Справа № 300/600/25
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/600/25 пров. № А/857/14548/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року (головуючий суддя Чуприна О.В., м. Івано-Франківськ) у справі № 300/600/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просить визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №23 від 08.11.2024 року про відмову в переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 09.10.2002 по 26.02.2003, з 28.03.2003 по 19.05.2003, з 14.09.2004 по 20.12.2005, з 02.02.2006 по 13.10.2006, з 30.03.2007 по 14.02.2008, з 17.02.2008 по 13.02.2009, з 17.02.2009 по 12.02.2010, з 16.02.2010 по 28.12.2010, з 05.02.2011 по 26.12.2011, з 28.03.2012 по 19.11.2012 згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 з вкладишем в трудову книжку серії НОМЕР_2 та трудовою книжкою серії НОМЕР_3 з вкладишем в трудову книжку серії НОМЕР_4 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перевести, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з 28.02.2024 року з врахуванням довідки про фактичну суму заробітку від 14.12.2011 та довідки про фактичну суму заробітку від 06.12.2011.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 08.11.2024 за №23 (18210/03-18) про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового ОСОБА_1 періоди роботи: з 09.10.2002 по 26.02.2003 в Дочірньому державному унітарному підприємстві "9-ий автобусний парк ГУП "Мосгортранс"; з 28.03.2003 по 19.05.2003 в ДП "Станіславів автотранс"; з 14.09.2004 по 20.12.2005, з 02.02.2006 по 13.10.2006, з 30.03.2007 по 14.02.2008, з 17.02.2008 по 13.02.2009, з 17.02.2009 по 12.02.2010, з 16.02.2010 по 28.12.2010, з 05.02.2011 по 26.12.2011, з 28.03.2012 по 19.11.2012 в Державному унітарному підприємстві міста Москва "Мосгортранс" філіал 14 автобусний парк. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перевести ОСОБА_1 з 25.03.2024 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 25.03.2024 перерахунок розміру пенсії за віком ОСОБА_1 та провести виплату такої пенсії у відповідності до відомостей про заробітну плату(заробіток), внесених у довідки про суми фактичного заробітку від 06.12.2011 та від 14.12.2011, виданих Державним унітарним підприємством міста Москва "Мосгортранс" філіал 14 автобусний парк. Відмовлено в задоволенні решти позовних вимог.

Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, а також не досліджено обставини, що мають значення для справи.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії, в Україні не діяла Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Зазначає, що Україна продовжує бути учасницею і дотримуватись зобов`язань за Конвенцією щодо її учасників до настання терміну виходу України з Конвенції (зважаючи на те, що Конвенція була ратифікована Україною в жовтні 1994 року). Однак, на думку апелянта, це правило не поширюється на відносини з російською федерацією та республікою білорусь, оскільки, Законом України від 01.12.2022 №2783-ІХ було зупинено дію Конвенції у відносинах з цими країнами.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив щодо її задоволення та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 з 13.02.2013 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію по інвалідності (ІІІ група, загальне захворювання) призначену відповідно до Закону 1058-IV.

Рішенням Управління №23 від 19.03.2024 про перерахунок пенсії у зв`язку з уточненням даних в ЕПС, прийнятого на підставі службової записки, страховий стаж (повний) позивача становить 37 років 02 місяці 03 дні, додатковий стаж 09 років 06 місяців 15 днів.

Згідно розрахунку пенсії по інвалідності ОСОБА_1 для розрахунку заробітку для обчислення враховано середньомісячний заробіток в розмірі 38369,50000 гривень. Заробіток враховано починаючи з 01.07.2000 по 30.11.2012, за 108 місяців заробітної плати (до оптимізації) при 91 місяцю (після оптимізації) (а.с.231-234). Заробіток за 2004-2011 роки зараховано з врахуванням відомостей довідок про фактичні суми заробітку від 06.12.2011 та від 04.12.2011, виданих Державним унітарним підприємством міста Москва "Мосгортранс" (філіал 14-й автобусний парк).

Позивач у зв`язку із досягненням пенсійного віку звернувся із письмовим зверненням до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За результатам розгляду звернення на адвокатський запит, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 19.03.2024 №0900-0202-8/16983 повідомило, що загальний страховий стаж позивача становить 37 років 02 місяці, в тому числі фактичний страховий стаж, становить 27 років 7 місяців та додатковий стаж до виповнення пенсійного віку - 09 років 6 місяців. Згідно трудової книжки не зараховано періоди роботи: з 07.07.1989 по 10.08.1989 не зазначено назву організації в записі про прийом на роботу, що суперечить інструкції ведення трудових книжок, з 01.08.2000 по 09.06.2001 (ТОВ "Ференс і К" - відсутні дані СПОВ; з 10.01.1989 по 29.06.1989 (робота в колгоспі "Україна"), оскільки відсутній запис в трудовій книжці, а додаткові підтверджуючі документи ОСОБА_1 не надавались; з 12.03.2013 по 23.10.2013, 29.10.2013-04.09.2014, 28.11.2014 по 12.06.2015, 31.07.2015 по 29.10.2015, 11.11.2015 по 28.02.2017 в ДП "Мосгортранс", оскільки відсутні первинні документи та відомості про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду.

