Справа № 420/28178/24
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 вересня 2025 року

м. Київ

справа №420/28178/24

адміністративне провадження № К/990/32395/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Васильєвої І.А.,

суддів: Бившевої Л.І., Юрченко В.П.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонський області, Автономної Республіки Крим та м. Севастополі на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.12.2024, додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2024, постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025, постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025 у справі №420/28178/24 за адміністративним позовом Приватного підприємства «Прем`єра Південь» до Головного управління ДПС у Херсонський області, Автономної Республіки Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

Як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, у вересні 2024 року Приватне підприємство «Прем`єра Південь» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Херсонський області, Автономної Республіки Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 02.07.2021 №2, яким збільшено суму податкового зобов`язання по податку на прибуток у сумі 999541,00 грн та нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 249 885,25 грн; №2, яким збільшено суму податкового зобов`язання по податку на додану вартість у сумі 1073069,00 грн та нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 268 267,25 грн; №2, яким зменшення розмір від`ємного значення податку на додану вартість у сумі 6 635,00 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.12.2024, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025, позов Приватного підприємства «Прем`єра Південь» задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Херсонський області, Автономної Республіки Крим та м. Севастополі від 02.07.2021 №2, №2, №2. Справа розглянута в порядку загального позовного провадження.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2024, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025, стягнуто з Головного управління ДПС у Херсонський області, Автономної Республіки Крим та м. Севастополі на користь Приватного підприємства «Прем`єра Південь» суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500,00 грн.

До Верховного Суду 30.07.2025 надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Херсонський області, Автономної Республіки Крим та м. Севастополі на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.12.2024, додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2024, постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025, постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025 у справі №420/28178/24.

Ухвалою Верховного Суду від 14.08.2025 касаційну скаргу залишено без руху, встановлено скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання обґрунтованого клопотання про поновлення строку касаційного оскарження, належного викладення підстав касаційного оскарження.

На виконання вимог вказаної ухвали податковим органом надіслано заяву про усунення недоліків касаційної скарги, заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку касаційного оскарження, уточнено підстави касаційного оскарження.

В обґрунтування зазначеного клопотання скаржником вказано, що вперше касаційну скаргу було подано в межах процесуальних строків, передбачених КАС України. Скаржником використано право на повторне звернення з касаційною скаргою до Верховного Суду за захистом своїх прав, зауважено, що повторно касаційну скаргу подано до закінчення річного строку, передбаченого частиною 5 статті 333 КАС України.

Розглянувши вказане клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження Верховний Суд зауважує, що воно є необґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною 2 статті 329 Кодексу учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до частини 3 статті 329 КАС України строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною 5 статті 333 цього Кодексу.

Касаційну скаргу подано вдруге 30.07.2025, попередню касаційну скаргу повернуто ухвалою Верховного Суду від 16.06.2025. Податковим органом не обґрунтовано належними доводами надмірне зволікання з повторним поданням касаційної скарги.

Верховний Суд зазначає, що право на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення не є абсолютним. Вчасна первинна подача касаційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки у такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності. Повернення касаційної скарги не зупиняє та не перериває строк на касаційне оскарження і не дає права скаржнику у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на оскарження судового рішення повторно.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, щодо форми і змісту касаційної скарги. Частиною 1 статті 45 КАС України регламентовано, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Колегія суддів, не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, вважає, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини 8 статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.

Водночас приведення касаційної скарги у відповідність з вимогами КАС України, в тому числі щодо належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, є процесуальним обов`язком сторони, яка не погоджується з судовими рішеннями, і для його виконання процесуальний закон встановлює достатній строк - тридцять днів з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення (з дня отримання копії судового рішення).

Разом з цим, Верховний Суд зауважує, що підставою для повернення попередньої касаційної скарги стало недотримання скаржником вимог статей 328, 330 КАС України щодо належного викладення підстав, тобто, саме проявлений податковим органом підхід до оформлення касаційної скарги став причиною для її повернення.

В заяві про усунення недоліків контролюючим органом вказано підставою касаційного оскарження пункти 1, 4 частини 4, пункт 1 частини 2 статті 353 КАС України, зазначено, що судами попередніх інстанцій порушено норми як матеріального права, так і процесуального права в частині встановлення обставин у справі та дослідження зібраних доказів, крім того зроблено суперечливі висновки щодо встановлених обставин у справі.

На думку скаржника, судом апеляційної інстанції не був врахований висновок Верховного Суду про застосування статті 77 Податкового кодексу України в подібних правовідносинах, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 по справі №816/228/17, що підставами для скасування податкових повідомлень-рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Також податковим органом зазначено про необхідність відступлення від висновку щодо застосування норм пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, викладеного у постанові Верховного Суду від 22.02.2022 у справі №420/12859/21, та формування Верховним Судом нового правового висновку щодо можливості проведення податкових перевірок з урахуванням вимог пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України.

