Справа № 157/1419/25
Суддя: Гамула Б. С.
Дата ухвалення: 2025-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/1419/25
Провадження №2-а/157/118/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Гамули Б.С.,

з участю: секретаря судового засідання Плакоша Д.В.,

представника позивача Афтеній А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Позов обґрунтований тим, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 ВН №438 від 13.11.2024 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме за порушення законодавства про мобілізацію, вчинене в особливий період та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень.

Позивач не був обізнаний про існування справи про адміністративне правопорушення щодо нього та не знав про складення відносно нього оскаржуваної постанови, а також не був присутній при її складенні. Зі змістом постанови №438 від 13.11.2024 позивач уперше ознайомився 24.07.2025 з отриманням відповіді на адвокатський запит від Маневицького відділу ДВС у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Вказану постанову ОСОБА_1 вважає незаконною, оскільки посадова особа, яка її склала, допустила грубі порушення норм матеріального й процесуального права, а також відсутні докази, які підтверджують вину позивача в скоєнні адміністративного правопорушення. ОСОБА_1 не отримував повістки ані від ІНФОРМАЦІЯ_3 , ані від будь-якого іншого ТЦК та СП. За весь період дії в Україні воєнного стану позивачу повістки не вручалися особисто ані працівниками ТЦК та СП, ані працівниками поліції, а також не надходили за адресою його реєстрації поштою. ОСОБА_1 за адресою його реєстрації та на телефон не надходили жодні сповіщення та дзвінки про надходження йому будь-яких відправлень, зокрема повісток від ТЦК та СП.

У постанові №438 від 13.11.2024 зазначається, що ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення даних. Проте, відповідно до примітки до ст. 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Проте, відповідач не вказав, які саме відомості (персональні дані) не були оновлені позивачем і не могли бути одержані самостійно відповідачем по справі шляхом електронної інформаційної взаємодії. З наявних матеріалів справи не вбачається, що відповідач вживав заходи щодо отримання персональних відомостей ОСОБА_1 в порядку електронної інформаційної взаємодії і що внаслідок проведених заходів такі відомості отримати не вдалося. Отже, відповідач не довів наявності передбачених законом умов, за яких ОСОБА_1 міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у розумінні примітки до ст. 210 КУпАП.

ОСОБА_1 , не будучи повідомленим про існування справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а також про дату, час і місце розгляду цієї справи, був позбавлений можливості скористатися гарантованими законом правами, зокрема правом на захист. На час виклику до ІНФОРМАЦІЯ_3 і на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме з 15.11.2023 й до цього часу, позивач знаходився за кордоном, а тому фізично не міг отримувати жодну кореспонденцію. Також, ОСОБА_1 не отримував від ІНФОРМАЦІЯ_3 копію постанови №438 від 13.11.2024 про розгляд та існування справи про притягнення його до адміністративної відповідальності не повідомлявся.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить скасувати постанову за справою про адміністративне правопорушення серії ВН №438 від 11 листопада 2024 року та закрити справу про адміністративне правопорушення.

У відзиві на позов представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала та зазначила, що згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці. 14 жовтня 2024 року через Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів АІТС «ОБЕРІГ» громадянину ОСОБА_1 оформлено повістку №668805, яка підписана керівником ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковником ОСОБА_4 та скріплено гербовою печаткою. Цю повістку було направлено засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення на адресу місця проживання позивача АДРЕСА_1 . Відповідно до повістки №668805 громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мав з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою АДРЕСА_2 для уточнення даних об 11 год 00 хв 25.10.2024. Проте, військовозобов`язаний ОСОБА_1 , будучи належним чином оповіщеним, не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 у строк зазначений у повістці. У разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів. Однак, від позивача до ІНФОРМАЦІЯ_4 протягом трьох діб від визначених у повістці №668805 дати й часу не надійшло жодних документів, що підтверджували б унеможливлення його прибуття до вказаного вище ІНФОРМАЦІЯ_2 та в подальшому громадянин ОСОБА_1 не прибув до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк, що не перевищує сім календарних днів від дати й часу, визначених у повістці.

Конверт із повісткою №668805, відправлений рекомендованим поштовим відправленням за №503, повернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», що згідно з п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період є належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Враховуючи те, що громадянин ОСОБА_1 , будучи належним чином оповіщеним, не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 у строк, зазначений у повістці, він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За наявними матеріалами справи №438, а саме: повісткою №668805, поштовим відправлення з довідкою про причини повернення №503, витягом з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів АІТС «ОБЕРІГ», начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_5 встановив, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 не оновив свої персональні дані у строк з 18.05.2024 по 17.07.2024 та не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_6 для уточнення даних у строк, зазначений у повістці №668805. Після неприбуття, протягом трьох днів не повідомив про причини неявки шляхом безпосереднього звернення або в будь-який інший спосіб та в подальшому не прибув протягом семи календарних днів, чим порушив вимоги абз. 8, 12 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Тому начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 виніс постанову ВН №438 від 13.11.2024 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та прийняв рішення про притягнення громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

У позовній заяві зазначено, що позивач не був обізнаний про існування справи про адміністративне правопорушення щодо нього та не знав про складення відносно нього оскаржуваної постанови. Проте, другий примірник постанови направлено громадянину ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням. Посилаючись на викладене представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача Афтеній А.В. у судовому засіданні позовні вимоги а також заяву про стягнення з відповідача судових витрат підтримала повністю.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася.

Заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення повністю.

