Справа № 140/4698/25
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2025-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року ЛуцькСправа № 140/4698/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з позовом про визнання противоправною бездіяльності щодо непроведення своєчасного повного розрахунку при звільненні зі служби та стягнення середнього грошового забезпечення за період затримки розрахунку при звільненні (з 18 лютого 2022 року по 21 березня 2025 року) у сумі 123017,87 грн; визнання противоправною бездіяльності, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку із затримкою виплати індексації грошового забезпечення за період з 18 лютого 2022 року по 21 березня 2025 року та зобов`язання здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у в зв`язку із затримкою виплати індексації грошового забезпечення за період з 18 лютого 2022 року по 21 березня 2025 року (у редакції позовної заяви від 20 травня 2025 року; а.с.32-39).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 26 травня 2025 року позовну заяву в частині позовних вимог про визнання противоправною бездіяльності щодо непроведення своєчасного повного розрахунку при звільненні зі служби та стягнення з Військової частини НОМЕР_1 середнього грошового забезпечення за період затримки розрахунку при звільненні з 18 лютого 2022 року по 21 березня 2025 року у сумі 123017,87 грн повернуто позивачеві.

Ухвалою від 26 травня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог до Військової частини НОМЕР_1 про визнання противоправною бездіяльності, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку із затримкою виплати індексації грошового забезпечення за період з 18 лютого 2022 року по 21 березня 2025 року та зобов`язання здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у в зв`язку із затримкою виплати індексації грошового забезпечення за період з 18 лютого 2022 року по 21 березня 2025 року прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 у період з 24 липня 2018 року по 18 лютого 2022 року. На виконання рішення суду у справі №140/483/24 відповідач 21 березня 2025 року нарахував та виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 листопада 2018 року по 18 лютого 2022 року.

Позивач вважає, що відповідно до положень від Закону України 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - Закон №2050-ІІІ) має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення. Однак відповідач при несвоєчасній виплаті індексації грошового забезпечення не нарахував та не виплатив йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

У відзиві на позовну заяву (а.с.66-71) відповідач позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити повністю, посилаючись на те, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 березня 2024 року у справі №140/483/24 позивачу 21 березня 2025 року було виплачено кошти у сумі 128395,05 грн, до складу якої входила сума (90701,61 грн) складових грошового забезпечення, які не мають разового характеру (оклад за військовим звання, посадовий оклад, надбавка за вислугу років, надбавка за виконання особливо важливих завдань, за таємність та інші), та сума (37693,44 грн) складових грошового забезпечення, які мають разовий характер (матеріальна допомога для вирішення соціально-побутовий питань, грошова допомога на оздоровлення та грошова компенсація за невикористану відпустку). Оскільки у виплачену на виконання рішення суду від 28 березня 2024 року у справі №140/483/24 суму коштів входили складові грошового забезпечення, які мають разовий характер, то такі не відповідають ознакам доходу, за який може бути виплачена компенсація у зв`язку із втратою частини доходів.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 24 липня 2018 року №168 ОСОБА_1 зараховано на всі види забезпечення особового складу частини з 24 липня 2018 року (а.с.9), а наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 18 лютого 2022 року №33 позивач виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення відповідно до підпункту а пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу у зв`язку із закінченням строку військової служби за контрактом, укладеного на умовах, передбачених абзацом другим частини третьої статті 23 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу, з 19 лютого 2022 року (а.с.10).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року у справі №140/483/24, яке набрало законної сили 13 листопада 2024 року, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 : 1) перерахувати, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за нормами, чинними станом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року та 01 січня 2022 року, відповідно до вимог статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та з врахуванням положення постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі Постанова №704), щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2020 рік та Про Державний бюджет України на 2021 рік та Про Державний бюджет України на 2022 рік на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови №704 з урахуванням процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за особливості проходження служб, доплати, підвищення) та премії, обчислених із перерахованих розмірів посадового окладу та окладу за військове звання за період з 01 січня 2020 року по 18 лютого 2022 року з урахуванням раніше виплачених сум; 2) перерахувати, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, компенсацію за відпустку за 2020-2022 роки, з врахуванням обчислених відповідно до положень Постанови №704, посадового окладу і окладу за військове звання шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законами України Про Державний бюджет України на 2020 рік та Про Державний бюджет України на 2021 рік та Про Державний бюджет України на 2022 рік на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови №704, з урахуванням раніше виплачених сум; 3) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2019-2022 роки із врахуванням індексації грошового забезпечення, з врахуванням виплачених сум; 4) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018-2022 роки із врахуванням в складі індексації грошового забезпечення та з врахуванням виплачених сум; 5) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексацію-різницю за період з 01 листопада 2018 року по 18 лютого 2022 року відповідно до абзаців четвертого, п`ятого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На виконання рішення суду у справі №140/484/24 відповідач 21 березня 2025 року здійснив виплату позивачу коштів у сумі 128395,05 грн, що підтверджено платіжною інструкцією від 20 березня 2025 року №509 (а.с.11).

