Справа № 380/13521/25
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2025 рокусправа № 380/13521/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач-2), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії №89 від 30.04.2025;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, починаючи з дня його звернення за пенсією з 22.04.2025, зарахувавши до пільгового періоду також періоди роботи з 02.08.1999 по 26.01.2005, з 28.01.2005 по 06.07.2005, з 22.08.2005 по 31.05.2020.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії №89 від 30.04.2025. Вказана відмова мотивована тим, що у позивача недостатньо стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, наявність якого є підставою для призначення пенсії на пільгових умовах. В рішенні відзначено, що пільговий стаж позивача становить 04 роки 11 місяців 16 днів (при необхідному мінімальному пільговому стажі - 10 років). Позивач не погоджується із оскаржуваним рішенням та вважає, що таке є протиправним та таким, що порушує законні права та інтереси позивача, виходячи з того, що позивачем дотримано усіх вимог необхідних для призначення пенсії по віку на пільгових умовах, а саме загальний пільговий стаж позивача становить 25 років, 8 місяців, 0 днів (при необхідному 10 років), страховий стаж становить 37 років 10 місяців 15 днів (при необхідному 25 років), вік позивача 53 роки (при необхідному 50 років). Тому вважає, що відповідач-1 протиправно відмовив у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах.

Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом цієї справи, суд зазначає наступне.

Ухвалою судді від 07.07.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач-2 подав відзив на позовну заяву, у якому вказує, що дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області є правомірними та такими, що ґрунтуються на Конституції, законах України, а відтак позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідач-1 проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що підставою для відмови у призначенні пенсії була відсутність необхідного пільгового стажу. До пільгового стажу за Списком №1 не зараховано періоди роботи: з 02.08.1999 по 26.01.2005 згідно довідки №60 від 20.03.2025, оскільки в наказі про атестацію робочих місць №29 від 31.12.1996 відсутній перелік посад, робота на яких дає право на пільгове забезпечення. Інших наказів про атестацію робочого місця за цей період не долучено; з 28.01.2005 по 06.07.2005 згідно довідки №263 від 31.03.2025, оскільки згідно даних трудової книжки НОМЕР_1 від 20.03.1991 позивач працював на посаді лікаря рентгенолога на 0,5 ставки. Відповідно до п.2 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказ Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 №383, під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків; з 22.05.2005 по 31.05.2020 згідно довідки №263 від 31.03.2025, оскільки згідно даних акту перевірки достовірності документів №1300-5902-1/30 від 02.01.2025 позивач працював на посаді завідувача відділення-лікаря рентгенолога. Посада «завідувач відділення» відсутня в переліку Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою КМУ від 24.06.2016р. №461. Розділом XIX «Охорона здоров`я» Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №461 (з наступними змінами), були передбачені лікарі рентгенологи, а також лікарі, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгено-хірургічний блок).

В спростування наведених представником відповідача-1 доводів представник позивача подав відповідь на відзив, у якій вказує, що наведені твердження відповідача-1 не відповідають дійсності, оскільки насправді наказ №29 від 31.12.1996 та наказ №12 від 04.03.1997 про підтвердження результатів атестації містить перелік посад, робота на яких дає право на пільгове забезпечення. Також вказує, що у період з 28.01.2005 по 06.07.2005 позивач працював на двох посадах: лікарем рентгенологом в рентгенологічному кабінеті на 0,5 ставки та лікарем рентгенологом на 0,5 ставки для надання ургентної допомоги в цьому ж рентгенологічному відділенні у Комунальній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги. Щодо періоду роботи з 22.05.2005 по 31.05.2020, то вказує, що робота позивача на посаді завідувача відділення-лікаря рентгенолога не свідчить, що позивач не працював у вказаний період повний робочий день в шкідливих умовах на посаді, передбаченій Списком №1.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Позивач 22.04.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області розглянуло заяву позивача та прийняло рішення від 30.04.2025 №89 про відмову у призначенні пенсії.

Позивач вважає рішення від 30.04.2025 №89 протиправним, відтак звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 114 Закону №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV передбачено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Судом встановлено, що позивач 22.04.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області розглянуло заяву позивача та прийняло рішення від 30.04.2025 №89 про відмову у призначення пенсії.

