Справа № 500/2855/25
Суддя: Юзьків Микола Іванович
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2855/25

16 вересня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Юзьківа М.І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" до Головного управління ДПС у Тернопільській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області про повернення надмірно сплачених коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Акціонерне товариство «Український будівельно-інвестиційний банк» (далі позивач, або АТ «Український будівельно-інвестиційний банк») звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС в Тернопільській області (далі відповідач 1) та Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області (далі відповідач 2) у якому просить суд стягнути з Державного бюджету на користь АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» надмірно сплачений податок на доходи фізичних осіб у розмірі 630,00 грн.

Позовні вимоги у обґрунтовані тим, що в електронному кабінеті платника податків, по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати (код платежу 11010100) по ГУ ДПС в Тернопільській області за 2021 рік відображено подвійне надходження до бюджету податку в сумі 630,00 грн (16.11.2021 платіжне доручення № 69123371 на суму 630,00 грн; 15.11.2021 платіжне доручення № 68813124 на суму 630,00 грн (відображено в електронному кабінеті 30.11.2021 платіжним дорученням № 89660585).

З метою повернення надмірно сплаченого податку банк через електронний кабінет платника податків не одноразово звертався до ГУ ДПС в Тернопільській області з відповідними заявами (заява про повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені № 8345020 від 07.02.2024, заява про повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені №15722403 від 20.03.2024, заява про повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені № 59588931 від 13.11.2024).

Листом від 15.11.2024 № 23582/6/19-00-13-03-14 ГУ ДПС у Тернопільській області позивачу відмовлено у поверненні надміру сплаченого податку через наявність заборгованості за іншими податками (транспортний податок, земельний податок, податок на нерухоме майно, ПДВ).

Таку відмову позивач вважає протиправною, оскільки відповідно до приписів ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку, зокрема:

- строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав;

- забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін. Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на правочини, зобов`язання за якими припиняються у процедурі ліквідаційного неттінгу, що здійснюється в порядку, встановленому статтею 54-1 цього Закону, та припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог боржника, який одночасно є кредитором банку, що ліквідується.

Згідно з ч. 3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Вимоги за зобов`язаннями банку із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, пред`являються тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним Законом у правовідносинах, які склалися між сторонами, є пріоритетними, що узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду в постановах від 12.04.2018 у справі №11-239апп18, від 22.09.2020 № 910/3009/18 та ухвалі від 20.07.2021 у справі № 910/6939/20.

Відповідач 1 позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні. У відзиві на позовну заяву вказує, що в силу положень статей 42, 105 Податкового кодексу України обов`язковою передумовою повернення платнику податків надміру/помилково сплачених коштів є одночасна наявність наступних обставин: відсутність у такого платника податкового боргу; подання платником податків заяви про повернення коштів протягом 1095 днів від дня виникнення переплати; відповідність поданої заяви вимогам пункту 43.4 Податкового кодексу України. Оскільки у позивача наявний податковий борг, то підстави для повернення йому надміру сплаченого податку відсутні.

Відповідач 2 правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Рух справи у суді

Ухвалою суду від 16.05.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників адміністративної справи.

Копію ухвали про відкриття спрощеного провадження відповідачі отримали 16.05.2025, що підтверджується довідками про доставку електронного листа в їхні електронні кабінети.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

З метою повернення надмірно сплаченого податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати (код платежу 11010100) за 2021 рік Акціонерне товариство «Український будівельно-інвестиційний банк» через електронний кабінет платника податків звертався до ГУ ДПС в Тернопільській області з заявами про повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені від 07.02.2024 № 8345020, від 20.03.2024 №15722403, від 13.11.2024 № 59588931.

Листом від 15.11.2024 № 23582/6/19-00-13-03-14 ГУ ДПС у Тернопільській області відмовлено АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» у поверненні надміру сплаченого податку через наявність заборгованості за іншими податками (транспортний податок з юридичних осіб на суму 31 250,0 грн.; податок, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на суму 6802,69 грн.; земельний податок з юридичних осіб на суму 12 1915,53 грн.; податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів на суму 31 250,0 грн.).

Наявність податкового боргу АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» станом на 15.11.2024 (день розгляду заяви платника) підтверджується обліковими даними інтегрованої картки платника податку та не заперечується учасниками справи.

Мотивувальна частина

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовує та визначає Податковий кодекс України (ПК України; тут і надалі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з підпунктом 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 ПК платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені встановлені нормами статті 43 ПК.

Так, згідно з пунктом 43.1 цієї статті помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на рахунок такого платника податків у банку або небанківському надавачу платіжних послуг, або на єдиний рахунок, або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, небанківському надавачу платіжних послуг, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на рахунок платника податків у банку, небанківському надавачу платіжних послуг; на єдиний рахунок (у разі його використання); на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, небанківському надавачу платіжних послуг.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення належних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку та подає його для виконання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

У разі якщо повернення сум податку на доходи фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу, відповідне повідомлення надсилається контролюючим органом до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення шістдесятиденного строку з дня отримання відповідної податкової декларації.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку.

