Справа № 420/120/25
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

15 вересня 2025 року

м. Київ

справа №420/120/25

адміністративне провадження № К/990/33338/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Стародуба О.П., Стеценка С.Г.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області

на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року (суддя Бутенка А.В.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2025 року (колегія у складі суддів Кравченка К.В., Джабурії О.В., Вербицької Н.В.)

у справі № 420/120/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області

про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У січні 2025 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач, ГУ ПФ України в Одеській області, скаржник), в якому просив:

- визнати протиправними дії ГУ ПФ України в Одеській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2022 - 2024 роки як інваліду війни 2-ої групи-ветерану війни у розмірі меншому ніж передбачено ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту»;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену суму за 2022 рік 23054 грн, за 2023 рік 24060 грн, за 2024 рік 24060 грн щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як інваліду війни, ветерану війни відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком з урахуванням раніш виплачених сум.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 06.02.2025, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.05.2025, задовольнив позов.

06.08.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга відповідача, в якій з посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.05.2025, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

У скарзі скаржник серед іншого заявляв про поновлення йому пропущеного строку на касаційне оскарження.

Верховний Суд, в тому числі визнавши наведені скаржником доводи щодо причин пропуску ним строку на касаційне оскарження неповажними, ухвалою у від 26.08.2025 залишив касаційну скаргу Головного управління без руху, зокрема з мотивів її невідповідності вимогам ч. 3 ст. 332 КАС України. При цьому Суд визначив скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії зазначеної ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом зазначення інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження.

На виконання вимог ухвали від 26.08.2025 від скаржника до Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків разом з матеріалами, зокрема касаційною скаргою в уточненій редакції, яка містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. Зазначене клопотання обґрунтоване тим, що як первісна, своєчасно подана, так і повторна касаційні скарги були повернуті ухвалами Верховного Суду від 23.06.2025 та 31.07.2025 у зв`язку з неусуненням недоліків (а саме через ненаведення підстав для касаційного оскарження судових рішень). Причину недотримання двічі поспіль вимог процесуальних норм щодо оформлення змісту касаційної скарги ГУ ПФ України в Одеській області пояснило абстрактно - а саме надмірною завантаженістю органів Пенсійного фонду України (не надавши при цьому жодні докази на підтвердження своїх доводів).

Згодом відповідач втретє звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, яку також було залишено без руху відповідно до ухвали від 26.08.2025. Скаржник вважає, що у поданій заяві про поновлення строку на касаційне оскарження ним наведені достатні пояснення щодо поважності причин пропуску строку звернення.

Верховний Суд зауважує, що право на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення не є абсолютним. Вчасна первинна подача касаційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки у такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності. Повернення касаційної скарги не зупиняє та не перериває строк на касаційне оскарження і не дає права скаржнику у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на оскарження судового рішення повторно.

Відповідно до приписів ст. 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, щодо форми і змісту касаційної скарги. Частиною 1 статті 45 КАС України регламентовано, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, слід зазначити, що таке право не є безумовним. Це обґрунтовується змістом ч. 8 ст. 169 КАС України, відповідно до якої повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом. Отже, скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.

Приведення касаційної скарги у відповідність з вимогами КАС України в частині належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, своєчасної сплати судового збору, є процесуальним обов`язком сторони, яка не погоджується з судовими рішеннями.

Недотримання особою вимог процесуальних норм щодо форми та змісту касаційної скарги за загальним правилом не є підставою для поновлення строку на касаційне оскарження. Це правило ще в більшій мірі стосується суб`єкта владних повноважень, щодо якого презюмується, що в його розпорядженні є достатньо засобів, зокрема організаційного характеру, для виконання покладених завдань.

Та обставина, що повернення касаційної скарги не позбавляє повторного звернення до суду касаційної інстанції не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення раніше поданої касаційної скарги без урахування процесуальних строків, встановлених ст. 329 КАС України.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналіз положень ст.ст. 5, 13, 328, 329 КАС України дозволяє дійти висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк подання касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в касаційному порядку у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

З урахуванням вищевикладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржником не наведено поважних підстав для поновлення пропущеного строку касаційного оскарження.

За правилами п. 4 ч. 1 ст. 333 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані судом неповажними.

За викладених обставинах, Суд вважає, що ГУ ПФ України в Одеській області слід відмовити у відкритті касаційного провадження відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 333 КАС України.

Керуючись ст. 333 КАС України, Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Визнати неповажними причини пропуску строку на касаційне оскарження.

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2025 року у справі № 420/120/25.

3. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб

Суддя С.Г. Стеценко