Підставою для відмови у призначенні пенсії стала відсутність необхідного пільгового стажу. Зокрема, з оскаржуваного рішення вбачається, що пільговий стаж позивача за Списком №1 становить 04 роки 11 місяців 16 днів.

Водночас, у рішенні зазначено, що до пільгового стажу за Списком №1 не зараховано:

- періоди роботи з 02.08.1999 по 26.01.2005 згідно довідки №60 від 20.03.2025, оскільки в наказі про атестацію робочих місць №29 від 31.12.1996 відсутній перелік посад, робота на яких дає право на пільгове забезпечення. Інших наказів про атестацію робочого місця за вищезазначений період не долучено;

- період роботи з 28.01.2005 по 06.07.2005 згідно довідки №263 від 31.03.2025, оскільки згідно даних трудової книжки НОМЕР_1 від 20.03.1991 позивач працював на посаді лікаря рентгенолога на 0,5 ставки.

- період роботи з 22.05.2005 по 31.05.2020 згідно довідки №263 від 31.03.2025, оскільки згідно даних акту перевірки достовірності документів №1300-5902-1/30 від 02.01.2025 позивач працював на посаді завідувача відділення-лікаря рентгенолога. Посада «завідувач відділення» відсутня в переліку Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою КМУ від 24.06.2016 №461.

Оцінюючи такі дії відповідача, суд виходить з такого.

Як встановлено ст. 62 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 1993 року №637 (далі Порядок №637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами.

Відповідно до абз. 1 п. 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У трудовій книжці позивача містяться записи, що підтверджують факт його роботи у період з 02.08.1999 по 26.01.2005 на посаді лікаря-рентгенолога кабінету комп`ютерної томографії.

Відповідачі не заперечують щодо належності вказаної посади до Списку №1

виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо

шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Втім, вказаний період не зараховано відповідачем-1 до пільгового стажу позивача із покликанням на те, що в наказі про атестацію робочих місць №29 від 31.12.1996 відсутній перелік посад, робота на яких дає право на пільгове забезпечення. Інших наказів про атестацію робочого місця за вищезазначений період не долучено.

Як випливає з норми п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV умовою зарахування період роботи до пільгового стажу за списком №1 є проведення атестації робочих місць.

Водночас, позивачем долучено довідку №60 від 20.03.2025 про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, яка підтверджує що у період з 02.08.1999 по 26.01.2005 позивач виконував роботу із шкідливим умовами праці згідно з профілем відділення променевої діагностики за професією лікар-рентгенолог.

У довідці міститься покликання про належність посади до списку №1 та проведення атестації робочих місць згідно з наказами від 31.12.1996 №29 «Про атестацію робочих місць за умовами праці»; від 04.03.1997 №12 «Про підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення згідно списку №1»; наказ від 26.03.1999 №16 «Про заходи, направлені на виконання Закону України «Про охорону праці» на підтвердження права надання пільг і компенсацій лікаря-рентгенолога» та ін.

Крім того, у матеріалах справи містяться копії наказу «Про атестацію робочих місць за умовами праці» №29 від 31.12.1996; наказу №12 від 04.03.1997 «про підтвердження результатів атестації; наказу №16 від 26.03.1999 «Про заходи, направлені на виконання Закону України «Про охорону праці»; наказу №24 від 6.04.1999 «Про затвердження списку персоналу відділу променевої діагностики, які відносяться до категорії «А»; наказу №11 від 25.01.2001 «Про затвердження списку персоналу відділу променевої діагностики, які відносяться до категорії «А»»; наказу «Про створення комісії по атестації робочих місць за умовами праці» №12 від 19.02.2002; наказу №30 від 02.08.2002р. «Про пільгове пенсійне забезпечення» яким віднесено до списку №1 посаду лікар-рентгенолог»; наказу №13 від 19.02.2002 «Про затвердження списку персоналу відділення променевої діагностики», які підтверджують проведення атестації робочого місця за посадою лікаря-рентгенолога у період роботи позивача з 02.08.1999 по 26.01.2005.

Відтак, вказаний період підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача.