З 01.01.2023 російська федерація в односторонньому порядку припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

25.03.2024 позивач повторно звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 01.04.2024 №23, керуючись статтею 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пунктом 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 за №22-1, у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відмовлено.

Позивач, вважаючи протиправним рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 01.04.2024 №23, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Як слідує з відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень (з повним доступом) Івано-Франківським окружним адміністративним судом 19.06.2024 ухвалено рішення у справі №300/2954/24, яким позов ОСОБА_1 до Управління задоволено частково, зокрема: визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 п/с №23 від 01.04.2024. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківські області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 10.01.1989 по 29.06.1989, з 07.07.1989 по 10.08.1989, з 01.08.2000 по 09.06.2001, з 12.03.2013 по 23.10.2013, з 29.10.2013 по 04.09.2014, з 28.11.2014 по 12.06.2015, з 31.07.2015 по 29.10.2015, з 11.11.2015 по 28.02.2017 згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_5 з вкладишем в трудову книжку серії НОМЕР_2 та трудовою книжкою серії НОМЕР_6 з вкладишем в трудову книжку серії НОМЕР_4 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.03.2024 про переведення, нарахування та виплату пенсії за віком з 28.02.2024.

Зазначене рішення набрало законної сили 31.07.2024.

Листом від 11.09.2024 за №0900-0202-8/48962 відповідача, складеного у відповідь на звернення адвоката Щадей Н.В., повідомлено про те, що на виконання рішення суду від 19.06.2024 у справі №300/2954/24 ОСОБА_1 зараховано до трудового стажу періоди роботи з 10.01.1989 по 29.06.1989, з 07.07.1989 по 10.08.1989, з 01.08.2000 по 09.06.2001, з 12.03.2013 по 23.10.2013, з 29.10.2013 по 04.09.2014, з 28.11.2014 по 12.06.2015, з 31.07.2015 по 29.10.2015, з 11.11.2015 по 28.02.2017 згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_5 з вкладишем в трудову книжку серії НОМЕР_2 та трудовою книжкою серії НОМЕР_6 з вкладишем в трудову книжку серії НОМЕР_4 та з 25.03.2024 переведено ОСОБА_1 на пенсію за віком.

Листом від 22.11.2024 за №0900-0202-8/61221 відповідач повідомив представника позивача про повторний розгляд заяви пенсіонера на виконання рішення суду від 19.06.2024 у справі №300/2954/24 та прийнято рішення від 08.11.2024 за №23.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, до страхового стажу ОСОБА_1 враховані періоди роботи з 10.01.1989 по 29.06.1989, з 07.07.1989 по 10.08.1989, з 01.08.2000 по 09.06.2001, з 12.03.2013 по 23.10.2013, з 29.10.2013 по 04.09.2014, з 28.11.2014 по 12.06.2015, з 31.07.2015 по 29.10.2015, з 11.11.2015 по 28.02.2017 згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_5 з вкладишем в трудову книжку серії НОМЕР_2 та трудовою книжкою серії НОМЕР_6 з вкладишем в трудову книжку серії НОМЕР_4 .

За результатами розгляду рішення суду від 19.06.2024 у справі №300/2954/24 щодо повторного розгляду заяви ОСОБА_1 про переведення на пенсію за віком з 28.02.2024, до страхового стажу не враховано періоди роботи з 09.10.2002 по 19.11.2012 згідно записів трудової книжки, оскільки з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Спірним рішенням відмовлено ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії щодо переведення на пенсію за віком згідно Закону №1058-IV, так як перевід є недоцільним.

Представник позивача звернулась до Пенсійного фонду України з адвокатським запитом від 03.01.2025 за №2024/01-03-1, у якому просила повідомити про результати розгляду скарги ОСОБА_1 на рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову у переведенні на пенсію за віком від 08.11.2024 за №23.

Однак листом від 10.01.2025 за №2800-030203-8/2081 відповідач інформував представника позивача про неможливість розгляду адвокатського запиту від 03.01.2025 за №2024/01-03-1, оскільки предметом адвокатського запиту не може бути створення нової інформації.

