Справа № 990/212/25
Суддя: Стрелець Тетяна Геннадіївна
Дата ухвалення: 2025-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 990/212/25

провадження № 11-252заі25

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Стрелець Т. Г.,

суддів Банаська О. О., Булейко О. Л., Воробйової І. А., Губської О. А., Ємця А. А., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Кривенди О. В., Мазура М. В., Погрібного С. О., Стефанів Н. С., Ступак О. В., Ткача І. В., Уркевича В. Ю., Шевцової Н. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Великої Палати Верховного Суду Кишакевича Лева Юрійовича від участі у розгляді справи № 990/212/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування пункту 2 рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 02 квітня 2025 року № 691/3дп/15-25 та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з позовом до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП), у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати пункт 2 рішення Третьої Дисциплінарної платати Вищої ради правосуддя від 02 квітня 2025 року № 691/3дп/15-25 про залишення без розгляду та повернення дисциплінарної скарги (з доповненнями № Ш-221/1/7-25 від 14 січня 2025 року та № Ш-221/2/7-25 від 04 березня 2025 року) ОСОБА_1 стосовно судді Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_2;

- зобов`язати ВРП повторно розглянути питання відкриття дисциплінарного провадження за дисциплінарною скаргою ОСОБА_1 (вх. № Ш-221/0/7-25 від 09 січня 2025 року з доповненнями № Ш-221/1/7-25 від 14 січня 2025 року та № Ш-221/2/7-25 від 04 березня 2025 року ) стосовно судді Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_2.

Касаційний адміністративний суд ухвалою від 20 травня 2025 року відмовив ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі № 990/212/25 на підставі пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Позивач не погодився з вказаною ухвалою та звернувся до Великої Палати Верховного Суду з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати зазначену ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції.

Велика Палата ухвалою від 03 липня 2025 року відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду від 20 травня 2025 року, а ухвалою від 27 серпня 2025 року призначила справу до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) на 11 вересня 2025 року.

Згідно повідомлення про доставлення електронного листа позивач отримав копіюухвали про відкриття провадження у справі № 990/212/25 11 липня 2025 року, а копію ухвали про призначення вказаної справи 03 вересня 2025 року.

09 вересня 2025 року ОСОБА_1 надіслав до Великої Палати Верховного Суду заяву про відвід судді Великої Палати Верховного Суду Кишакевича Лева Юрійовича від участі у розгляді справи № 990/212/25.

З посиланням на пункт 4 частини першої статті 36 КАС України позивач наголошує що є обставини, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді Великої Палати Верховного Суду Кишакевича Л. Ю., якому він заявив відвід.

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначає, що відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 серпня 2025 року, до складу колегії суддів для розгляду даної справи включено суддю Кишакевича Л. Ю.

ОСОБА_1 вважає, що суддя Кишакевич Л. Ю. не може брати участь у розгляді даної справи та підлягає відводу, оскільки він раніше очолював Етичну раду, яка надавала оцінку його відповідності критеріям професійної етики та доброчесності, під час проходження конкурсу позивача на посаду члена Вищої ради правосуддя.

Як стверджує скаржник, 16 березня 2023 року Етична рада за головуванням Кишакевича Л. Ю. ухвалила Рішення № 28, яким визнала ОСОБА_1 , таким, що не відповідає критеріям професійної етики та доброчесності для зайняття посади члена Вищої ради правосуддя.

На думку позивача, зазначені обставини викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості та об`єктивності судді Кишакевича Л. Ю., що є підставою для його відводу.

Порядок вирішення заявленого судді відводу визначений статтею 40 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), за правилом частини сьомої якої питання про відвід судді Великої Палати Верховного Суду розглядається Великою Палатою.

Перевіривши наведені доводи на обґрунтування заяви про відвід судді Великої Палати Верховного Суду Кишакевича Л. Ю., Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Мета відводу (самовідводу) судді - гарантувати безсторонність суду, запобігати упередженості судді під час розгляду справи.

Частиною першою статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 КАС України, згідно із частиною першою якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований у результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 КАС України (недопустимість повторної участі судді в розгляді адміністративної справи).

Застосовуючи норму пункту 4 частини першої статті 36 КАС України, слід мати на увазі, що встановлена нею підстава відводу судді означає не просто сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, а обґрунтований сумнів.

Не можуть бути підставою для відводу судді тільки припущення про існування обставин, за яких участь судді в розгляді справи виключається.

Стандарт безсторонності ґрунтується насамперед на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно із законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді - як реальної, так і суб`єктивної.

Норми національного права не розкривають змісту нормативної конструкції «неупередженість (безсторонність) судді».

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має встановлюватися згідно з:

«об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

«суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи, і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки, як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Велика Палата підкреслює, що відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

ОСОБА_1 у заяві про відвід судді Великої Палати Верховного Суду Кишакевича Л. Ю. не вказує про обставини, з якими закон пов`язує можливість відведення судді від розгляду справи або які можуть свідчити (прямо чи опосередковано) про упередженість судді Великої Палати Верховного Суду при апеляційному розгляді справи № 990/212/25.

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що нема жодних підстав вважати, що сам лише факт включення судді Кишакевича Л. Ю. до складу колегії суддів для розгляду даної справи, викликає сумнів у його об`єктивності та неупередженості під час розгляду цієї справи у Великій Палаті Верховного Суду.

З предмета і меж перегляду в цій справі не можна простежити будь-яку залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано ілюстрував би упередженість або необ`єктивність судді, якому заявлено відвід.

Отже, наведені позивачем обставини на обґрунтування заяви про відвід судді Великої Палати Верховного Суду Кишакевича Л. Ю. не містять у собі об`єктивно спроможних підстав, які б у розумінні пункту 4 частини першої статті 36 КАС України зумовлювали відведення вище згаданого судді Великої Палати Верховного Суду від розгляду цієї справи.

Оскільки позивач не навів обставин, які могли б свідчити про існування підстав для відводу вищевказаного судді Великої Палати Верховного Суду, а Велика Палата Верховного Суду не встановила таких обставин, у задоволенні заяви слід відмовити.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 36, 39, 40, 167, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Великої Палати Верховного Суду Кишакевича Лева Юрійовича від участі у розгляді справи № 990/212/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування пункту 2 рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 02 квітня 2025 року № 691/3дп/15-25 та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. Г. Стрелець

Судді: О. О. Банасько О. Л. Булейко І. А. Воробйова О. А. Губська А. А. Ємець Л. Ю. Кишакевич В. В. Король О. В. Кривенда М. В. Мазур С. О. Погрібний Н. С. Стефанів О. В. Ступак І. В. Ткач В. Ю. Уркевич Н. В. Шевцова