Справа № 420/22925/25
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду у якому просить визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач) від 23.05.2025р. №04 про відмову у проведені перерахунку; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу Позивачки який дає право на виплату грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій період роботи з 14.05.1984 р. по 15.08.1987 р. зав.здравпунктом Міської поліклініки №13 при заводі ім. дзержинського;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити Позивачці грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7.1 Прикінцевих положень закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою судді від 16 липня 2025 року відкрито провадження у адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог в адміністративному позові зазначено, що позивач досяг пенсійного віку та вийшов на пенсію за віком. Однак при визначенні страхового стажу та наявності права на отримання грошової допомоги Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не врахувало період роботи позивача, а саме: з 14.05.1984 р. по 15.08.1987 р. зав.здравпунктом Міської поліклініки №13 при заводі ім.дзержинського. Відповідач протиправно не врахував запис у трудовій книжці як документ, який підтверджує спірний період роботи який дає право на призначення грошової допомоги. Вважаючи рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області надійшов відзив у якому вимоги не визнає та вказаує, що за матеріалами електронної пенсійної справи встановлено, що період роботи з 14.05.1984 по 15.08.1987 в Міській поліклініці №13 не зараховано до спецстажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, оскільки не надано уточнюючої довідки, яка підтверджує роботу в закладах та установах державної або комунальної форми власності на відповідних посадах на день досягнення пенсійного віку.

За матеріалами електронної пенсійної справи страховий стаж на посаді працівника охорони здоров`я становить 28 років 07 місяців 15 днів, що не достатньо для визначення права на виплату грошової допомоги.

Враховуючи зазначене, головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, у зв`язку із відсутністю необхідного спеціального стажу відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Вважає, що дії головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області є правомірними та такими, що ґрунтуються на Конституції, законах України, а відтак вимоги позивача, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, де зазначено, що з доводами, викладеними позивачем у позовній заяві, не погоджується, та вказує, що засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (надалі по тексту Головне управління в Харківській області), яке уповноважене розглянути подану Позивачем заяву від 14.05.2025 №5190. Головним управлінням в Харківській області на підставі заяви та наданих документів було винесено Рішення №04 від 23.05.2025 про відмову в перерахунку пенсії та результатами розгляду документів не виявлено підстав щодо проведення перерахунку, оскільки стаж працівника охорони здоров`я на дату права складає 28 років 07 місяців 15 днів, що не достатньо для визначення права на виплату грошової допомоги. Оскільки у Позивача відсутній необхідний стаж роботи на спецпосадах відсутнє право на нарахування та виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058. Враховуючи вищевикладене, Позивач не підпадає під дію п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", тому і відсутнє право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій.

З урахуванням наведеного, відсутні законні підстави для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.05.2025 №04.

Дослідивши адзаяви по суті справи та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 1964р.н. з 06.01.2025 року отримує пенсію за віком та перебуває на обілку у ГУ ПФУ в Одеській області згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Страховий стаж позивача визначено 41 роки 10 місяців 19 днів до якого входить й період з 14.05.1984 р. по 15.08.1987 р. (дані форми РС-право).

04.04.2025 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області з заявою про про виплату одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі 10 місячних пенсій у якій просила зарахувати до медичного стажу період роботи з14.05.1984 р. по 15.08.1987 р. по запису у трудовій книжці, оскільки відсутні архівні дані. До заяви додала документи серед яких довідка Державного архіву Одеської області від 19.03.2025 року вих №2104/06-21 про відсутність книг наказів з особового складу полікліники №13 Одеського сталепрокатного виробничого об`єднання ім.дзержинського за будь які роки, так як на зберігання не надходили.

14.05.2025 року позивач вдруге подала заяву до ГУ ПФУ в Одеській області щодо виплати грошової допомоги у розміру 10 пенсій.

Заява позивача за принципом екстериторіальності була розглянута Головним управління Пенсійного фонду України в Харківській області яке рішенням №04 від 23.05.2025 р. відмовило у призначення одноразової грошової допомоги.

В рішенні №04 від 23.05.2025 р. з посиланням на пункт 7-1 розділ XV "Прикінцеві положення" Закону України №1058-IV, ст. 44 Закону та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, зазначено, що період роботи з 14.05.1984 по 15.08.1987 в Міській поліклініці №13 не зараховано до спецстажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, оскільки не надано уточнюючої довідки, яка підтверджує роботу в закладах та установах державної або комунальної форми власності на відповідних посадах на день досягнення пенсійного віку. За матеріалами електронної пенсійної справи страховий стаж на посаді працівника охорони здоров`я становить 28 років 07 місяців 15 днів, що не достатньо для визначення права на виплату грошової допомоги.

