Справа № 580/2004/25
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року справа № 580/2004/25
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А. В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні у письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

25.02.2025 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) в особі представника адвоката Байди О. С. з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 гривень за період із 11.06.2024 по 02.01.2025 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, у зв`язку з тяжким пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 гривень за період із 11.06.2024 по 02.01.2025 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини з урахуванням раніше виплачених сум.

Обгрунтовуючи позовну заяву, представник зазначив, що позивач є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 . Позивач 11.06.2024 отримав поранення, у зв`язку з чим перебував з 11.06.2024 по 02.01.2025 на лікуванні в медичних закладах, та у відпустці для лікування після поранення. Однак, відповідач додаткову грошову винагороду, передбачену абз. 4 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 168 у розмірі 100 000,00 грн за час лікування після тяжкого поранення позивачу не нараховував та не виплачував. За захистом прав та інтересів позивача звернувся до суду.

Відповідач 08.05.2025 подав до суду відзив на позовну заяву, в обгрунтування якого зазначив, що позивач отримав поранення 11.06.2024 під час виконання службових обов`язків. З цього дня і до 02.01.2025 він перебував на стаціонарному лікуванні. Однак ключовий документ довідка ВЛК №38 від 06.02.2025, який підтверджує тяжкість поранення та його зв`язок із захистом Батьківщини, був виданий лише після завершення періоду лікування, тобто через місяць після повернення позивача до служби. Відсутність цього документа у розпорядженні відповідача протягом усього періоду з 11.06.2024 по 02.01.2025 унеможливила своєчасне видання наказу про виплату додаткової винагороди. Крім того, вказав, що позивач з 11.01.2025 вважається таким, що самовільно залишив військову частину. Тому, виплата грошового забезпечення йому припиняється. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 03.03.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Позивач ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) військової частини НОМЕР_1 від 21.08.2024 № 8633 в ході виконання службових обов`язків по захисту Батьківщини 11.06.2024 позивач в районі населеного пункту Водяне Донецької області в результаті артилерійського обстрілу зі сторони противника отримав бойове травмування. Травмування не є наслідком вчинення кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком навмисного заподіяння собі тілесної шкоди, та не є наслідком неправомірних дій інших військовослужбовців. Під час виконання бойового завдання був одягнутий в засоби індивідуального захисту (бронежилет та шолом). Ознак алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння виявлено не було.

Відповідно до форми 100 отримав первинну медичну допомогу 11.06.2024.

Згідно з медичною картою стаціонарного хворого від 21.06.2024 № 3303 позивач з 12.06.2024 по 21.06.2024 знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП Міська лікарня № 3 м. Запоріжжя.

З 24.06.2024 по 16.07.2024 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП Смілянська багатопрофільна лікарня ім. С. Бобринської, що підтверджується виписною із медичної карти стаціонарного хворого № 43774.

З 16.07.2024 по 20.08.2024 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП Черкаська обласна психіатрична лікарня, що підтверджується виписним епікризом з медичної карти стаціонарного хворого № 3043.

З 22.08.2024 по 16.09.2024 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП Черкаська обласна психіатрична лікарня, що підтверджується виписним епікризом з медичної карти стаціонарного хворого № 3623.

З 18.09.2024 по 15.10.2024 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП Смілянська міська лікарня Смілянської міської ради, що підтверджується виписним епікризом з медичної карти стаціонарного хворого № 45284.

У довідці ВЛК ДКНП Смілянська міська лікарня Смілянської міської ради № 1581 зазначено, що позивач потребує відпустки для лікування та реабілітації після травми на 30 календарних днів.

З 15.11.2024 по 16.12.2024 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП Черкаська обласна психіатрична лікарня, що підтверджується виписним епікризом з медичної карти стаціонарного хворого № 4904.

З 17.12.2024 по 02.01.2025 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП Смілянська міська лікарня Смілянської міської ради, що підтверджується виписним епікризом з медичної карти стаціонарного хворого № 47025.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії КНП Смілянська міська лікарня від 06.02.2025 № 38 травма ОСОБА_1 відноситься до тяжких; травма, так, пов`язана із захистом Батьківщини; захворювання, так, пов`язані з проходженням військової служби.

23.01.2025 представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом № 11/01 щодо нараховування та виплати позивачу додаткова винагорода в розмірі 100 000,00 грн, передбачену Постановою КМУ № 168, за період лікування і відпустки після поранення з 11.06.2024 по 02.01.2025.

Відповідач листом від 07.02.2025 № 1/37/1799 повідомив, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.01.2025 № 11 позивач вважається як такий, що здійснив самовільне залишення частини.

Із довідки про доходи військової частини НОМЕР_1 від 21.02.2025 № 1069 та картки особового рахунку вбачається, що за період з червня 2024 р. по грудень 2024 р. відповідач відповідно до вимог Постанови КМУ № 168 в червні 2024 р. виплатив позивачу додаткову винагороду в розмірі 100 000,00 гривень, нараховану за травень 2024 р.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо нараховування та виплати позивачу спірної додаткової винагороди за період лікування та перебування у відпустці після поранення протиправною, позивач в особі свого представника звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим фактичним обставинам, суд виходить з такого.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснюється Законом України від 25 березня 1992 року №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII).