Представник позивача повторно звернулась до Пенсійного фонду України з адвокатським запитом від 13.01.2025 за №2024/01-13-3 в розрізі отримання інформації про розгляд скарги ОСОБА_1 на рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову у переведенні на пенсію за віком від 08.11.2024 за №23 із проханням надати копію відповідного рішення за результатами розгляду скарги.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі по тексту також - Закон №1058-IV).

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Приписами статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ (надалі по тексту також - Закон №1788-ХІІ) встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З 29.07.1993 діє Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за №58 (надалі по тексту також - Інструкція №58).

Пунктом 1.1 Інструкції №58 передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що у ОСОБА_1 наявні трудова книжка серії НОМЕР_7 від 01.09.1981 (а.с.260-278), вкладка до трудової книжки серії НОМЕР_2 від 24.02.2009, трудова книжка серії НОМЕР_8 від 26.03.2012 (а.с.13-15), вкладка до трудової книжки серії НОМЕР_4 від 03.04.2012.

Як встановлено з цих документів, позивач, серед іншого з 09.10.2002 прийнятий тимчасово у відділ експлуатації водієм третього класу лінійного автобуса на регулярні міські пасажирські маршрути в Дочірнє державне унітарне підприємство "9-ий автобусний парк ГУП "Мосгортранс"; з 26.02.2003 звільнений за угодою сторін; з 28.03.2003 прийнятий водієм автомобіля-таксі в ДП "Станіславів автотранс"; з 19.05.2003 звільнений з роботи за невиконання трудового обов`язку; з 01.01.2002 прийнятий на роботу водієм мікроавтобуса за трудовим договором до Приватного підприємця ОСОБА_2 ; з 11.05.2002 звільнений з роботи за власним бажанням; з 24.07.2002 прийнятий на роботу на посаду водія за трудовим договором в Івано-Франківський міський центр зайнятості; з 27.09.2002 звільнений з роботи за власним бажанням; з 14.09.2004 прийнятий водієм третього класу з 70 годинним стажуванням на лінійний автобус категорії Д, Е на регулярні міські пасажирські маршрути в Державне унітарне підприємство міста Москва "Мосгортранс" філіал 14 автобусний парк; з 20.12.2005 розірвано трудовий договір за власним бажанням; з 02.02.2006 по прийнятий у відділ експлуатації водієм третього класу категорій Д, Е з 12 годинним стажуванням на регулярні міські пасажирські маршрути в Державне унітарне підприємство міста Москва "Мосгортранс" філіал 14 автобусний парк; з 13.10.2006 звільнений у зв`язку із закінченням терміну дії трудового договору; з 30.03.2007 прийнятий у відділ експлуатації водієм автобуса регулярних міських пасажирських маршрутів третього класу з 24 годинним стажуванням в Державне унітарне підприємство міста Москва "Мосгортранс" філіал 14 автобусний парк; з 14.02.2008 звільнений за закінченням строку трудового договору; з 17.02.2008 прийнятий у відділ експлуатації водієм автобуса регулярних міських пасажирських маршрутів третього класу в Державне унітарне підприємство міста Москва "Мосгортранс" філіал 14 автобусний парк; з 13.02.2009 звільнений у зв`язку із закінченням строку трудового договору; з 17.02.2009 прийнятий у відділ експлуатації водієм автобуса регулярних міських пасажирських маршрутів третього класу категорії Д, Е в Державне унітарне підприємство міста Москва "Мосгортранс" філіал 14 автобусний парк; з 12.02.2010 звільнений у зв`язку із закінченням строку трудового договору; з 16.02.2010 прийнятий у відділ експлуатації водієм автобуса регулярних міських пасажирських маршрутів третього класу категорії Д, Е в Державне унітарне підприємство міста Москва "Мосгортранс" філіал 14 автобусний парк; з 28.12.2010 звільнений у зв`язку із закінченням строку трудового договору; з 05.02.2011 прийнятий у відділ експлуатації водієм автобуса регулярних міських пасажирських маршрутів третього класу категорії Д, Е з 12 годинним стажуванням в Державне унітарне підприємство міста Москва "Мосгортранс" філіал 14 автобусний парк; з 10.10.2011 переведений у відділ експлуатації водієм автобуса-перегонщиком третього класу категорії Д, Е; з 26.12.2011 звільнений у зв`язку із закінченням строку трудового договору; з 28.03.2012 прийнятий у відділ експлуатації водієм автобуса регулярних міських пасажирських маршрутів третього класу з 12 годинним стажуванням в Державне унітарне підприємство міста Москва "Мосгортранс" філіал 14 автобусний парк; з 19.11.2012 звільнений у зв`язку з закінченням строку трудового договору.