Вважаючи рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, у розмірі десяти місячних пенсій протиправним, позивач за захистом своїх прав звернувся до суду.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробітті з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-ІV).

Відповідно до положень статті 5 Закону № 1058-ІV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно- правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Положеннями ст 8 Закону України № 1058-ІV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону України №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначені в Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 (далі - Порядок №1191).

Відповідно до п. 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України №1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909

Положеннями п. 5 Порядку №1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України №1788-ХІІ, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Відповідно до п. Порядку №1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі статтями 27 і 28 Закону України №1058-IV станом на день її призначення.

В п. 7 Порядку №1191 зазначено, що виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 (далі - Перелік №909), визначені заклади і установи охорони здоров`я та посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Відповідно до р. 2 «Охорона здоров`я» Переліку №909 до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, санітарно-епідеміологічних закладах, діагностичних центрах.

Пунктом 2 примітки до Переліку №909 встановлено, що робота за спеціальністю зокрема, лікарі та середній медичний персонал в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Щодо рішення відповідача №04 від 23.05.2025 р. про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, у розмірі 10 місячних пенсій у зв`язку з ненаданням уточнюючої довідки, суд зазначає наступне.

Приписами ст. 62 Закону України №1788 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637) затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з п. 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В п. 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Досліджуючи матеріали справи, суд встановив, що в трудовій книжці позивача від 14.05.1984 р. наявний запис №1 від 14.05.1984 року про зарахування позивача до Міської поліклініки № 13 при заводі ім.дзержинського на посаду завідуючей здравпунктом , наказ №202 від 14.05.1984р.; запис №2 від 23.10.1084 року про переведення на посаду завідуючей здравпунктом канатного виробництва наказ №278 від 23.10.1984р.; запис №3 від 15.08.1987 р. про звільнення з займаної посади за власним бажанням наказ №72 від 03.08.1987р. на якому стоїть посада підпис ПІБ особи (главврача полікліники), яка виконала запис та печатка закладу.

Та з вказаних записів у трудовій книжці позивача чітко міститься займана посада позивачем у спірному періоді та заклад у якому вона працювала.

З даних записів у трудовій книжці вбачається, що цей період повинен зараховуватися відповідачем до страхового стажу набутого у сфері охорони здоров`я та для цього не потрібно уточнююча довідка. При цьому позивач намагався отримати таку та державний архів відповів про відсутність відповідних книг заводу для видачі необхідної інформації.

Станом на день звернення позивача до відповідача з письмовою заявою про виплату грошової допомоги спеціальний страховий стаж (праця у сфері охорони здоров`я) її стаж на посаді працівника охорони здоров`я становить 28 років 07 місяців т15 днів, без врахування спірного періоду.

З урахуванням вище викладеного, суд дійшов висновку, що позивач станом на дату звернення до відповідача з заявою про призначення та виплату спірної допомоги досяг 60-річного віку, йому призначена пенсія за віком вперше, на день досягнення пенсійного віку позивач працював в комунальному некомерційному підприємстві «Одеська обласна клінічна лікарня » Одеської обласної ради на посаді сестри медичної полікліники, та страховий стаж становить 42 роки 1 місяць 19 днів.

З огляду на зазначене, суд вважає, що у спірних відносинах дотримано всіх умов, визначених пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України №1058-IV, для виплати позивачу грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Позивачем заявлено позовні вимоги про визнання протиправним рішення про відмову в частині призначення одноразової грошової допомоги, у розмірі десяти місячних пенсій.

Приписами ч. 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав та обрання належного способу захисту порушеного права позивача, враховуючи дискреційність повноважень відповідача щодо нарахування та виплати спірної допомоги, суд вважає за необхідне з урахуванням приписів ч.2 ст. 9 КАС України, визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області від 23.05.2025р. №04 про відмову у виплаті грошової допомоги; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 14.05.1984 р. по 15.08.1987 р. зав.здравпунктом Міської поліклініки №13 при заводі ім. дзержинського який дає право на виплату грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій та зобов`язати виплатити грошову допомогу.

Згідно частинам першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовної заяви.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що у відповідності до приписів ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи задоволення позову, суд дійшов висновку, що з відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області через неправомірне рішення якого виник спір на користь позивача підлягає стяненню судовий збір в розмірі 968,96грн., сплачений згідно квитанції від 11.07.2025.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області від 23.05.2025р. №04 про відмову у виплаті грошової допомоги.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 який дає право на виплату грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій період роботи з 14.05.1984 р. по 15.08.1987 р. зав.здравпунктом Міської поліклініки №13 при заводі ім. дзержинського.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7.1 Прикінцевих положень закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 968,96 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) рнокпп НОМЕР_1 .

Відповідач: Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов.) .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, (вул. Канатна, 83 м. Одеса, 65107, ).

Суддя Е.А.Іванов