Справа № 581/507/25
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2025-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 р. Справа № 581/507/25

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Чалого І.С.

суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Колодкіної Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області (головуючий суддя І інстанції Бутенко Д.В.) від 03.07.2025 року по справі № 581/507/25

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Липоводолинського районного суду Сумської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд:

- поновити строки оскарження постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 № 364 від 05.05.2025;

- визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 № 364 від 05.05.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 03.07.2025 задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 в особі її представника адвоката Маківського Віталія Вікторовича до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ст. 210-1 ч. 3 КУпАП

Скасовано постанову № 364 від 05 травня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковником ОСОБА_2 , про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 грн (двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 210-1 ч. 3 КУпАП надіслати на новий розгляд до керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ).

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 302 грн 80 коп.

Позивачка, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

На обґрунутвання вимог апеляційної скарги зазначила, що недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку субєкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови та є підставою для її скасування.З урахуванням цього, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю. Вказує, що посилання суду першої інстанції на ст. 288 КАС України є безпідставними, адже дана стаття визначає особливості провадження у справах з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців або осіб без громадянства.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Сторони про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Токарі Лебединського району Сумської області, є громадянкою України (а.с.11-16).

25 квітня 2025 року уповноваженим головним спеціалістом командування ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення № 364 відносно ОСОБА_1 , як посадової особи філії Липоводолинський райавтодор, та яка виконує обов`язки по веденню військового обліку в установі, із викладенням суті виявлених ознак адміністративного правопорушення щодо порушення правил військового обліку (порушення п. 34, 37, 40, 72 постанови Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року), які формували склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. У тексті протоколу наводилася інформація про призначення розгляду протоколу про адміністративне правопорушення на 28 квітня 2025 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 на 10 год 00 хв. Копія протоколу про адміністративне правопорушення у день його складання вручалася позивачці особисто та в графі пояснення вона зазначала про її перебування у стані тимчасової непрацездатності у домашніх умовах (а.с. 30-32, 49-50).

28 квітня 2025 року представник позивача Маківський О.В. письмово звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 про відкладення розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у зв`язку із перебуванням останньої у стані тимчасової непрацездатності (а.с. 52).

Із тексту складеного повідомлення, оформленого за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , 01 травня 2025 року позивачку та її представника ОСОБА_5 інформувалося про необхідність з`явитися на розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП на 05 травня 2025 року до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак у матеріалах справи відсутні докази направлення позивачу та її представнику зазначеного повідомлення по засобам електронного чи поштового зв`язку за три дні до призначеного розгляду справи (а.с. 53 (зворотня сторона).

04 травня 2025 року адвокат Маківський О.В. засобами електронної пошти направляв начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 клопотання про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , яка призначена до розгляду на 05 травня 2025 року, через перебування зазначеної особи у стані тимчасової непрацездатності з повідомленням про приблизний 10-15-денний термін триваючого стану тимчасової непрацездатності його довірительниці (а.с. 6, 22).

Відповідно до змісту постанови № 364 від 05 травня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення, прийнятої начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковником ОСОБА_2 вбачається те, що ОСОБА_1 , як посадова особа філії Липоводолинський райавтодор, та яка виконує обов`язки по веденню військового обліку в установі, в особливий період порушила законодавство України про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (п. 34, 37, 40, 72 постанови Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року) та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Окремо у зазначеній постанові наведено посилання про неприбуття ОСОБА_1 на розгляд даної справи до приміщення ТЦК та СП, хоча була належним чином повідомленою про розгляд справи; також у рукописному вигляді в її тексті зазначено про те, що копія постанови із супровідним листом направлена АТ «Укрпошта» 05 травня 2025 року.

Не погодившись з прийнятою постановою позивач оскаржила її до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази належного сповіщення позивача про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за три дні до 05 травня 2025 року, що є невиконанням вимог ч. 2 ст. 277-2 КУпАП. Також у матеріалах справи відсутні докази іншої обізнаності та достатньої проінформованості позивача про час та місце розгляду вищевказаної справи за три дні до дати самого розгляду при неподанні ОСОБА_1 заяви про розгляд справи в її відсутність та про згоду зі складеним протоколом про адміністративне правопорушення. Проте оскільки постанова скасовується у зв`язку з порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, то справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 з огляду на принцип презумпції невинуватості слід надіслати на новий розгляд до керівника відповідача з усуненням вищевказаного процесуального недоліку при її новому розгляді.

Колегія суддів частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Враховуючи межі оскарження визначені ст. 308 КАС України, фактично позивач оскаржує рішення суду лише в частині направлення справи на новий розгляд, з цього приводу колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Частинами 1, 2 ст. 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена відповідно до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також установлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наяв-ність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встано-влюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

За приписами ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, крім іншого, зазначаються: відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно із ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивача було притягнуто за правопорушення передбачені ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак, диспозиція ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України введений воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на час розгляду справи.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. (ст. 235 КУпАП)

Водночас, як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, в матеріалах справи відсутні докази належного сповіщення позивача про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП за три дні до 05 травня 2025 року, що є невиконанням вимог ч.2 ст. 277-2 КУпАП.

Доказів належного повідомлення позивача за місцем його проживання, в передбаченому законом порядку, відповідачем не надано.

Отже, відповідачем недотримана імперативна вимога чинного законодавства щодо обов`язку повідомити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи.

Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що розгляд матеріалу відносно ОСОБА_1 відбувся без належного її повідомлення про місце розгляду справи, у зв`язку із чим вона не могла скористатися своїми правами передбаченими Конституцією України та КУпАП, зокрема, мати професійну правову допомогу, що в силу приписів частини 1 статті 268 КУпАП виключало можливість розгляду справи.

Водночас, стосовно висновку суду першої інстанції про те, що скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення з процесуальних підстав потребує повторного розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку, встановленому законом, колегія суддів зазначає таке.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України застосовується у разі розгляду справи про адміністративне правопорушення некомпетентним органом, то висновок суду першої інстанції щодо можливості направлення справи про адміністративне правопорушення на новий розгляд, є необґрунтований, адже ст. 286 КАС України містить вичерпний перелік рішень, які можуть бути прийняті судом.

З огляду на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відбувся компетентним органом, підстави для застосування п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України - відсутні.

Отже, суд першої інстанції хоча й дійшов правильного висновку про наявність підстав для скасування спірної постанови, водночас неправильно застосував норми процесуального права та дійшов помилкового висновку про необхідність направлення справи на новий розгляд.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині направлення справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 210-1 ч. 3 КУпАП на новий розгляд до керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ), та прийняття в цій частині нового рішення, яким закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 210-1 ч. 3 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, а тому вона підлягає частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню 726,72 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 03.07.2025 року по справі № 581/507/25 скасувати в частині направлення справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 210-1 ч. 3 КУпАП на новий розгляд до керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ), та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 210-1 ч. 3 КУпАП.

В іншій частині рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 03.07.2025 року по справі № 581/507/25 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 726,72 грн (сімсот двадцять шість гривень) 72 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) В.В. Катунов І.М. Ральченко

Повний текст постанови складений 11.09.2025 року.