Справа № 380/5898/25
Суддя: Морська Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2025 рокусправа № 380/5898/25

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Морської Галини Михайлівни, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати неправомірними дії Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у проведенні розрахунку підвищення пенсії та невиплати підвищення пенсії як особі, що необгрунтовано зазнала політичних репресій у розмірі, передбаченому пунктом "г" статті 77 Закону № 1788-ХП із розрахунку 50 відсотків мінімальної пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 05.05.2018 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, з урахуванням підвищення пенсії на 50 відсотків мінімальної пенсії за віком згідно із п. «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХП, з врахуванням виплачених сум.

Ухвалою від 28.03.2025 відкрите спрощене провадження у справі без виклику сторін.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 1947 року народження перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV, та згідно архівної довідки №215-в від 24.07.1992 Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Тернопільській області перебував на спецпоселенні, як член сім`ї репресованого та згодом реабілітований відповідно до ст.3 Закону № 962-ХІІ.

18.02.2025 позивач звернувся до Головного управління ПФУ у Львівській області із заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ. Головне управління ПФУ у Львівській області листом від 27.02.2025 №63436 відмовило у здійсненні перерахунку пенсії, з покликанням на те, що згідно із пп. 2 п. 4 Постанови № 654 репресованим особам, яких було реабілітовано, проводиться підвищення пенсії у розмірі 54,40 грн, а членам їх сімей - 43,52 грн. Зазначив, що згідно з архівною довідкою №215-в від 24.07.1992, виданою Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ у Тернопільській області позивач перебував на спецпоселенні як член сім`ї репресованого та згодом на підставі ст. З Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» від 17.04.1991 № 962-ХІІ реабілітований. Враховуючи зазначене, для зарахування до страхового стажу періоду перебування на спецпоселенні в Хабарівському краї, як члена сім`ї репресованого та згодом реабілітованого у потрійному розмірі немає підстав. Розмір пенсії обчислений відповідно до норм чинного законодавства нормативно-правових актів України.

Вважає відмову відповідача у здійсненні перерахунку пенсії такою, що порушує право позивача на належний рівень пенсійного забезпечення та просить суд задовольнити позов.

Відповідач надіслав суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що Рішення про відмову позивачу у перерахунку пенсії за віком відповідно до ст. 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області не приймалось. Подання та оформлення документів для призначення (перерахунок) пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846; зі змінами, далі - Порядок). Згідно із підпунктом 4 пункту 2.6 розділу 2 Порядку при призначенні до пенсії підвищень надаються документи про визнання заявника реабілітованим або членом його сім`ї, якого було примусово переселено (для підвищення пенсії згідно з пунктом "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення"). Згідно із пунктом 2.13 розділу 2 Порядку за документ, який засвідчує, що особа визнана реабілітованою, приймається завірена в установленому порядку копія посвідчення реабілітованого. Для осіб, реабілітованих згідно зі статтею 3 Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні", приймаються довідки органів внутрішніх справ, видані на підставі наявних у них відповідних документів (постанови про вислання, особистих справ на висланих осіб тощо), а за відсутності таких документів- довідки районних комісій з поновлення прав реабілітованих, видані на підставі встановленого факту переселення.

Перерахунок щодо реабілітованих не проводиться, оскільки в постанові Кабміну від 28.05.2008 №530, від 16.07.2008 №654 та від 02.12.2009 №1308 ці підвищення були зазначені чіткими сумами, а не у співвідношенні до розмірів прожиткового мінімуму. Отже, виплата підвищень громадянам, які зазнали політичних репресій та членам їх сімей, провадиться відповідно до норм чинного законодавства. Отже, враховуючи вищезазначене, не має підстав для нарахування та виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії, відповідно до п. "г" ст. 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Із вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши наявні у справі документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 1947 року народження перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV.

Відповідно до архівної довідки №215-в від 24.07.1992, виданої Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ у Тернопільській області ОСОБА_2 у 1949 році безпідставно виселений з постійного місця проживання с. Гарбузів Зборівського району Тернопільської області в Хабаровський край і як член сім`ї репресованого згодом був реабілітований відповідно до ст.3 Закону № 962-ХІІ.

Оскільки довідка №215-в від 24.07.1992 видана на ім`я ОСОБА_2 позивач звернувся до суду

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 23.12.2021 у справі №463/9725/21 встановлено факт належності ОСОБА_3 , тобто Позивачу у цій справі архівної довідки №215-в від 24.07.1992, виданої на ім`я ОСОБА_4 .

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.11.2023 зобов`язано Личаківський відділ соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради видати посвідчення реалібітованому ОСОБА_1 відповідно до ст.6 ЗУ «Про репресій жертв репресованих комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» від 17.04.1991 №962-ХІІ.

Відповідно до посвідчення від 20.02.2024 серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

18.02.2025 позивач звернувся до Головного управління ПФУ у Львівській області із заявою про проведення з перерахунку пенсії відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ.

Головне управління ПФУ у Львівській області листом від 27.02.2025 №63436 відмовило у здійсненні перерахунку пенсії.

Відмова мотивована наступним: «…Відповідно до пункту "г" статті 77 Закону 1788 призначені пенсії підвищуються громадянам, які необгрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані - на 50%, а членам їх сімей, яких було примусово переселено на 25% мінімальної пенсії за віком.

Підпунктом 2 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 № 654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" передбачено, що репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, до пенсії - або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 54,40 гривень., а членам їх сімей, яких було примусово переселено 43,52 гривні.

Відповідно до статті 58 Закону 1788, необґрунтовано притягнутим до кримінальної відповідальності, необґрунтовано репресованим і згодом реабілітованим, час тримання під вартою, час відбування покарання в місцях позбавлення волі та заслання, а також перебування на примусовому лікуванні зараховується до стажу у потрійному розмірі.

Одночасно зазначаємо, що згідно архівної довідки від 14,07.2022 № 23-П- 2/2022, виданої Управлінням внутрішніх справ України в Тернопільській області з 28.03.1949 року Ви перебували на спецпоселецні в Хабаровському краї та звільнені 25 вересня 1954 року у відповідності до статті 3 Закону України, від 17.04.1991 "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні".

Враховуючи вищенаведене, Вам призначено надбавку, як члену сім`ї реабілітованого, підстави для обчислення стажу в потрійному розмірі відсутні.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" Пенсійний фонд України з 01.03.2025 провів перерахунок пенсій із застосуванням збільшеного на коефіцієнт 1,115 показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсій. Пунктом третім цієї Постанови передбачено, що розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 1, та підпунктами 1-7 пункту 2 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень;

Розмір Вашої пенсійної виплати з 01.03.2025 складає 15064,48 грн., а саме: 15266,07 грн. - розмір пенсії за віком; 343,68 грн. - доплата за понаднормовий стаж за 16 років; 43,52 грн. - надбавка членам сімей реабілітованих; 514,28 грн. - обмеження в індексації з 01.03.2023; 4,51 грн. - обмеження в індексації з 01.03.2025…».

Не погодившись із відмовою, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку позиціям сторін по суті справі, суд застосовує наступні правові норми.

Зміст нормативно-правових положень щодо реалізації конституційного права громадян, які набули правового статусу реабілітованих, основи їх соціального захисту та гарантії їх соціальної захищеності через надання пільг і державної соціальної підтримки визначені та закріплені в Законі України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» від 17.04.1991 №962-XII (далі - Закон №962-XII, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) з метою ліквідувати наслідки беззаконня, допущені з політичних мотивів до громадян Української РСР, поновити їх права, встановити компенсації за незаконні репресії та пільги реабілітованим.

Статтею 1 Закону №962-XII встановлено, що реабілітованими особами слід вважати осіб, які з політичних мотивів були необґрунтовано засуджені судами або піддані репресіям позасудовими органами, в тому числі «двійками», «трійками», особливими нарадами і в будь-якому іншому позасудовому порядку, за вчинення на території України діянь, кваліфікованих як контрреволюційні злочини за кримінальним законодавством України до набрання чинності Законом СРСР «Про кримінальну відповідальність за державні злочини» від 25.12.1958, за винятком осіб, зазначених у статті 2 цього Закону.

Дія цієї статті поширюється на осіб, громадян України, які постійно проживали в Україні і яких з різних причин було переміщено за межі колишнього Радянського Союзу, необґрунтовано засуджено військовими трибуналами, Верховним Судом Союзу РСР чи піддано репресіям позасудовими органами.

Відповідно до статті 3 Закону №962-XII реабілітації підлягають всі громадяни, заслані і вислані з постійного місця проживання та позбавлені майна за рішенням органів державної влади і управління з політичних, соціальних, національних, релігійних та інших мотивів під приводом боротьби з куркульством, противниками колективізації, так званими бандпособниками та їх сім`ями.

Наведене свідчить, що законодавець до реабілітованих осіб відносить як громадян, які необґрунтовано зазнали політичних репресій, так і примусово переселених осіб.

Статтею 1-1 Закону №962-XII визначенні наступні терміни, зокрема: вислання - примусове виселення особи з місця її проживання з встановленням заборони на проживання у визначеній місцевості або примусове виселення чи переселення особи з місця її проживання в іншу місцевість або за межі СРСР; депортація - примусове виселення народів, етнічних, етноконфесійних, соціальних або інших груп населення з місць їхнього постійного проживання з політичних, класових, соціальних, релігійних, національних мотивів; заслання - примусове переміщення особи з місця її проживання з обов`язковим поселенням у певній місцевості, спецпоселенні, встановленням обмеження на право пересування та заборони виїзду з місця спецпоселення; репресована особа - особа, яка зазнала репресій з мотивів та у формах, визначених цим Законом; члени сім`ї - чоловік або дружина репресованої особи, діти репресованої особи, у тому числі повнолітні або усиновлені, батьки, вітчим, мачуха репресованої особи, усиновлювач, опікун, піклувальник, а також інші родичі або особи, які на момент здійснення репресій проживали з репресованою особою однією сім`єю були пов`язані спільним побутом.

Відповідно до статті 1-3 Закону №962-XII потерпілими від репресій є діти репресованої особи, у тому числі усиновлені, які у віці до18 років залишилися без батька, матері (усиновлювача) внаслідок здійснення репресій проти батька, матері (усиновлювача) або які народилися не пізніше ніж через 10 місяців з дня арешту батька, матері, або які народилися у місці позбавлення волі, на засланні, висланні під час перебування репресованої особи у місці позбавлення волі, на засланні, висланні, залишення репресованої особи для роботи у таборах Народного комісаріату внутрішніх справ у становищі вільнонайманого без права виїзду з прикріпленням до районів табору-будівництва, закріплення репресованої особи за будівництвом згідно з директивою Народного комісара внутрішніх справ та Прокурора СРСР від 29 квітня 1942 року N 185, або які народилися у матері, яку було примусово безпідставно поміщено до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, під час перебування матері у такому психіатричному закладі, або які у віці до 18 років перебували, незалежно від тривалості, у спецприймальниках чи розподільниках, спеціальних будинках малюка чи дитячих будинках репресивних органів, або які внаслідок здійснення репресії проти батька, матері були примусово позбавлені імен, включаючи родові імена.

Положення цієї норми чітко визначають, що потерпілими від репресій є діти репресованої особи, у тому числі: діти, які були переселені разом із батьками; діти, які народилися під час перебування репресованої особи на засланні і проживали з репресованою особою однією сім`єю.

Таким чином, до членів сімей, яких було примусово переселено, належать й діти, які народилися на засланні і проживали з репресованою особою однією сім`єю.

Відповідно до пункту 6 Прикінцевих положень Закону №1058-IV до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з пунктом «г» статті 77 Закону №1788-XII призначені пенсії підвищуються репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, призначені пенсії - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Львівським окружним адміністративним судом у постанові від 24.11.2023 у справі № 380/8310/23 за позовом ОСОБА_1 до Личаківського відділу соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії встановив: «…Відповідно до архівної довідки № 23-П-2/2022 від 14.07.2022, яка видана Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області, гр. ОСОБА_2 , 1947 р.н. на підставі наказу МДБ СРСР № 00386 від 20.10.1948 року рішенням позасудових органів в адміністративному порядку, як члена сім`ї учасника ОУН, 28 березня 1949 року виселено з с. Гарбузів Зборівського району Тернопільської області на спецпоселення в Хабаровський край з конфіскацією майна.

Цією довідкою також встановлено, що 25.09.1954 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на підставі постанови уряду СРСР від 05.07.1954 року зняті з обліку спецпоселення, як такі що не досягли 16 річного віку. На підставі ст. 3 Закону України від 17.04.1991 року "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні" - ОСОБА_2 - реабілітований…».

Відповідно до Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак вказані обставини є встановленими щодо позивача.

Відповідно до архівної довідки №215-в від 24.07.1992, виданої Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ у Тернопільській області ОСОБА_7 , 1947 року народження, у 1949 році безпідставно виселений з постійного місця проживання с. Гарбузів Зборівського району Тернопільської області в Хабаровський край і як член сім`ї репресованого згодом був реабілітований відповідно до ст. 3 Закону № 962-ХІІ.

Отже згідно даних документів, судом встановлено, що ОСОБА_7 , 1947 року народження, із 1949 як член сім`ї учасника ОУН перебував у засланні в Хабаровському краї.

Ураховуючи встановлені судом обставини у даній справі, зокрема, що позивач належить до категорії громадян, членів сім`ї, висланих з постійного місця проживання, позбавлених майна за рішенням органів державної влади і управління, з політичних, соціальних, національних, релігійних та інших мотивів під приводом боротьби з куркульством, противниками колективізації, так званими бандпособниками та їх сім`ями, реабілітованої по статті 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», суд вважає що позивачка, як член сім`ї громадянина, який необґрунтовано зазнав політичних репресій та був реабілітований, має право на підвищення пенсії на 25 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до пункту «г» статті 77 Закону №1788-XII .

Аналогічний висновок містить постанова Верховного Суду від 13.05.2024 № 500/5507/23.

Суд вважає безпідставним твердження відповідача про відмову у задоволенні позову через відсутність рішення пенсійного органу із порушеного питання, оскільки із відповіді пенсійного органу від 27.02.2025 № 63436 на заяву позивача про перерахунок пенсії слідує, що пенсійний орган обізнаний із статусом позивача, так як останньому нарахована надбавка до пенсії як члену сімей реабілітованих. Більше того пенсійний орган розглянув заяву по суті, не повідомивши позивача про необхідність звернення за перерахунком пенсії із іншою заявою, за встановленою формою.

Разом із тим Позивач помилково вважає, що розмір підвищення його пенсії має складати 50%, проте оскільки він є членом сім`ї осіб, які зазнали політичних репресій, то розмір підвищення має бути 25% мінімальної пенсії за віком відповідно до пункту «г» статті 77 Закону №1788-XII.

Відтак позов належить задовольнити у спосіб визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні розрахунку підвищення пенсії позивачу, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій, у розмірі, передбаченому пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», із розрахунку 25 відсотків від мінімальної пенсії за віком та зобов`язання провести такий перерахунок із дати звернення - 18.02.2025.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

При вирішенні спорів щодо правомірності рішень, дій пенсійного органу як суб`єкта владних повноважень, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст. 77 КАС України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Із урахуванням наведених висновків суду позов належить задовольнити частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.4 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір", розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у проведенні розрахунку підвищення пенсії та невиплаті підвищення пенсії ОСОБА_8 , як особі, що необгрунтовано зазнала політичних репресій, у розмірі передбаченому пунктом "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" із розрахунку 25% від мінімальної пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, адреса: вул. Митрополита Андрея, 10,м. Львів,Львівська обл., Львівський р-н,79016) здійснити перерахунок підвищення пенсії, нарахування та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), згідно із пунктом "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" із розрахунку 25% від мінімальної пенсії за віком, починаючи з 18.02.2025.

У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМорська Галина Михайлівна