Справа № 320/63189/24
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2025-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Файдюка В.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (далі - відповідач-1; в/ч НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач-2; ІНФОРМАЦІЯ_1 ), Військової частини НОМЕР_2 (далі - відповідач-3; в/ч НОМЕР_2 ), в якому просила:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 24 лютого 2022 року до 12 травня 2023 року з порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 із застосуванням з 24 лютого 2022 року показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, для визначення розмірів складових грошового забезпечення.

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від З0 серпня 2017 року № 704 (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18) за період з 24 лютого 2022 року по 31 грудня 2022 року із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року; за період з 01 січня 2023 року по 12 травня 2023 року із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року.

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 24 лютого 2022 року до 01 серпня 2022 року з порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 із застосуванням з 24 лютого 2022 року показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, для визначення розмірів складових грошового забезпечення.

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 (з врахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18) за період з 24 лютого 2022 року по 01 серпня 2022 року із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 серпня 2022 року до 12 травня 2023 року з порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 із застосуванням з 01 серпня 2022 року показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, для визначення розмірів складових грошового забезпечення.

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 (з врахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18) за період з 01 серпня 2022 року по 31 грудня 2022 року із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року; за період з 01 січня 2023 по 12 травня 2023 року із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року позовну заяву повернуто на підставі пункту 6 частини четвертої статті 169 КАС України внаслідок порушення правил об`єднання позовних вимог. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позовні вимоги не пов`язані між собою підставами виникнення, поданими доказами та стосуються різних відповідачів.

Не погоджуючись із ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року, 19 лютого 2025 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та направити справу до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні не аргументував підставу повернення позовної заяви. Апелянт відмітив, що, повертаючи позовну заяву, суд проігнорував підставу подання позову до 3 відповідачів, яка полягає у тому, що ІНФОРМАЦІЯ_1 та в/ч НОМЕР_2 фінансово забезпечувала у спірний період в/ч НОМЕР_1 , в якій проходила службу позивач. ОСОБА_1 наголосила, що позовні вимоги є пов`язаними між собою одним предметом та виникли з однієї підстави.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

Відзивів на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року продовжено строк розгляду справи на більш тривалий, розумний термін та призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Київського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року - скасуванню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою від 10 лютого 2025 року Київський окружний адміністративний суд повернув позовну заяву на підставі пункту 6 частини четвертої статті 169 КАС України як таку, в якій порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду не може погодитися, з огляду на таке.

Згідно частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

За правилами частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи:

1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;

2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником);

3) відповідає позовна заява вимогам, установленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;

4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;

5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням установленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);

6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням вимог положень частини п`ятої статті 160 КАС України у позовній заяві зазначаються, зокрема, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів (п. 4); виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п. 5).

Відповідно до частини першої статті 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

У свою чергу, право позивача заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою, передбачено також частиною першою статті 21 КАС України.

Викладене свідчить, що об`єднання в одній позовній заяві декількох вимог допускається за умови пов`язаності їх між собою підставами виникнення або поданими доказами, а також основних і похідних вимог.

Під підставами позову слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Обставинами можуть бути лише юридичні факти матеріально-правового характеру, тобто такі факти, які тягнуть певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин. Юридичні факти матеріально-правового характеру, які визначені як підстави позову, свідчать про те, що існують правовідносини і що внаслідок певних дій ці відносини стали спірними.

Предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, відповідно до яких суд має ухвалити рішення. Характер позовної вимоги визначається характером спірних правовідносин, з якого випливає вимога позивача.

Таким чином, у випадку пред`явлення позивачем в одній позовній заяві кількох вимог, що становлять предмет адміністративного позову, вказані вимоги мають виникати з однакових юридичних фактів, тобто мати єдині підстави позову, оскільки в протилежному випадку виникають різні адміністративні позови, які підлягають розгляду в окремих самостійних провадженнях.

У свою чергу, похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги) (пункт 23 частини першої статті 4 КАС України).

Як вже встановлено раніше, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, Київський окружний адміністративний суд виходив з того, що заявлені позовні вимоги не пов`язані між собою підставами виникнення, поданими доказами та стосуються різних відповідачів.

Разом з тим, в оскаржуваній ухвалі не зазначено, які саме обставини, заявлені у позові, та підстави позову є різними, та не враховано (не надано оцінку), що у позовній заяві ОСОБА_1 чітко зазначила, зокрема підстави його пред`явлення саме до таких відповідачів (а.с.2):

«При цьому, військова частина НОМЕР_1 нараховувала, але не виплачувала ОСОБА_1 грошове забезпечення, оскільки знаходилась на фінансовому забезпеченні (додаток № 9):

- з 24.02.2022 по 31.07.2022 на фін. забезпеченні ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- з 01.08.2022 по 12.05.2023 на фін. забезпеченні військової частини НОМЕР_2 .

Тобто, грошове забезпечення у спірний період позивачу виплачувала не військова частина НОМЕР_1 , а вказані вище військові частини.

З огляду на вказане, позов пред?являється до таких відповідачів.».

Також, Київським окружним адміністративним судом не проаналізовано, чи наявні в поданій позовній заяві основна та похідні позовні вимоги.

Крім того, колегія суддів акцентує увагу, що всі три немайнові позовні вимоги, заявлені ОСОБА_1 , стосуються її грошового забезпечення за різні періоди проходження військової служби.

Пунктом 6 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Разом з тим, судова колегія вважає, що Київським окружним адміністративним судом помилково застосовано до позовної заяви наслідки, передбачені зазначеною вище нормою, оскільки відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 172 КАС України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом, та не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам. Зазначені вище підстави стосовно заборони об`єднання позовних вимог є вичерпними та розширеному тлумаченню не підлягають.

У розрізі наведеного, судова колегія звертає увагу, що із змісту позовних вимог позивача не вбачається підстав, передбачених частинами четвертою, п`ятою статті 172 КАС України, оскільки відсутні передумови вважати, що заявлені вимоги підлягають розгляду у порядку різного судочинства чи щодо них встановлена виключна підсудність різним судам.

До того ж, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до частини шостої статті 172 КАС України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.

Разом з тим, вказаним процесуальним повноваженням суд першої інстанції не був позбавлений можливості скористатися.

Викладене свідчить про помилковість позиції суду першої інстанції про наявність правових підстав для повернення позовної заяви на підставі пункту 6 частини четвертої статті 169 КАС України, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Такі висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 17 червня 2021 року у справі №640/27758/20.

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини третьої статті 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно пункту 4 частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про повернення позовної заяви було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 242-244, 308, 312, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року - скасувати.

Справу направити до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.В. Файдюк

Судді О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев

Повне рішення виготовлено 16 вересня 2025 року.