Зазначена трудова книжка серії НОМЕР_7 від 01.09.1981, вкладка до трудової книжки серії НОМЕР_2 від 24.02.2009, трудова книжка серії НОМЕР_8 від 26.03.2012, вкладка до трудової книжки серії НОМЕР_4 від 03.04.2012 (а.с.16-23) містять записи про спірні періоди роботи ОСОБА_1 на посадах водія автобуса в Державному унітарному підприємстві міста Москва "Мосгортранс" філіал 14 автобусний парк на території російської федерації.

Орган пенсійного забезпечення не висловлює жодних застережень стосовно вчинених записів про їх недостовірність, правдивість чи неповність, ані в оскаржуваному рішенні, ані у відзиві на позовну заяву.

Зазначені записи засвідчені чітким відтиском печатки вказаного підприємства та не містять ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості і достовірності.

На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.06.2024 у справі №300/2954/24, яке, за наслідками апеляційного оскарження, набрало законної сили, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 12.03.2013 по 23.10.2013, 29.10.2013-04.09.2014, 28.11.2014 по 12.06.2015, 31.07.2015 по 29.10.2015, 11.11.2015 по 28.02.2017 в ДП "Мосгортранс".

Зі змісту рішення Управління №23 від 19.03.2024 про перерахунок пенсії у зв`язку з уточненням даних в ЕПС, прийнятого на підставі службової записки, страховий стаж (повний) позивача становить 37 років 02 місяці 03 дні, додатковий стаж 09 років 06 місяців 15 днів.

ГУ ПФУ в Івано-Франківській області у відзиві на позовну заяву зазначило про те, що рішенням №23 віл 08.11.2024 ОСОБА_1 відмовлено у переведенні з пенсію по інвалідності на пенсію за віком, оскільки, перевід є недоцільним і страховий стаж складатиме 24 роки 04 місяці 26 днів.

Оскаржуване рішення містить лише відмову у переведенні на пенсію за віком з підстав недоцільності, але не містить вказівки про те, що стаж ОСОБА_1 складатиме 24 роки 04 місяці 26 днів.

До страхового стажу позивача враховані періоди роботи з 10.01.1989 по 29.06.1989, з 07.07.1989 по 10.08.1989, з 01.08.2000 по 09.06.2001, з 12.03.2013 по 23.10.2013, з 29.10.2013 по 04.09.2014, з 28.11.2014 по 12.06.2015, з 31.07.2015 по 29.10.2015, з 11.11.2015 по 28.02.2017 згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_5 з вкладишем в трудову книжку серії НОМЕР_2 та трудовою книжкою серії НОМЕР_6 з вкладишем в трудову книжку серії НОМЕР_4 .

За результатами виконання рішення суду від 19.06.2024 у справі №300/2954/24 щодо повторного розгляду заяви ОСОБА_1 про переведення на пенсію за віком з 28.02.2024, до страхового стажу та заробітної плати не зараховано періоди роботи з 09.10.2002 по 19.11.2012 згідно записів трудової книжки, оскільки з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Період роботи позивача з 28.03.2003 по 19.05.2003 водієм автомобіля-таксі в ДП "Станіславів автотранс" не стосується здійснення роботи на території російської федерації, втім такий не враховано Управлінням з підстав виходу російської федерації з Угоди.

Зазначені дії відповідача є протиправними, інших причин неврахування періоду з 28.03.2003 по 19.05.2003 матеріали справи не містять. Орган пенсійного забезпечення не зазначив про недостовірність вказаного запису про роботу ОСОБА_1 , а тому відсутні об`єктивні причини неможливості врахування спірного періоду до страхового стажу позивача.

Стосовно відмови Управління в частині незарахування спірних періодів роботи пенсіонера на території російської федерації через припинення російською федерацією з 01.01.2023 участі в Угоді про гарантії прав громадян учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, суд зазначає наступне.

Питання пенсійного забезпечення регулюються, а також регулювалися на момент набуття позивачем страхового стажу двосторонніми угодами в цій галузі, а також Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (надалі по тексту також - Угода), згідно із статтею 1 якої, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством країни, на території якого вони проживають.

Дана Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлено чи буде встановлено законодавством держав-учасниць Угоди (стаття 5 Угоди).

Згідно статті 6 Угоди призначення пенсій громадянам держав-учасників Угоди проводиться за місцем проживання.

Для визначення права на пенсію громадянам держав-учасниць Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої із цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до введення в дію цієї Угоди.