Верховний Суд зауважує, що така підстава касаційного оскарження відповідає пункту 2 частини 4 статті 328 КАС України та наголошує, що обґрунтованими підставами для відступу від уже сформованої правової позиції Верховного Суду можуть бути, зокрема, зміна законодавства; ухвалення рішення Конституційним Судом України або ж винесення рішення Європейського суду з прав людини, висновки якого мають бути враховані національними судами; зміни у правозастосуванні, зумовлені розширенням сфери застосування певного принципу права або ж зміною доктринальних підходів до вирішення питань, необхідність забезпечити єдність судової практики у застосуванні норм права тощо. Тому, лише загальні посилання на необхідність відступлення від висновку Верховного Суду, за відсутності вмотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Податковим органом не обґрунтовано, які з вищеперерахованих факторів мали місце у даному випадку, в чому саме полягало неправильне застосування норм матеріального права судами попередніх інстанцій, які саме правові висновки Верховного Суду враховано судом апеляційної інстанції, від яких належить відступити, як мають бути застосовані норми права у даних правовідносинах.

Верховний Суд зауважує, що постанова Верховного Суду від 22.02.2022 у справі №420/12859/21, від якої бажає відступити скаржник, не враховувалася судом апеляційної інстанції. Натомість суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність усталеної практики Верховного Суду, що проведення податковим органом перевірки на підставі Постанови №89, всупереч чинному і нескасованому мораторію на проведення перевірок, є протиправним і тягне за собою наслідки у вигляді скасування прийнятих за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень. Судами враховано правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 27.04.2022 по справі №140/1846/21, від 24.05.2023 по справі №420/10433/22, від 27.07.2023 по справі №380/12782/22, від 27.09.2023 по справі №280/958/22, від 11.10.2023 по справі №520/1832/22, від 12.10.2023 по справі №520/4900/22, від 26.10.2023 по справі №440/7328/22, від 09.11.2023 по справі №160/13134/22, від 28.12.2022 у справах №420/22374/21, №540/5445/21, №160/14248/21, від 28.10.2022 у справі №600/1741/21-а, від 12.10.2022 у справі №160/24072/21, від 01.03.2022 у справі №640/16093/21, висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 08.09.2021 у справі №816/228/17. Скаржником не наведено підстав щодо помилковості врахування судами таких правових позицій Верховного Суду, або необхідності відступу від такої практики Верховного Суду, або спростування подібності правовідносин.

Доводи касаційної скарги зводяться до викладення фактичних обставин справи, цитування норм податкового законодавства України, висловлення незгоди з наданою судами попередніх інстанцій правовою оцінкою встановлених обставин і досліджених доказів, переоцінки доказів, що не є належим викладенням підстав касаційного оскарження.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводів щодо оскарження додаткового рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2024 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025 за результатами його розгляду касаційна скарга взагалі не містить.

Скаржником не враховано роз`яснення Верховного Суду щодо того, як мають бути викладені підстави касаційного оскарження, наведені в ухвалах від 15.05.2025, від 16.06.2025, від 14.08.2025 по даній справі. Касаційна скарга є подібною до попередньої та не усуває встановлених недоліків щодо викладення підстав касаційного оскарження.

Приведення касаційної скарги у відповідність з вимогами КАС України в частині належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, є процесуальним обов`язком сторони, яка не погоджується з судовими рішеннями.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження, а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частини 1, 3 статті 341 КАС України).

Недотримання особою вимог процесуальних норм щодо форми та змісту касаційної скарги за загальним правилом не є підставою для поновлення строку на касаційне оскарження. Це правило ще в більшій мірі стосується суб`єкта владних повноважень, щодо якого презюмується, що в його розпорядженні є достатньо засобів, зокрема організаційного характеру, для виконання покладених завдань.

У цій справі у скаржника було достатньо часу для приведення касаційної скарги у відповідність із вимогами КАС України, проте, звертаючись повторно до суду з касаційною скаргою, скаржник так і не усунув недоліків щодо належного викладення підстав касаційного оскарження, які стали підставою для повернення попередньої касаційної скарги.

Невиконання відповідачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналіз положень статей 5, 13, 328, 329 КАС України дозволяє дійти висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк подання касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в касаційному порядку у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

З урахуванням вищевикладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржником не наведено поважних підстав для поновлення пропущеного строку касаційного оскарження.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328, 329, 330, 332, 333, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску строку касаційного оскарження та відмовити у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Херсонський області, Автономної Республіки Крим та м. Севастополі про поновлення строку касаційного оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.12.2024, постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025, додаткового рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2024, постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025 у справі №420/28178/24.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Херсонський області, Автономної Республіки Крим та м. Севастополі на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.12.2024, постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025, додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2024, постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025 у справі №420/28178/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіІ.А. Васильєва Л.І. Бившева В.П. Юрченко