Справа № 160/3040/25
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 вересня 2025 рокуСправа №160/3040/25

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Златіна С.В., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали та накладення штрафу за не виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2025 року у справі №160/3040/25 позовну заяву - задоволено частково:

визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 не отриманого її померлим сином ОСОБА_2 грошового забезпечення, право на яке було встановлено рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року по справі № 160/22554/23.

визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не надання довідки (з урахуванням перерахунку на виконання Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2023р. по справі №160/22554/23) про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення «надбавок, доплат, підвищень та премій для обчислення пенсії відповідно до статті 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та абз. 8 п. 7, постанови КМУ від 17 липня 1992р. №393 «зі змінами , що є додатком до листа департаменту фінансів Міністерства Оборони Украйни від 28.03.2018р. №248/3/6/855.

зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити виплату ОСОБА_1 не отриманого її померлим сином ОСОБА_2 грошового забезпечення, право на яке було встановлено рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року по справі № 160/22554/23, ще за життя ОСОБА_2

в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду набрало законної сили 18.06.2025 року.

Ухвалою суду від 02.07.2025 року зобов`язано відповідача надати суду звіт про виконання рішення суду протягом 60-ти днів з моменту отримання ухвали суду.

Ухвала суду від 02.07.2025 року доставлена до електронного кабінету відповідача 02.07.2025 року о 12:19 год.

09.09.2025 року позивач подав клопотання, у якому просить винести окрему ухвалу відносно Військової частини НОМЕР_1 , яка не подала протягом 60-ти днів з моменту отримання ухвали суду звіт про виконання рішення суду; накласти на Військову частину НОМЕР_1 штраф у розмірі 3400 грн за не виконання ухвали суду щодо подання звіту про виконання рішення суду; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 у 10-ти денний строк подати письмовий звіт про виконання рішення суду.

10.09.2025 року відповідач подав заяву про виконання ухвали суду, у якій повідомив суд про те, що відповідач на виконання рішення суду подав заявку до фінансового органу на потреби в коштах для військовослужбовців на виконання рішення судів; грошові кошти на рахунок військової частини не надходили; у разі надходження фінансування з позивачем буде проведений розрахунок.

Ухвалою суду від 11.09.2025 року відмовлено у прийнятті звіту Військової частини НОМЕР_1 від 10.09.2025 року про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду ві 01.04.2025 року у справі № 160/3040/25, який оформлено у вигляді заяви про виконання ухвали суду; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 надати новий звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду ві 01.04.2025 року у справі № 160/3040/25 протягом 20-ти днів з моменту отримання даної ухвали суду; відмовлено у накладенні штрафу на керівника Військової частини НОМЕР_1 за невиконання судового рішення; відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про винесення окремої ухвали суду.

12.09.2025 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання, у якій остання просить суд: винести окрему ухвалу відносно Військової частини НОМЕР_1 , яка не подала протягом 60-ти днів з моменту отримання ухвали суду звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду ві 01.04.2025 року у справі № 160/3040/25; накласти на військову частину НОМЕР_1 штраф за невиконання ухвали суду щодо подання звіту про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду ві 01.04.2025 року у справі № 160/3040/25.

Клопотання обгрунтовано тим, що військовою частиною не вжито заходів стосовно виконання рішення суду в частині надання довідки (з урахуванням перерахунку на виконання Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2023р. по справі №160/22554/23) про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення «надбавок, доплат, підвищень та премій для обчислення пенсії відповідно до статті 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та абз. 8 п. 7, постанови КМУ від 17 липня 1992р. №393 «зі змінами , що є додатком до листа департаменту фінансів Міністерства Оборони Украйни від 28.03.2018р. №248/3/6/855. Станом на 12.09.2025 року не надано вказану вище довідку.

Згідно вимог ч.1 ст. 382-2 КАС України суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та сторін, зазначає наступне.

Відповідачем пропущений строк для подання звіту про виконання рішення суду: ухвала суду від 02.07.2025 року доставлена до електронного кабінету відповідача 02.07.2025 року о 12:19 год.; строк для подання звіту відповідачем сплив 03.09.2025 року; відповідач подав заяву про виконання ухвали суд лише 10.09.2025 року.

Суд розцінює подану відповідачем заяву від 10.09.2025 року саме як звіт про виконання рішення суду, оскільки заява містить інформацію саме про вчинення відповідачем дій спрямованих на виконання рішення суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 07 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу (ч.1 ст. 382-3 КАС України).

У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення (ч.3 ст. 382-3 КАС України).

Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними (ч.5 ст. 382-3 КАС України).