Відтак, набутий на території однієї із зазначених в Угоді держав, зараховується до пільгового у разі, якщо такий стаж взаємно визначений Сторонами.

Відповідно до статті 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 01.12.1991, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Оцінюючи спірні правовідносини варто мати на увазі, що законодавство про пенсійне забезпечення в силу вимог частини 1 статті 4 Закону №1058-IV базується на Конституції України та складається, серед іншого, з міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (надалі по тексту також закони про пенсійне забезпечення).

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Частиною 2 статті 10 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 за №5067-VI передбачено, що права громадян України, які працюють за кордоном, захищаються законодавством України та держави перебування, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно статті 17 Закону України "Про міжнародні договори України" від 29.06.2004 за №1906-IV укладені й належним чином ратифіковані міжнародні договори України є невід`ємною частиною національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, укладання якого відбулось у формі закону, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.

Законом України від 11 липня 1995 року за №290/95-ВР ратифіковано Угоду про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів, укладену в рамках Співдружності Незалежних Держав і підписану від імені Уряду України у м. Москві 15 квітня 1994 року (надалі по тексту також - Угода від 15 квітня 1994 року).

Згідно статті 4 цієї Угоди кожна зі Сторін визнає (без легалізації) дипломи, свідоцтва про освіту, відповідні документи про надання звання, розряду, кваліфікації та інші неодмінні для провадження трудової діяльності документи і завірений у встановленому на території Сторони виїзду порядку переклад їх державною мовою Сторони працевлаштування або російською мовою. Трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами. Вразі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.

Абзацу 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року передбачено, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Разом з тим, пенсія призначається за нормами законодавства країни, де проживає особа, а стаж, набутий на території однієї із зазначених в Угоді держав, зараховується у разі, якщо такий стаж взаємно визначений Сторонами.

У випадку виникнення спору у таких питаннях, суд має перевірити умови, за яких такий стаж підлягає зарахуванню відповідно до законодавства країни, де особа його набула.

Частинами 1 і 2 статті 13 Угоди від 13 березня 1992 року визначено, що кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення.

Разом з тим, пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 за №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", прийнято рішення про: вихід з цієї Угоди, вчиненої 13 березня 1992 року у м. Москві; доручено Міністерству закордонних справ України в установленому порядку повідомити депозитарію про вихід з цієї Угоди.

Листом Міністерства закордонних справ України від 29.12.2022 за №72/14-612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України, що після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року в м. Москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19 червня 2023 року.

Виникнення правовідносин, зокрема здобуття спірного загального страхового/спеціального трудового стажу позивачем, мало місце до виходу Держави Україна та російської федерації з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року, тому її положення підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Згідно статті 22 Федерального закону російської федерації №167-Ф3 від 15.12.2001 "Про обов`язкове пенсійне страхування в Російській Федерації" передбачено, що страхувальники по відношенню до застрахованих осіб з числа іноземних громадян або осіб без громадянства, які тимчасово проживають на території російської федерації, а також іноземні громадяни та особи без громадянства які тимчасово перебувають на території російської федерації, сплачують страхові внески по тарифу, встановленому діючим федеральним законом для громадян російської федерації на фінансування страхової частини трудових (страхових) пенсій, незалежно від року народження вказаних застрахованих осіб.

Пунктом 1 статті 11 Федерального Закону російської федерації №400-ФЗ від 28.12.2013 "Про страхові пенсії" передбачено, що в страховий стаж включаються періоди роботи або іншої діяльності, які виконуються на території російської федерації при умові, що за ці періоди нараховувались і сплачувались страхові внески в Пенсійний фонд російської федерації.

Відповідачем у даній справі є саме суб`єкт владних повноважень, на якого покладається обов`язок доказування правомірності своїх дій/рішень, суд першої інстанції правильно констатував ненадання відповідачем доказів на підтвердження відомостей стосовно вжиття заходів щодо проведення будь-яких звірок зі сторони органу пенсійного забезпечення про сплату страхових внесків за спірний період.

Як уже зазначалося судом вище, за приписами статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані. наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди З відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок.

На момент виникнення спірних правовідносин, первинного розгляду заяви позивача і вирішення даного спору, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року, втратила чинність.

Спірна трудова діяльність позивача на території російської федерації мала місце в період чинності правових положень Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року.