Також відповідачем-1 не зараховано з 28.01.2005 по 06.07.2005 згідно довідки №263 від 31.03.2025, оскільки згідно даних трудової книжки НОМЕР_1 від 20.03.1991 позивач працював на посаді лікаря рентгенолога на 0,5 ставки.

Втім, вказане твердження відповідача є помилковим, оскільки у трудовій книжці позивача містяться записи про зайнятість позивача у період з 28.01.2005 по 07.07.2005 на 0,5 ставки лікаря-рентгенолога та 0,5 ставки лікаря-рентгенолога для надання ургентної допомоги в рентгенологічне відділення, що свідчить про те, що позивач був зайнятий повний робочий день на відповідних посадах, передбачених Списком №1.

Крім того, відповідач-1 не зарахував до пільгового стажу позивача період роботи з 22.05.2005 по 31.05.2020 згідно довідки №263 від 31.03.2025, оскільки згідно даних акту перевірки достовірності документів №1300-5902-1/30 від 02.01.2025 позивач працював на посаді завідувача відділення-лікаря рентгенолога. Посада «завідувач відділення» відсутня в переліку Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою КМУ від 24.06.2016 №461.

З цього приводу позивач надав пояснення про те, що відповідачем не враховано, що під час виконання роботи позивача на посаді завідуючого відділення променевої діагностики (комп`ютерної діагностики), позивач і виконував функціональні обов`язки лікаря-рентгенолога, що підтверджено наданими відповідачу документами, а тому позивач має пільговий стаж за Списком №1.

Вказаний факт підтверджується довідкою Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» від 31.03.2025 №263, у якій вказано, що ОСОБА_1 в період з 28.01.2005 по 31.05.2020 виконував рентгенологічні обстеження хворих за посадою завідувач відділення, лікар-рентгенолог відділення променевої діагностики (комп`ютерна томографія), що передбачена Списком №1.

Отже, з огляду на наведене, період роботи позивача з 28.01.2005 по 31.05.2020 також підлягає зарахуванню до пільгового стажу.

Таким чином, оскаржуване рішення належить скасувати у зв`язку з його протиправністю, а періоди роботи позивача 02.08.1999 по 26.01.2005, з 28.01.2005 по 06.07.2005, з 22.08.2005 по 31.05.2020 зарахувати до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Також позивач просить призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах з дня звернення за пенсією 22.04.2025.

Як випливає з аналізу п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є досягнення відповідного пенсійного віку (50 років) та наявність необхідного страхового (не менше 25 років) та пільгового (не менше 10 років) стажу.

Оскільки станом на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії він досягнув 53-річного віку, його страховий стаж становить 37 років 10 місяців 15 днів, а пільговий стаж із врахуванням спірних періодів, зарахованих пенсійним органом на виконання цього рішення, значно перевищить необхідні 10 років, то позовні вимоги в цій частині також належить задовольнити.

Водночас, суд вважає, що позивач помилково заявляє вимогу зобов`язального характеру до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У справі, яка розглядається суд встановив, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, рішенням якого позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком.

Тож, дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу пенсії за віком має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення позивачу пенсії за віком, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Аналогічної позиції притримується Верховний Суд у постанові від 09.07.2024 у справі №240/16372/23, від 19.05.2025 у справі №240/505/24.

Відтак, заявлені позивачем позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у спосіб: зобов`язати відповідача-1 призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з дня звернення за пенсією з 22.04.2025, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи з 02.08.1999 по 26.01.2005, з 28.01.2005 по 06.07.2005, з 22.08.2005 по 31.05.2020.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до правил ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов містив декілька вимог немайнового характеру, які хоча і частково, але підлягають задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат суд визначає виходячи з кількості (а не розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог.

Отже, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1 на користь позивача підлягає сума у розмірі 968,96 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 293, КАС України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії №89 від 30.04.2025.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з дня звернення за пенсією з 22.04.2025, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи з 02.08.1999 по 26.01.2005, з 28.01.2005 по 06.07.2005, з 22.08.2005 по 31.05.2020.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом безпосередньо до суду апеляційної інстанції тридцяти днів з дня складення повного судового рішення..

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач-1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б; ).

Відповідач-2 - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ).

СуддяСидор Наталія Теодозіївна