З положеннями статті 43 ПК України узгоджуються норми Порядку інформаційної взаємодії Державної податкової служби України, її територіальних органів, Державної казначейської служби України, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення (перерахування) платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 11 лютого 2019 року № 60.

Зміст вказаних норм дає підстави для висновку, що обов`язковою передумовою повернення платнику податків надміру/помилково сплачених коштів є одночасна наявність наступних обставин:

1) відсутність у такого платника податкового боргу;

2) подання платником податків заяви про повернення коштів протягом 1095 днів від дня виникнення переплати;

3) відповідність поданої заяви вимогам пункту 43.4 Податкового кодексу України.

За наслідками подання відповідної заяви орган ДФС у визначені законом строки повинен або підготувати висновок про повернення такої суми, або надати письмову відмову у поверненні коштів з бюджету з пропозицією проведення звірення стану рахунків (у разі відсутності в інформаційних базах даних ДФС відомостей щодо розміру заявленої до повернення суми).

Наведені законодавчі норми дають підстави для висновку про те, що наявність у платника податкового боргу унеможливлює повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань.

Судом встановлено, що підставою відмови АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» у повернення надміру сплаченого податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати (код платежу 11010100) за 2021 слугували обставини щодо наявності заборгованості за іншими податками (транспортний податок з юридичних осіб на суму 31 250,0 грн.; податок, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на суму 6802,69 грн.; земельний податок з юридичних осіб на суму 12 1915,53 грн.; податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів на суму 31250,0 грн.), що не заперечується позивачем та підтверджується обліковими даними інтегрованої картки платника податку.

Враховуючи наведені законодавчі норми та наявність податкового боргу, що не заперечувалося позивачем, суд приходить до висновку, що відмова відповідача у поверненні позивачу надміру сплаченого податку на доходи фізичних осіб є законною, а позовні вимоги необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Щодо доводів позивача на те, що АТ «Український будівельно-інвестиційний банк» перебуває в процесі ліквідації, а відтак пріоритетність приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у спірних правовідносинах, то суд зауважує, що банк звернувся до контролюючого органу із заявою про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань саме в порядку визначеному статтею 43 ПК України.

Законодавством України не передбачено випадків, за наявності яких повернення надміру сплачених грошових зобов`язань може здійснюватися в інший спосіб, ніж установлено у статті 43 ПК України.

Відповідно до пункту 16 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Так, згідно з частиною п`ятою статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед кредиторами.

Частиною шостою статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено зобов`язання банку, на які не поширюється обмеження, встановлене пунктом 1 частини п`ятої цієї статті.

У свою чергу, згідно з пунктом 1.3 статті 1 Податкового кодексу України цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Однак, відсутність податкового боргу у розумінні пункту 43.3 статті 43 Податкового кодексу України є необхідною умовою для повернення надміру сплачених грошових зобов`язань, а не стягненням такого боргу чи задоволенням вимог кредиторів.

Тобто, умови повернення надміру сплачених грошових коштів регулюються саме статтею 43 Податкового кодексу України, а положення пункту 1.3 статті 1 Податкового кодексу України щодо непоширення норм цього Кодексу на питання стягнення податкового боргу з банків, щодо яких застосовуються приписи Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не стосуються спірних правовідносин.

Таке застосування норм статті 43 ПК узгоджується з висновками у постановах Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 826/2335/17 та від 28 лютого 2024 року у справі № 815/5548/17, щодо застосування зазначених норм у подібних правовідносинах.

Безпідставними вважає суд і покликання позивача на постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.04.2018 у справі №11-239апп18 та від 22.09.2020 № 910/3009/18 через неподібність цих справ зі справою, що розглядається, так як вони відрізняються за підставами позову, за доводами і доказами, наданими сторонами, предметом їх доказування, способом захисту, і тому застосування норм права наведених позивачем за неподібності правовідносин у цих справах не може бути аналогічним, а тому вони не є релевантними до обставин цієї справи.

Зазначене підтверджується висновками Великої Палати Верховного Суду, що наведені у постанові від 12.10.2021 р. у справі №233/2021/19. Зокрема, у цій постанові Велика Палата вказала, що подібність правовідносин слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29). Суди повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

Інші аргументи сторін не є визначальними для вирішення даної справи та не спростовують висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою та частиною другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду справи суд не встановив факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а тому не вбачає правових підстав для задоволення заявленого адміністративного позову.

Судові витрати

Згідно частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Статтею 139 КАС України визначені правила розподілу судових витрат.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у цій справі судом відмолено у задоволенні позову повністю, ним не присуджується та не стягується судові витрати на користь будь-якої із сторін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 241, 250, 257 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк» до Головного управління ДПС в Тернопільській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 16 вересня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Акціонерне товариство "Український будівельно-інвестиційний банк" (місцезнаходження/місце проживання: вул. Чорновола В`ячеслава, 8,м. Київ,01135, код ЄДРПОУ/РНОКПП 26547581);

відповідач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Білецька, 1,м. Тернопіль,Тернопільський р-н, Тернопільська обл.,46003, код ЄДРПОУ/РНОКПП 44143637);

Головуючий суддя Юзьків М.І.