Як передбачено частиною 1 статі 13 коментованої Угоди, пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Відтак, обгрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що підлягають врахуванню до страхового стажу позивача періоди роботи ОСОБА_1 з 09.10.2002 по 26.02.2003 в Дочірньому державному унітарному підприємстві "9-ий автобусний парк ГУП "Мосгортранс", з 28.03.2003 по 19.05.2003 в ДП "Станіславів автотранс", з 14.09.2004 по 20.12.2005, з 02.02.2006 по 13.10.2006, з 30.03.2007 по 14.02.2008, з 17.02.2008 по 13.02.2009, з 17.02.2009 по 12.02.2010, з 16.02.2010 по 28.12.2010, з 05.02.2011 по 26.12.2011, з 28.03.2012 по 19.11.2012 в Державному унітарному підприємстві міста Москва "Мосгортранс" філіал 14 автобусний парк.

Стосовно зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перевести, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з 28.02.2024 з врахуванням довідки про фактичну суму заробітку від 14.12.2011 та довідки про фактичну суму заробітку від 06.12.2011, суд зазначає наступне.

Згідно Закону №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку із втратою годувальника (стаття 9 Закону №1058-IV).

Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), в силу вимог частини 1 статті 10 Закону №1058-IV призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Як вбачається з копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_9 від 27.08.2004, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент звернення із заявою від 25.03.2024 про переведення на пенсію за віком йому виповнилось 60 років.

Згідно частини 1 статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

За змістом абзацу 1 частини 3 статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Оскільки позивач на момент звернення із заявою про переведення на пенсію за віком досягнув 60 років, має загальний страховий стаж понад 31 рік із врахуванням періодів роботи на виконання цього судового рішення, відтак ОСОБА_1 має право на переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно абзацу 1 частини 3 статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, оскільки ОСОБА_1 звернувся із заявою саме 25.03.2024 (а.с.257-258), то відновлення порушеного права на пенсію за віком повинно здійснюватися з 25.03.2024, а не з 28.02.2024, як зазначив позивач, а тому позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Під час звернення до Управління із заявою від 25.03.2024 про переведення на пенсію за віком позивачем, серед іншого, додано довідки про фактичні суми заробітку від 06.12.2011 та від 14.12.2011.

За результатами розгляду рішення суду від 19.06.2024 у справі №300/2954/24 щодо повторного розгляду заяви ОСОБА_1 про переведення на пенсію за віком з 28.02.2024, до страхового стажу та заробітної плати не враховано періоди роботи з 09.10.2002 по 19.11.2012 згідно записів трудової книжки, оскільки з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Оскаржуване рішення від 08.11.2024 за №23 такої мотивації неврахування спірних довідок не містить.

Згідно частини 1 статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Абзацами 4 і 5 частини 1 статті 40 Закону №1058-IV передбачено, що для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

В силу правового регулювання підпункту 3 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 за №22-1 (надалі по тексту також - Порядок №22-1), для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Порядку №22-1).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно статті 4 Угоди кожна зі Сторін визнає (без легалізації) дипломи, свідоцтва про освіту, відповідні документи про надання звання, розряду, кваліфікації та інші неодмінні для провадження трудової діяльності документи і завірений у встановленому на території Сторони виїзду порядку переклад їх державною мовою Сторони працевлаштування або російською мовою. Трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами. В разі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.

Відповідно до пунктів 2 і 3 статті 6 Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії. Необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації (стаття 11 Угода від 13 березня 1992 року).

Надані позивачем довідки про заробітну плату про фактичні суми заробітку від 06.12.2011 та від 14.12.2011, видані Державним унітарним підприємством міста Москва "Мосгортранс" філіал 14 автобусний парк, приймаються органами пенсійного забезпечення України без легалізації, а відтак, доводи органу пенсійного забезпечення про необхідність надання перекладу є безпідставними.

Частинами 1 і 2 статті 13 Угоди від 13 березня 1992 року визначено, що кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення.

Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 за №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", прийнято рішення про: вихід з цієї Угоди, вчиненої 13 березня 1992 року у м. Москві; доручено Міністерству закордонних справ України в установленому порядку повідомити депозитарію про вихід з цієї Угоди.

Листом Міністерства закордонних справ України від 29.12.2022 за №72/14-612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України, що після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року в м. Москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19 червня 2023 року.

Тому, виникнення правовідносин, зокрема оформлення і видача спірної довідки про заробітну плату від 06.12.2011, мало місце до 14.12.2011, тобто до виходу Держави Україна з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року.

Згідно пункту 1 статті 11 Федерального Закону російської федерації №400-ФЗ від 28.12.2013 "Про страхові пенсії" в страховий стаж включаються періоди роботи або іншої діяльності, які виконуються на території російської федерації при умові, що за ці періоди нараховувались і сплачувались страхові внески в Пенсійний фонд російської федерації.

В Державі Україна право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг регламентовано положеннями статті 8 Закону №1058-ІV.

