після переходу права власності на нього.

Охоронний договір, укладений на підставі ст.23 Закону №1805-ІІІ є адміністративним договором. В силу приписів п.4 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів.

Верховний Суд у постанові від 23.12.2019 у справі №806/1536/18 сформував висновок про те, що укладання охоронних договорів спрямоване на реалізацію державної політики у сфері охорони культурної спадщини. Такими договорами не вирішується питання власності на об`єкт культурної спадщини, а встановлюється режим використання пам`яток та відповідальність за порушення такого режиму.

На виконання вимог Закону України «Про охорону культурної спадщини» Кабінет Міністрів України 28 грудня 2001 року постановою №1768 затвердив Порядок укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини (далі - Порядок №1768).

Відповідно до пунктів 1, 2 та 5 Порядку №1768 охоронний договір встановлює режим використання пам`ятки культурної спадщини (далі - пам`ятка) чи її частини, у тому числі території, на якій вона розташована.

Власник пам`ятки чи її частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки чи її частини у власність або у користування укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.

В охоронному договорі, складеному за зразком згідно з додатком, зазначаються особливості режиму використання пам`ятки, види і терміни виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, робіт з упорядження її території, інших пам`яткоохоронних заходів, необхідність яких визначається відповідним органом охорони культурної спадщини.

Відповідний договір повинен бути укладено впродовж одного місяця або з моменту отримання такого об`єкту у власність, або, якщо статус щойно виявленого об`єкта культурної спадщини надано пізніше, - з дня отримання власником повідомлення уповноваженого органу про набуття правового статусу щойно виявленого об`єкта.

Колегія суддів наголошує, що саме юридичні або фізичні особи, у власності або користуванні яких перебувають об`єкти культурної спадщини чи їх частини, зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір встановленого зразка, до якого мають бути додані додаткові документи.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі №826/4605/16, від 08 травня 2024 року у справі №240/17530/23, від 28 листопада 2024 року у справі №580/6572/22, від 20 січня 2025 року у справі №120/10793/22.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 січня 2024 року Дрогобицька окружна прокуратура звернулася до Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації з листом, у якому вказала, що на виконання доручення Львівської обласної прокуратури щодо вивчення питання про стан укладення охоронних договорів з відповідним органом культурної спадщини на пам`ятки архітектури місцевого значення, встановлено, що на земельній ділянці з кадастровим номером :01:011:0029, загальною площею 0,16 га здійснюється будівництво об`єкту туристичної інфраструктури, а саме: готелю по вул. Шевченка, 15А, яка межує з вул. Бортнянського. На вказаній земельній ділянці розташована пам`ятка архітектури місцевого значення ХІХ ст. Вілла «Ягуся». Просила проінформувати: чи звертався ОСОБА_1 до Департаменту щодо укладення охоронного договору на об`єкт культурної спадщини місцевого значення Вілла «Ягуся». У випадку укладення такого скерувати належним чином завірену копію такого; надати належним чином завірену копію виконкому Львівської обласної ради народних депутатів від 26 лютого 1980 року з додатком; чи вживалися та чи будуть вживатися Департаментом архітектури та розвитку містобудування самостійно заходи представницького характеру.

Зі змісту листа Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації вбачається, що останній повідомив Дрогобицьку окружну прокуратуру 09 січня 2024 року про те, що пам`ятка архітектури місцевого значення Вілла «Ягуся», ХІХ ст. охоронний №537-м (внесена до переліку пам`яток архітектури рішення Львівського облвиконкому від 26.02.1980 №130) розташована за адресою: Львівська область, Дрогобицький район, м. Трускавець, вул. Т. Шевченка, 15. Станом на 08 січня 2024 року ОСОБА_1 не звертався. Департаментом не здійснювалися заходи представницького характеру, однак про необхідність укладення охоронного договору на пам`ятку архітектури місцевого значення Вілла «Ягуся», ХІХ ст. охоронний №537-м ОСОБА_1 був повідомлений листом від 28 вересня 2023 року №16-2910/0/2-23 (а.с.13).

Так, згідно з рішенням Виконавчого комітету Львівської обласної ради народних депутатів №130 від 26 лютого 1980 року «Про взяття під охорону держави споруд Львівської області, що мають визначну наукову, історичну, містобудівельну і художню цінність» на виконання постанови Ради Міністрів Української РСР №442 від 06 вересня 1979 року, п.2 «Про доповнення списку пам`яток містобудування і архітектури Української РСР, що перебувають під охороною держави» і пропозицій Держбуду від 26 грудня 1979 року №1-52/1246, погоджено перелік споруд Львівської області, що мають визначну наукову, історичну, містобудівельну і художню цінність, рекомендованих Держбудом УРСР для включення в списки пам`яток архітектури УРСР, що охороняються державою і просити Раду Міністрів УРСР затвердити ці списки згідно з додатком. У додатку значиться Вілла ХІХ ст. у АДРЕСА_1 .