Зокрема, в постанові від 3 квітня 2019 року у справі №820/4261/18 Верховний Суд встановив необхідність існування в спірних правовідносинах обставин, з якими стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. У зв`язку з цим, суди попередніх інстанцій при вирішенні спору мають дослідити характер правовідносин, що виникли між сторонами та звертати увагу, що підставою звернення до суду з даним позовом є невиконання судового рішення. Порушенням норм процесуального права є незастосування спеціальних правових норм, передбачених у статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням обставин справи, характеру спірних правовідносин, предмета та категорії спору, практики правозастосування, що складалася з приводу спорів цієї категорії, зокрема й суду касаційної інстанції, суд визнає поданий Військовою частиною НОМЕР_1 звіт про виконання рішення суду у справі № 160/3040/25 таким, що не підтверджує виконання рішення суду, оскільки позивач не отримав грошові кошти.

Вказані обставини відображені судом в ухвалі суду від 11.09.2025 року.

Стосовно доводів відповідача про те, що військовою частиною не вжито заходів стосовно виконання рішення суду в частині надання довідки (з урахуванням перерахунку на виконання Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2023р. по справі №160/22554/23) про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення «надбавок, доплат, підвищень та премій для обчислення пенсії відповідно до статті 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та абз. 8 п. 7, постанови КМУ від 17 липня 1992р. №393 «зі змінами , що є додатком до листа департаменту фінансів Міністерства Оборони Украйни від 28.03.2018р. №248/3/6/855, то суд зазначає наступне.

У прохальній частині позовної заяви позивач просив суд лише визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не надання довідки (з урахуванням перерахунку на виконання Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2023р. по справі №160/22554/23) про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення «надбавок, доплат, підвищень та премій для обчислення пенсії відповідно до статті 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та абз. 8 п. 7, постанови КМУ від 17 липня 1992р. №393 «зі змінами , що є додатком до листа департаменту фінансів Міністерства Оборони Украйни від 28.03.2018р. №248/3/6/855 та не просив суд зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 надати відповідну довідку.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2025 року у справі № 160/3040/25 задоволено позовну вимогу: визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не надання довідки (з урахуванням перерахунку на виконання Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2023р. по справі №160/22554/23) про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення «надбавок, доплат, підвищень та премій для обчислення пенсії відповідно до статті 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та абз. 8 п. 7, постанови КМУ від 17 липня 1992р. №393 «зі змінами , що є додатком до листа департаменту фінансів Міністерства Оборони Украйни від 28.03.2018р. №248/3/6/855.

Суд не зобов`язував Військову частину НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 довідку (з урахуванням перерахунку на виконання Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2023р. по справі №160/22554/23) про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення «надбавок, доплат, підвищень та премій для обчислення пенсії відповідно до статті 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та абз. 8 п. 7, постанови КМУ від 17 липня 1992р. №393 «зі змінами , що є додатком до листа департаменту фінансів Міністерства Оборони Украйни від 28.03.2018р. №248/3/6/855, оскільки позивач у позовній заяві не заявив відповідну позовну вимогу.

Суд не може вимагати від відповідача вчиняти дії, які не визначені у резолютивній частині рішення суду.

За вказаних обставин, суд відхиляє довод ОСОБА_1 про те, що військовою частиною не вжито заходів стосовно виконання рішення суду в частині надання довідки (з урахуванням перерахунку на виконання Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2023р. по справі №160/22554/23) про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення «надбавок, доплат, підвищень та премій для обчислення пенсії відповідно до статті 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та абз. 8 п. 7, постанови КМУ від 17 липня 1992р. №393 «зі змінами , що є додатком до листа департаменту фінансів Міністерства Оборони Украйни від 28.03.2018р. №248/3/6/855.

Водночас стосовно наявності правових підстав для накладення штрафу за невиконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/3040/25, суд зазначає наступне.

Питання про накладення штрафу за невиконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/3040/25, суд вирішив в ухвалі від 11.09.2025 року та відмовив у накладенні штрафу.

Оскільки суд не може вимагати від відповідача вчиняти дії, які не визначені у резолютивній частині рішення суду, то суд не може накласти на Військову частину НОМЕР_1 штраф за невиконання рішення суду стосовно надання довідки (з урахуванням перерахунку на виконання Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2023р. по справі №160/22554/23) про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення «надбавок, доплат, підвищень та премій для обчислення пенсії відповідно до статті 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та абз. 8 п. 7, постанови КМУ від 17 липня 1992р. №393 «зі змінами, що є додатком до листа департаменту фінансів Міністерства Оборони Украйни від 28.03.2018р. №248/3/6/855.

Стосовно клопотання позивача про винесення відносно відповідача окремої ухвали за не подання звіту про виконання рішення суду.

Суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону (ч.1 ст. 249 КАС України).

Таким чином, винесення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду.

Суд не встановив підстав необхідних для винесення саме окремої ухвали суду. Також суд враховує й те, що відповідач надав суду звіт про виконання рішення суду, однак з порушенням встановленого строку, а тому відсутні підстави для застосування штрафу саме за не виконання ухвали суду.

Керуючись ст 256,382 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про винесення окремої ухвали суду.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про накладення на військову частину НОМЕР_1 штрафу за невиконання ухвали суду щодо подання звіту про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2025 року у справі № 160/3040/25.

Ухвала суду може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.В. Златін