Статтею 1 Закону №1058-ІV визначено, що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (пункт 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-ІV).

Відповідно до частин 1, 10, 12 статті 20 Закону №1058-ІV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно частини 16 статті 106 Закону №1058-ІV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів; ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків.

Обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несплату, несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків, законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Дані вимоги визначені і в національному законодавстві російської федерації.

Державним унітарним підприємством міста Москва "Мосгортранс" філіал 14 автобусний парк видано ОСОБА_1 довідки про фактичні суми заробітку від 06.12.2011 (а.с.43), від 14.12.2011.

Довідками від 06.12.2011 та від 14.12.2011 підтверджено відомості нарахованої заробітної плати позивача, а саме: за період з вересня 2004 року по грудень 2004 року в сумі 71 159,19 російських рублів; за період з січня 2005 року по грудень 2005 року в сумі 289194,40 російських рублів; за період з лютого 2006 року по жовтень 2006 року в сумі 219 671,22 російських рублів; за період з березня 2007 року по грудень 2007 року в сумі 41 262,77 російських рублів; за період з січня 2008 року по грудень 2008 року в сумі 394 430,29 російських рублів; за період з січня 2009 року по грудень 2009 року в сумі 533 167,57 російських рублів; за період з січня 2010 року по грудень 2010 року в сумі 612 291,61 російських рублів; за період з лютого 2011 року по листопад 2011 року в сумі 481 869,53 російських рублів.

Підставою видачі вказаних довідки є особові рахунки працівника, що дозволяє зробити висновок про те, що коментовані довідки видані на підставі первинних документів. Як слідує з вказаних довідок, страхові внески за спірні періоди нараховувалися та сплачувалися у Пенсійний Фонд російської федерації у відповідності до законодавства РФ. Суд вказує, що дана довідка підписана відповідальними особами підприємства, на ній міститься відтиск печатки відповідного підприємства. Також до цієї довідки внесені дані про адресу місцезнаходження підприємства, яке видало вказану довідку.

Довідки про фактичні суми заробітку від 06.12.2011 (а.с.43), від 14.12.2011 (а.с.44), видані Державним унітарним підприємством міста Москва "Мосгортранс" філіал 14 автобусний парк не викликають обґрунтованого сумніву з приводу факту роботи ОСОБА_1 на зазначеному підприємстві та сум нарахованої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, відповідно підтверджує обставини працевлаштування позивача та отримання заробітної плати у означені періоди.

Відтак, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не довело про наявність допустимих і належних доказів, які спростовують відомості, вказані у спірних довідках, в тому числі, в частині відрахування внесків до Пенсійного фонду російської федерації.

Так як відповідачем у даній справі є саме суб`єкт владних повноважень, на якого покладається тягар доказування правомірності своїх дій/рішень, суд констатує неподання останнім будь-яких доказів на підтвердження відомостей стосовно вжиття заходів щодо проведення будь-яких звірок зі сторони органу пенсійного забезпечення про сплату страхових внесків за спірний період.

Таким чином, неврахування відповідачем довідок про заробітну плату за періоди роботи у перелічених вище підприємствах, є порушенням конституційних прав позивача на отримання належного пенсійного забезпечення.

Таке неврахування спірних документів є непропорційним втручанням держави в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у гарантовані конституційні права на пенсійне забезпечення громадянина України.

Стосовно доводів органу пенсійного забезпечення, що врахування коментованих довідок є передчасним, оскільки рішення про взяття/невзяття до уваги спірних довідок Управлінням ще не приймалось, суд вважає такі аргументи безпідставними, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 з 13.02.2013 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію по інвалідності (ІІІ група, загальне захворювання) призначену відповідно до Закону 1058-IV.

Згідно розрахунку пенсії по інвалідності ОСОБА_1 для розрахунку заробітку для обчислення враховано середньомісячний заробіток в розмірі 38369,50000 гривень. Заробіток враховано починаючи з 01.07.2000 по 30.11.2012, за 108 місяців заробітної плати (до оптимізації) при 91 місяцю (після оптимізації) (а.с.231-234). Заробіток за 2004-2011 роки зараховано з врахуванням відомостей довідок про фактичні суми заробітку від 06.12.2011 та від 04.12.2011 виданих Державним унітарним підприємством міста Москва "Мосгортранс" (філіал 14-й автобусний парк).

При обрахунку розміру пенсії по інвалідності позивача Управління врахувало, як стаж, так і заробітну плату за періоди згідно спірних довідок.