Згідно з ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Постанови № 168 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Пунктом 1-2 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Як встановив суд позивач 11.06.2024 отримав в районі населеного пункту Водяне Донецької області в результаті артилерійського обстрілу зі сторони противника бойове травмування.

Позивач з 11.06.2024 по 02.01.2025 у зв`язку із отриманим пораненням перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після поранення у зв`язку із отриманням тяжкого поранення, що не заперечується відповідачем.

Позивач заявив про невиплату йому додаткової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці з 11.06.2024 по 02.01.2025 внаслідок поранення пов`язаного із захистом Батьківщини.

Заперечуючи проти позову відповідач вказав, що з 11.01.2025 позивач самовільно залишив частину, що є підставою для невиплати останньому додаткової винагороди.

Оцінюючи доводи відповідача суд зазначає, що механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (далі - Порядок №260).

Відповідно до пункту 15 розділу ХХХIV Порядку №260 до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, зазначені у пункті 2 цього розділу, які, зокрема, самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували),- за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Аналіз наведеної норми вказує на те, що військовослужбовцю не виплачується додаткова винагорода за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини, включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.01.2025 № 11 позивач вважається як такий, що здійснив самовільне залишення частини. Цю обставину не заперечує і сторона позивача.

Однак, суд відхиляє доводи відповідача в цій частині, оскільки позивач не заявляв про виплату йому коштів за період самовільного залишення частини, натомість спірна виплата стосується періоду з 11.06.2024 по 02.01.2025.

З приводу того, що відповідач у відзиві, вказуючи на відсутність підстав для нарахування додаткової винагороди, зазначив, що довідка ВЛК №38 від 06.02.2025, якою підтверджується тяжкість поранення позивача та його зв`язок із захистом Батьківщини, була видана лише після завершення періоду лікування, що унеможливило своєчасне видання наказу про виплату додаткової винагороди, суд зазначає наступне.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Отже, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, для виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень є довідка про обставини травми.

Виплата збільшеної винагороди, обумовлена Постановою №168, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я пов`язує з обставинами поранення при захисті Батьківщини, а також із фактом перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення. При цьому, виплаті підлягають і час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після поранення.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до довідки про обставини справи від 21.08.2024 № 8633 позивач в ході виконання службових обов`язків по захисту Батьківщини 11.06.2024 в районі населеного пункту Водяне Донецької області в результаті артилерійського обстрілу зі сторони противника отримав бойове травмування.

Період проходження позивачем лікування внаслідок такого поранення підтверджується наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами.

Так, з 12.06.2024 по 21.06.2024 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП Міська лікарня № 3 м. Запоріжжя, що підтверджується медичною картою стаціонарного хворого від 21.06.2024 № 3303.

З 24.06.2024 по 16.07.2024 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП Смілянська багатопрофільна лікарня ім. С. Бобринської, що підтверджується виписною із медичної карти стаціонарного хворого № 43774.

З 16.07.2024 по 20.08.2024 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП Черкаська обласна психіатрична лікарня, що підтверджується виписним епікризом з медичної карти стаціонарного хворого № 3043.

З 22.08.2024 по 16.09.2024 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП Черкаська обласна психіатрична лікарня, що підтверджується виписним епікризом з медичної карти стаціонарного хворого № 3623.

З 18.09.2024 по 15.10.2024 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП Смілянська міська лікарня Смілянської міської ради, що підтверджується виписним епікризом з медичної карти стаціонарного хворого № 45284.

У довідці ВЛК ДКНП Смілянська міська лікарня Смілянської міської ради № 1581 зазначено, що позивач потребує відпустки для лікування та реабілітації після травми на 30 календарних днів.

З 15.11.2024 по 16.12.2024 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП Черкаська обласна психіатрична лікарня, що підтверджується виписним епікризом з медичної карти стаціонарного хворого № 4904.

З 17.12.2024 по 02.01.2025 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП Смілянська міська лікарня Смілянської міської ради, що підтверджується виписним епікризом з медичної карти стаціонарного хворого № 47025.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії КНП Смілянська міська лікарня від 06.02.2025 № 38 травма ОСОБА_1 відноситься до тяжких; травма, так, пов`язана із захистом Батьківщини; захворювання, так, пов`язані з проходженням військової служби.

Суд наголошує, що відповідно до приписів постанови № 168 передбачено, що нарахування і виплата додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн здійснюється особам, зазначеним у пункті 1 такої Постанови, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) та перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення.

Підсумовуючи, суд зазначає, що позивач має право на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі із розрахунку 100 000,00 грн на місяць за період перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці з 11.06.2024 по 02.01.2025, у зв`язку пораненням тяжкого ступення, яке отримав під час захисту Батьківщини, а тому бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, їх сім`ям під час дії воєнного стану" є протиправною.

Виходячи з встановлених фактичних обставин справи, суд вважає що належним способом захисту порушених прав позивача в спірних правовідносинах буде зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 у розмірі, збільшеному до 100 000,00 грн, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, та перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 11.06.2024 по 02.01.2025.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини дають підстави для висновку, що позов належить задовольнити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд ураховує, що позивач звільнений від сплати судового збору, а тому відсутні підстави для такого розподілу.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі, збільшеному до 100 000,00 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, та перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 11.06.2024 по 02.01.2025.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі, збільшеному до 100 000,00 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, та перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 11.06.2024 по 02.01.2025.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Алла РУДЕНКО