Письмовими доказами, що долучені до матеріалів справи, підтверджується, що 16 серпня 2019 року між ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_1 з другої сторони укладено договір купівлі - продажу будівлі, а саме - будівлі АДРЕСА_1 , розташованій на земельній ділянці загальною площею - 0,1602 га., кадастровий номер :01:011:0029 (п.1.2. Договору), що підтверджується копією відповідного договору купівлі - продажу від 16.08.2019 року за №833.

Цього ж дня між ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_1 з другої сторони, підписано договір купівлі - продажу земельної ділянки, яка згідно з п.1.2. Договору має наступні характеристики: загальна площа 0,1602 га., кадастровий номер земельної ділянки - :01:011:0029, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення (03.08) для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, що підтверджується копією відповідного договору купівлі - продажу земельної ділянки від 16.08.2019 року за №834.

З врахуванням наведеного вище, право власності ОСОБА_1 на вищевказане нежитлове приміщення та на земельну ділянку підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

При цьому, відповідач не погоджується з тим, що об`єкт нерухомого майна Вілла « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ХІХ ст. у АДРЕСА_1 , щодо якого виникли спірні правовідносини у цій справі, є об`єктом культурної спадщини (пам`ятка архітектури місцевого значення) та вважає, що у нього відсутній обов`язок укладати відповідний охоронний договір.

Колегія суддів зазначає, що об`єкт нерухомого майна Вілла « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ХІХ ст. у м. Трускавець на вул. Шевченка, 15, щодо якого виникли спірні правовідносини у цій справі, є об`єктом культурної спадщини (пам`ятка архітектури місцевого значення); цей факт, як зазначено вище, стверджується рішенням, зі змісту якого вбачається, що рішенням Виконавчого комітету Львівської обласної ради народних депутатів №130 від 26 лютого 1980 року «Про взяття під охорону держави споруд Львівської області, що мають визначну наукову, історичну, містобудівельну і художню цінність» доповнено список пам`яток містобудування і архітектури Української РСР, що перебувають під охороною держави об`єктом нерухомого майна Вілла « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ХІХ ст., що знаходиться у АДРЕСА_1 , тому, враховуючи наведене вище, в ОСОБА_1 виник обов`язок укласти з Департаментом архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної адміністрації охоронний договір на відповідний об`єкт нерухомості, як об`єкт культурної спадщини.

Крім того, ухилення власником пам`ятки архітектури місцевого значення від укладення охоронного договору порушує інтереси щодо збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність.

Щодо висновку експерта №10 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 12 червня 2023 року про те, що станом на 16 серпня 2019 року об`єкт, щодо якого виникли спірні правовідносини, повністю втратив ознаки своєї автентичності, то колегія суддів не надає йому оцінки, оскільки він не охоплюється предметом спору у цій справі.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів враховуючи ту обставину, що об`єкт нерухомого майна Вілла « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ХІХ ст. у м. Трускавець на вул. Шевченка, 15 є об`єктом культурної спадщини (пам`ятка архітектури місцевого значення), дійшла висновку про підставність позовних вимог у зв`язку з чим необхідним є укладення ОСОБА_1 з Департаментом архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації охоронного договору на вищевказаний об`єкт нерухомості, що розташований за адресою вул. Шевченка 15, м.Трускавець Львівської області.

Доводи апеляційної скарги є підставними та обґрунтованими, такі знайшли своє підтвердження під час розгляду справи та спростовують висновки суду першої інстанції з наведених вище мотивів.

Покликання відповідача на неможливість укладення охоронного договору колегія суддів відхиляє, оскільки такі ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року у справі №380/2754/24 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов керівника Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області в інтересах Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_1 укласти з Департаментом архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації охоронний договір на об`єкт культурної спадщини - пам`ятку архітектури місцевого значення XIX ст.- Вілла Ягуся за адресою вул. Шевченка 15, м.Трускавець Львівської області, взятої на облік на підставі рішення Львівського облвиконкому №130 від 26 лютого 1980 року.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді О. М. Гінда
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 15 вересня 2025 року.