З урахуванням зазначеного апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач при повторному розгляді заяви позивача про перехід із пенсії по інвалідності на пенсію за віком від 25.03.2024 безпідставно не врахував періоди роботи ОСОБА_1 на території російської федерації з 09.10.2002 по 26.02.2003 в Дочірньому державному унітарному підприємстві "9-ий автобусний парк ГУП "Мосгортранс", з 14.09.2004 по 20.12.2005, з 02.02.2006 по 13.10.2006, з 30.03.2007 по 14.02.2008, з 17.02.2008 по 13.02.2009, з 17.02.2009 по 12.02.2010, з 16.02.2010 по 28.12.2010, з 05.02.2011 по 26.12.2011, з 28.03.2012 по 19.11.2012 в Державному унітарному підприємстві міста Москва "Мосгортранс" філіал 14 автобусний парк та заробіток за цей період згідно довідок про фактичну суму заробітку від 06.12.2011 та від 14.12.2011, виданих Державним унітарним підприємством міста Москва "Мосгортранс" філіал 14 автобусний парк.

Беручи до уваги обставину подання позивачем до заяви про переведення на пенсію за віком від 25.03.2024 довідок від 06.12.2011 та від 14.12.2011, тобто у відповідача при обчисленні розміру пенсії позивача були наявні спірні довідки, то перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідок про заробітну плату, відповідачу слід здійснити саме з 25.03.2024 (дата переведення на пенсію за віком).

Згідно частини 3 статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відповідно до статті 101 Закону №1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Слід також враховувати приписи пункту 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за №22-1, за змістом якого право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Право органів, які призначають пенсію, вимагати від фізичних осіб дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено у абзаці 7 пункту 4.7 Порядку №22-1. В даному випадку орган пенсійного забезпечення не здійснив жодних дій, спрямованих на отримання відомостей або додаткових документів, на підставі яких можна було б переконатися у достовірності інформації зазначеної у спірних довідках, що є порушенням вищезазначених норм.

Спірні довідки були отриманні позивачем до введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Надані позивачем документи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на перерахунок пенсії лише з тих підстав, що Україною у зв`язку з військовою агресією російської федерації припинено співробітництво та неможливо надати запит на звірку достовірності відомостей зазначених у довідках про розмір виплаченої позивачу заробітної плати за спірний період.

Відповідачу слід зважати на те, що у період роботи позивача в російській федерації, існував правовий механізм за допомогою якого для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди від 13.03.1992 враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Згідно зазначеної Угоди обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Згідно частини 6 статті 44 КАС України, за введення суд в оману щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини 1 статті 384 Кримінального кодексу України подання суду завідомо недостовірних або підроблених доказів, караються виправними роботами на строк до двох років або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Подання в суд завідомо недостовірних або підроблених доказів, на підставі яких суд встановлює фактичні обставини, має правовим наслідком застосування у встановленому порядку відповідного виду відповідальності.

В матеріалах справи відсутні відомості про недостовірність відомостей, внесених до трудової книжки серії серії НОМЕР_7 від 01.09.1981, вкладки до трудової книжки серії НОМЕР_2 від 24.02.2009, трудової книжки серії НОМЕР_8 від 26.03.2012, вкладки до трудової книжки серії НОМЕР_4 від 03.04.2012, та довідок про фактичні суми заробітку від 06.12.2011 та від 14.12.2011, виданих Державним унітарним підприємством міста Москва "Мосгортранс" філіал 14 автобусний парк, інформацію у відношенні до яких не може у зв`язку із розірванням відповідних зв`язків отримати/одержати орган пенсійного забезпечення.

У суду відсутні об`єктивні дані та докази на підтвердження того, що записи в трудових книжках і коментованих довідках вчинені завідомо на підставі недостовірних чи не дійсних подій/фактів.

Матеріали справи не містять доказів спотворення позивачем дійсних даних чи відображення неправдивих відомостей з метою введення в оману як Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, так і суд.

У разі отримання органом пенсійного забезпечення відомостей, які не відповідають тим, що внесені до трудових книжок позивача, та довідок від 06.12.2011 та від 14.12.2011, відповідач вправі реалізувати своє право на подання відповідної процесуальної заяви по справі, або у визначений законом порядку спосіб вирішити питання про призначення пенсії чи її перегляду, а також на ініціювання досудового розслідування за статтею 384 Кримінального кодексу України.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення від 08.11.2024 за №23 щодо відмови в переведенні на пенсію за віком та зобов`язання зарахувати стаж за періоди роботи та призначити пенсію з 28.02.2024 із врахуванням довідок про суми заробітку від 14.12.2011 і від 06.12.2011, підлягає до часткового задоволення.

Решта доводів апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

При обґрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 311, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року у справі № 300/600/25 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Н. М. Судова-Хомюк