У судовому засіданні встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 ВН №438 від 11 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

Цією постановою позивача визнано винним у тому, що він, будучи військовозобов`язаним, не оновив свої персональні дані у строк з 18.05.2024 по 17.07.2024 та не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_6 для уточнення даних у строк, зазначений у повістці №668805, об 11 год 25 жовтня 2024 року. Після неприбуття, протягом трьох днів, не повідомив про причини неявки шляхом безпосереднього звернення або в будь-який інший спосіб та в подальшому не прибув протягом семи календарних днів, чим порушив вимоги абз. 8, 12 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

У постанові також вказано, що громадянин ОСОБА_1 оповіщений належним чином шляхом надіслання повістки про виклик засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення на адресу місця проживання. Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центу комплектування та соціальної підтримки або його відділу є: у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку день проставляння відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання. Конверт із повісткою повернувся до ІНФОРМАЦІЯ_6 13.11.2024 із відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно зі статтями 19, 55 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Відповідно до абз. 1 ч. 1, абз. 12 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Згідно з пунктом 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі Порядок), за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Згідно з пунктами 27, 28 Порядку під час мобілізації громадяни викликаються до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів з метою: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки). Виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

Таким чином, згідно з наведеними вище нормами закону під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік, проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, уточнення своїх персональних даних та даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів і цей обов`язок зберігається незалежно від того чи оновили вони свої персональні дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.

З наданих відповідачем матеріалів справи про адміністративне правопорушення №438 вбачається, що 14 жовтня 2024 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 сформував повістку №668805, підписану ним шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису, про виклик ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителя АДРЕСА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 11 годину 25 жовтня 2024 року. В описі вкладення до рекомендованого поштового відправлення №503, який також знаходиться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення №438, зазначена повістка №668805 від 14.101.2024. Зі змісту опису вбачається, що він сформований 14.10.2024, однак не містить підпису відправника.

Водночас, у наданих відповідачем матеріалах справи про адміністративне правопорушення №438 відсутні документи, зокрема рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, довідка про причини повернення поштового відправлення тощо, які б підтверджували факт надсилання позивачу зазначеної вище повістки про виклик поштовим зв`язком або в будь-який інший спосіб його сповіщення про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 чи одного з його відділів.

Згідно з пунктом 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу в разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідач, не надавши суду належні й допустимі докази направлення позивачу повістки про виклик на адресу зареєстрованого місця проживання, не довів факт належного сповіщення ОСОБА_1 про виклик до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Таким чином, неявка позивача за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 об 11 годині 25 жовтня 2024 року не є порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Згідно зі ст. 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 стверджує, що ІНФОРМАЦІЯ_7 не надсилав на його адресу повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення. Начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 , належним чином не повідомивши позивача про дату та місце розгляду справи, 13 листопада 2024 року розглянув справу про вчинення вказаного вище адміністративного правопорушення за відсутності особи.

Відповідач у відзиві на позов не спростував доводів позивача про порушення його права на участь у розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності, не надав жодних доказів належного повідомлення позивача про час і місце розгляду справи, чим позбавив його можливості реалізувати свої права, передбачені статтею 268 КУпАП. Фактично розгляду справи про адміністративне правопорушення в розумінні статті 280 КУпАП взагалі не відбулося, а тому прийнята в такій справі постанова не може вважатися законною й підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14 650 гривень.

Відповідно до частин 1-6 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Виходячи з аналізу вказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.08.2022 у справі №520/6658/21).

На підтвердження витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, позивач надав суду договір про надання правничої допомоги №07/25 від 15.07.2025, додаткова угода до нього №1 від 21.08.2025 та акт виконаних робіт №1 від 21.08.2025, де вказується про зобов`язання ОСОБА_1 сплатити на розрахунковий рахунок адвокатського об`єднання «Меліус», членом якого є адвокат Афтеній А.В., вартість правничої допомоги в сумі 14 650 гривень.

Відповідно до акта виконаних робіт позивачу була надана правнича допомога, зокрема: підготовка справи до судового розгляду, збір доказів та представництво інтересів клієнта в суді.

Відповідач у відзиві на позов заперечив щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 14 650 грн у зв`язку з їх неспівмірністю з категорією справи і предметом позову.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи, враховуючи предмет спору, конкретні обставини справи, суть наданих послуг, суд вважає, що заявлений до відшкодування їх розмір в сумі 14 650 грн є надмірним. При цьому суд зазначає, що справа є справою незначної складності, а тому адвокат був обізнаним щодо нормативно-правового регулювання спірних правовідносин. Тому суд погоджується з відповідачем, що вартість наданої правничої допомоги в заявленому розмірі є завищеною.

Тому, виходячи з критеріїв, визначених частиною дев`ятою статті 139 КАС України, принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, суд вважає, що є підстави обмежити розмір витрат на правничу допомогу та стягнути їх на користь позивача в розмірі 5000 гривень.

Звертаючись до суду, позивач сплатив судовий збір у сумі 1211 грн 20 к., що підтверджується квитанцією від 08.08.2025. Водночас, згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.03.2020, у справах щодо накладення адміністративного стягнення за подання позовної заяви судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 2025 рік становить 605 грн 60 к. Тому саме така сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином, оскільки суд задовольняє позов повністю, тому на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судові витрати у сумі 5605 грн 60 к (605 грн 60 к. витрати зі сплати судового збору, 5000 грн витрати на правничу допомогу).

Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 242-246, 286 КАС України, статтями 247, 280, 293 КУпАП, суд

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 серії ВН №438 від 13 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору та 5000 (п`ять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів із дня його проголошення.

Повне найменування, ім`я, місцезнаходження, місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін: позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ; відповідач ІНФОРМАЦІЯ_8 , АДРЕСА_4 , код в ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Повне рішення суду складено 15 вересня 2025 року.

Головуючий:Б.С. Гамула