Ненарахування та невиплата ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати стали підставою звернення позивача до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом №2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (далі - Порядок №159).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Відповідно до статей 3 та 4 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Норми Порядку №159 відтворюють положення Закону №2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсації.

За змістом статті 6 Закону №2050-ІІІ, пункту 7 Порядку №159 компенсація проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, а саме: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Із наведеного слідує, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру.

Основною умовою для виплати громадянину компенсації, що передбачена статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, у тому числі індексації. При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений цей платіж і коли, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ та пункту 4 Порядку №159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Така правова позиція є послідовною у постановах Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі №465/322/17, від 05 липня 2022 року у справі №420/7633/20 та ряду інших (постанови від 20 лютого 2018 року у справі № 522/5664/17, від 21 червня 2018 року у справі №523/1124/17, від 12 лютого 2019 року у справі №814/1428/18, від 08 серпня 2019 року у справі №638/19990/16-а).

Абзацом сьомим пункту 4 Порядку №1078 обумовлено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі №240/11882/19 вказав, що враховуючи наявність факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення, позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення. Так у випадку бездіяльності власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.

Подібна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 20 грудня 2019 року у справі №822/1731/16, від 13 березня 2020 року у справі №803/1565/17, від 29 квітня 2021 року у справі №240/6583/20.

За обставин цієї справи рішенням суду від 18 березня 2024 року у справі №140/483/24, яке набрало законної сили 13 листопада 2024 року, відповідача, з-поміж іншого, зобов`язано нарахувати та виплатити індексацію-різницю за період з 01 листопада 2018 року по 18 лютого 2022 року відповідно до абзаців четвертого, п`ятого, шостого пункту 5 Порядку №1078.

Несвоєчасне нарахування належних позивачу сум індексації грошового забезпечення відбулось з вини відповідача (що було встановлено судом у справі №140/483/24).

Відповідач в порушення приписів Закону №2050-ІІІ, Порядку №159 у зв`язку із несвоєчасною виплатою індексації грошового забезпечення за вказаний вище період питання про виплату компенсації втрати частини доходів не вирішив.

Суд наголошує відповідачу, що у позовні вимоги стосуються компенсації виключно у зв`язку з порушенням строків виплати індексації та не стосуються компенсації за несвоєчасну виплату одноразових видів грошового забезпечення, донарахованих на підставі рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача із заявою про виплату йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення (а.с.13-17). Така заява залишилася без реагування з боку відповідача.

З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову у спосіб визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невирішення питання про нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за період з 01 листопада 2018 року по 18 лютого 2022 року (право на яку встановлено у справі №140/483/24) та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 вирішити питання про нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 листопада 2018 року по 18 лютого 2022 року відповідно до Порядку №159 за весь час затримки виплати по день фактичної виплати.

З огляду на відсутність документально підтверджених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невирішення питання про нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за період з 01 листопада 2018 року по 18 лютого 2022 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 вирішити питання про нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 листопада 2018 року по 18 лютого 2022 року відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, за весь час затримки виплати по день фактичної виплати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк