Справа № 460/8541/25
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 вересня 2025 року м. Рівне №460/8541/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді К.М.Недашківської, розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування рішень.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі Позивач) до Рівненської митниці (далі Відповідач), в якому Позивач просить суд визнати протиправними та скасувати: Рішення про коригування митної вартості товарів від 14.11.2024 №UA204000/2024/000107/2; Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від №UA204020/2024/000819.

Стислий виклад позиції Позивача.

Позивач зазначає, що з метою митного оформлення товарів подав до митного органу МД разом з документами, які підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за основним методом визначення митної вартості (за ціною договору). Проте, митний орган надіслав декларанту повідомлення про необхідність надання додаткових документів із зазначенням про наявність у поданих документах розбіжностей та неточностей. Позивач вказує, що жодних розбіжностей та неточностей у поданих до митного оформлення документах не було, а тому вимога митного органу про надання додаткових документів є необґрунтованою та безпідставною. У подальшому митним органом винесене Рішення про коригування митної вартості та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Відповідач безпідставно поставив під сумнів увесь поданий пакет документів і необґрунтовано витребував додаткові документи; митним органом не доведено обставин, які свідчили б про існування обґрунтованого сумніву у правильності визначення декларантом митної вартості товарів за ціною договору; надані до митного оформлення документи у повній мірі підтверджували правильність числових значень митної вартості товарів; тому рішення митного органу є протиправними та підлягають скасуванню. Просив задовольнити позов повністю.

Стислий виклад заперечень Відповідача.

Відповідач зазначає, що подані декларантом до митного оформлення документи містили розбіжності та неточності, що слугувало безумовною підставою для витребування додаткових документів, які не надані у повному обсязі. Відповідно до частини п`ятої статті 54 Митного кодексу України та за результатами проведеної процедури консультації з декларантом, митним органом обґрунтовано та правомірно винесене Рішення про коригування митної вартості товарів, оскільки у митного органу були наявні обґрунтовані сумніви щодо правильності визначення декларантом митної вартості товарів. Рішення про коригування митної вартості товарів є таким, що прийняте митним органом в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України. Просив відмовити Позивачу у задоволенні позову у повному обсязі.

Ухвалою суду від 16.05.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 30.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 11.06.2025 клопотання Рівненської митниці про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання залишене без задоволення.

За правилами частини п`ятої статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

За відсутності у процесуальному законі вказівки (прямої чи опосередкованої) на необхідність розгляду справи (з огляду на її категорію) тільки за правилами загального позовного провадження, суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження (відповідно до частини другої статті 257 КАС).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та з`ясувавши всі обставини, які мають правове значення для вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Покупець) та нерезидентом BELLA MALZEMECILIK. SAN. VE TIC LTD. STI (Республіка Туреччина) (Продавець) укладений Контракт №Bel20092024 від 20.09.2024 (далі Контракт) (а.с. 16).

Пункт 2.1 Контракту Кількість товару, що постачається, визначається в інвойсі.

Пункти 2.2., 2.3. Контракту для поставки товару Покупець надсилає Продавцеві замовлення факсом або електронною поштою із зазначенням товару та кількості. Продавець повинен підтвердити замовлення та скласти проформа-рахунок-фактуру.

Пункти 4.1. - 4.4. Контракту Умови поставки товару - EXW TURKEY KAYSERI згідно Інкотермс 2020. Перевезення здійснюється вантажним автомобілем за рахунок покупця. Завантаження товару у вантажний автомобіль відбувається за рахунок продавця. Продавець зобов`язаний передати товар компанії перевізнику протягом 30 днів з дати передоплати.

Пункти 5.1. - 5.5. Контракту сторони узгодили, що ціна товару вказується в інвойсі. В ціну товару входить вартість упаковки, маркування і витрати на тару. Валюта контракту: долар США. Загальна сума контракту: 200 000 доларів США.

Пункт 6.1 Контракту - оплата здійснюється 100% в доларах США банківським переказом на рахунок продавця згідно попереднього рахунку-фактури, до готовності товару.

Додатковою угодою №1 до Контракту №ВеІ20092024 від 20.09.2024 від 23.10.2024 сторонами врегульовано порядок заміни поставленого неякісного товару згідно з комерційним інвойсом №BLL022 від 04.10.2024.

Сторони погодили, що поставка 300 металевих каркасів для стільців (металевих ніжок) має бути здійснено при найближчій черговій поставці товару відповідно до контракту.

Вартість однієї одиниці металевого каркасу (металевих ніжок) буде становити 1,00 долар США. Загальна вартість металевих каркасів, що підлягають заміні, не має перевищувати 300 доларів США. Оплата вартості металевих каркасів (металевих ніжок) має бути здійснена протягом п`яти днів після поставки товару покупцю.

25.10.2024 Позивачем складено замовлення на поставку: 170 кухонних наборів, які складаються зі столу розміром 80x130 та 6 стільців; 40 кухонних наборів, які складаються зі столу розміром 110x70 та 4 стільців.

У проформі-інвойс №BLL012 від 29.10.2024 наведено перелік замовленого товару, а саме: 170 кухонних наборів, які складаються зі столу розміром 80x130 та 6 стільців загальною вартістю 15 300 доларів США; 40 кухонних наборів, які складаються зі столу розміром 110x70 та 4 стільців загальною вартістю 2800 доларів США. Загальна вартість - 18100 доларів США.

Товар оплачений відповідно до платіжної інструкції від 31.10.2024 №(MUR)33 на суму 18100 доларів США. Призначення платежу (details of payment): передоплата за кухонні столи та стільці, контракт №BEL20092024 від 20.09.2024, інвойс №BLL012 від 29.10.2024.

Аналогічні відомості щодо придбаного товару містяться в інвойсі №BLL045 від 02.11.2024: 170 кухонних наборів, які складаються зі столу розміром 80x130 та 6 стільців загальною вартістю 15 300 доларів США; 40 кухонних наборів, які складаються зі столу розміром 110x70 та 4 стільців загальною вартістю 2800 доларів США. Загальна вартість - 18 100 доларів США.

Транспортування товару здійснене на підставі договору №UA20/2022 від 05.10.2022 про перевезення вантажів автомобільним транспортом, укладеного між Позивачем та компанією Helen Tasimacilik San. Ve Tic. Ltd. Sti. в особі директора M.Besir Akbali.

11.11.2025 Позивач звернувся до Продавця з листом-претензією щодо поставки товару за інвойсом №BLL045 від 02.11.2024, в якій повідомив, що 11.11.2024 на територію Рівненської митниці прибув вантажний транспортний засіб №47АСН808 - 33AIU401, яким поставлено товар згідно інвойсу від 02.11.2024 №BLL45; компанія мала здійснити поставку меблів - столових наборів 1+6 в кількості 170 одиниць та столових наборів 1+4 в кількості 40 одиниць. Додатково на виконання умов укладеної до Контракту Додаткової угоди №1 від 23.10.2024 компанія була зобов`язана поставити 300 металевих каркасів до стільців (металевих ніжок), в якості заміни попередньо поставленого неякісного товару; водночас, з наданих водієм супровідних документів, а саме комерційного інвойсу №BLL45 від 02.11.2024 та пакувального листа від 02.11.2024 встановлено відсутність у переліку поставленого товару 300 металевих каркасів до стільців (металевих ніжок), що не дає можливості здійснити їх митне оформлення.

З огляду на викладене, Позивач просив привести у відповідність супровідні документи на поставлений товар, а саме надати виправлений комерційний рахунок та пакувальний лист із зазначенням у переліку поставленого товару 300 металевих каркасів до стільців (металевих ніжок).

У відповідь на лист-претензію Позивача Продавець надав: комерційний рахунок від 12.11.2024 №BLL045-1; пакувальний лист від 12.11.2024 до комерційного рахунку від 12.11.2024 №BLL045-1; специфікацію до комерційного рахунку від 12.11.2024 №BLL045-1.

За змістом комерційного рахунку від 12.11.2024 №BLL045-1 наведено перелік замовленого Позивачем товару, а саме: 170 кухонних наборів, які складаються зі столу розміром 80x130 та 6 стільців загальною вартістю 15300 доларів США; 40 кухонних наборів, які складаються зі столу розміром 110x70 та 4 стільців загальною вартістю 2800 доларів США; 300 металевих каркасів до стільців (металевих ніжок) вартістю 300 доларів США.

Загальна вартість 18400 доларів США.

З метою митного оформлення товарів декларантом подана митна декларація №24UA02U9 (далі МД №24UA02U9).

Митну вартість товару заявлено в загальному розмірі 862695 грн 85 коп, з яких 877481 грн 19 коп (18400,00 доларів США) ціна товару та 101371 грн 93 коп (2450 доларів США) витрати на транспортування.

Митна вартість товару визначена декларантом за основним методом визначення митної вартості товару за ціною договору.

Декларанту надійшло електронне «Повідомлення декларанту» №2047523 від 13.11.2024 до МД №24UA02U9 із зазначенням: при проведенні контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів заявлених до митного оформлення за МД №24UA02U9 встановлено наступне:

додатковою угодою від 23.10.2024 №1 до Контракту від 20.09.2024 №Bel20092024 врегульована поставка 300 металевих каркасів для стільців на заміну неякісного товару. Фактурна вартість товарів, що зазначена у рахунку проформі від 29.10.2024 №0012 та інвойсі від 12.11.2024 №BLL045 (виставлені після Додаткової угоди від 23.10.2024 №1 до Контракту від 20.09.2024 №Bel20092024) 18100 дол.США, не кореспондується з фактурною вартістю, що зазначена у графі 22 МД 18400 євро, а саме відсутні відомості щодо вартості 300 металевих каркасів;

корект інвойс від 12.11.2024 №BLL045-1 не може бути взятий до уваги так як не містить відміток митниці, що здійснювала пропуск на митну територію України;

у автотранспортній накладній від 02.11.2024 №15 зазначено перевізником MELIH TRANS, згідно рахунку на перевезення від 04.11.2024 №HL0088 надавачем послуг є Helen Tasimacilic Sanayi Ve Ticaret, проте у вищезазначеному рахунку відсутні відомості щодо винагороди експедитора. Також автотранспортна накладна від 02.11.2024 №15 не піддається належному візуальному контролю у повній мірі;

платіжна інструкція в іноземній валюті від 31.10.2024 №(MUR)33, розглянута, але не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, оскільки платіжна інструкція в іноземній валюті це розпорядження щодо виконання платіжної операції та не є підтвердженням фактичного переказу коштів на рахунок продавця. Будь яких інших банківських платіжних документів до митного оформлення не надано. Також реквізити платника, що зазначеній у платіжній інструкції в іноземній валюті від 31.10.2024 № (MUR)33 відсутні у Контракті від 20.09.2024 №Bel20092024;

фактурна вартість товару, що зазначена у копії митної декларації країни відправлення від 02.11.2024 №24060600EX00038346 - 18100 дол.США, не кореспондується з фактурною вартістю, що зазначена у графі 22 МД 18400 євро;

також не може бути взято до уваги копію митної декларації країни відправлення від 02.11.2024 №24060600EX00038346 як документ, що підтверджує заявлену митну вартість оцінюваного товару, оскільки не містить відміток митниці, якою здійснювався випуск оцінюваного товару на експорт;

вищевказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно умов придбання товарів, в тому числі і стосовно числових значень складових митної вартості;

декларанту необхідно надати: 1) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 2) виписку з бухгалтерської документації продавця; 3) копію митної декларації країни відправлення з відмітками митної адміністрації країни відправлення; 4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 5) банківські платіжні документи, які підтверджують факт оплати товару.

Відповідно до «Повідомлення декларанту» «Консультація» №2047524 від 13.11.2024, митна вартість товарів не можу бути визнана за вартістю, визначеною декларантом, у зв`язку з неповними документами та наявністю розбіжностей та неточностей у поданих до митного оформлення документах.

14.11.2024 Позивач надав митному органу Відповідь на Повідомлення, де зазначив, що до митного оформлення надані усі необхідні та належні документи, просив прийняти рішення в найкоротші терміни без урахування часових нормативів, визначених статтею 53 МК України.

Митним органом прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів від 14.11.2024 №UA204000/2024/000107/2 (далі Рішення №UA204000/2024/000107/2), яким митну вартість товарів скориговано за другорядним резервним методом визнання митної вартості товару (а.с. 69).

Графа 33 Рішення №UA204000/2024/000107/2:

I.

Митна вартість імпортованих товарів №1, 2 не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки подані до митного оформлення документи є неповними та містять розбіжності:

додатковою угодою від 23.10.2024 №1 до Контракту від 20.09.2024 №Bel20092024 врегульована поставка 300 металевих каркасів для стільців на заміну неякісного товару. Фактурна вартість товарів, що зазначена у рахунку проформі від 29.10.2024 №0012 та інвойсі від 12.11.2024 №BLL045 (виставлені після Додаткової угоди від 23.10.2024 №1 до Контракту від 20.09.2024 №Bel20092024) 18100 дол.США, не кореспондується з фактурною вартістю, що зазначена у графі 22 МД 18400 євро, а саме відсутні відомості щодо вартості 300 металевих каркасів;

платіжна інструкція в іноземній валюті від 31.10.2024 №(MUR)33, розглянута, але не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, оскільки платіжна інструкція в іноземній валюті це розпорядження щодо виконання платіжної операції та не є підтвердженням фактичного переказу коштів на рахунок продавця. Будь яких інших банківських платіжних документів до митного оформлення не надано. Також реквізити платника, що зазначеній у платіжній інструкції в іноземній валюті від 31.10.2024 № (MUR)33 відсутні у Контракті від 20.09.2024 №Bel20092024;

для підтвердження вартості транспортних послуг надано рахунок на оплату від 04.11.2024 №HL0088, однак вартість від м. KAYSERI (Туреччина) до п/п Порубне - Сірет (Україна) (відстань 1912 км відповідно до відкритого Інтернет джерела https://maps.google.com.ua) та від п/п Порубне - Сірет (Україна)- до м. Рівне (Україна) (відстань 366 км відповідно до відкритого Інтернет джерела https://maps.google.com.ua) розподілена нерівномірно, та складає 1,28 дол.США/км та 3,68 дол.США/км відповідно;

фактурна вартість товару, що зазначена у копії митної декларації країни відправлення від 02.11.2024 №24060600EX00038346 - 18100 дол.США, не кореспондується з фактурною вартістю, що зазначена у графі 22 МД 18400 євро;

також не може бути взято до уваги копію митної декларації країни відправлення від 02.11.2024 №24060600EX00038346 як документ, що підтверджує заявлену митну вартість оцінюваного товару, оскільки не містить відміток митниці, якою здійснювався випуск оцінюваного товару на експорт;

вищевказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно умов придбання товарів, в тому числі, і стосовно числових значень складових митної вартості.

II.

Рівненська митниця володіє інформацією щодо митної вартості товарів, митне оформлення яких здійснено за митними деклараціями: Товар №1 - МД від 23.05.2024 №24UА65U0 - 4,42 дол. США/кг; Товар №2 - МД від 15.08.2024 №24UА71U0 - 4,45 дол. США/кг.

III.

Заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання додаткових документів згідно з переліком: 1) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 2) виписку з бухгалтерської документації продавця; 3) копію митної декларації країни відправлення з відмітками митної адміністрації країни відправлення; 4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 5) банківські платіжні документи, які підтверджують факт оплати товару.

IV.

За результатом проведеної відповідно до положень статті 57 Митного кодексу України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятої до застосування інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості, що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 Митного кодексу України, митну вартість товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України.

Митну вартість товарів визначено на підставі інформації щодо митної вартості товарів, митне оформлення яких здійснено за митними деклараціями:

Товар №1 - МД від 23.05.2024 № 24UА65U0 - 4,42 дол. США/кг;

Товар №2 - МД від 15.08.2024 № 24UА71U0 - 4,45 дол. США/кг.

Числове значення митної вартості товару №1 у валюті рахунку становить 59537,4 дол. США (4,42 дол. США/кг * 13470 кг), що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 2463437,32 грн (59537,4 дол. США * 41,3763 UAH/USD). Числове значення митної вартості товару №2 у валюті рахунку становить 2136 дол.США (4,45 дол.США/кг * 480 кг), що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 88379,78 грн (2136 дол.США * 41,3763 UAH/USD).

Митним органом сформована Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від №UA204020/2024/000819 (далі Картка відмови), якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів (а.с. 71).

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваних рішень Рішення №UA204000/2024/000107/2 та Картки відмови, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає таке.

Стаття 49 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі МК України): «Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари».

Частина перша статті 51 МК України: «Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу».

Частина перша статті 52 МК України: «Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою».

Частина друга статті 52 МК України: «Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації».

Частина перша статті 53 МК України: «У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення».

Частина друга статті 53 МК України: «Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування».

Вказані норми МК України визначають обов`язок декларанта подати до митного органу достовірні відомості щодо визначення митної вартості товарів, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частина перша статті 54 МК України: «Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості».

Частина друга статті 54 МК України: «Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу».

Частина перша статті 58 МК України: «Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів».

Частина друга статті 58 МК України: «Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні».

Частина п`ята статті 54 МК України: «Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю».

Частина третя статті 53 МК України: «У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини».

Отже, підставами для витребування у декларанта додаткових документів, визначених частиною третьою статті 53 МК України, є:

документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості;

наявність у документах ознак підробки;

документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів;

документи не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари.

Норми МК України визначають, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості товару, а також самостійного її визначення у встановлених законом випадках.

При цьому митний орган перевіряє правильність визначення саме числового значення і складових митної вартості товару, заявленого декларантом до митного оформлення, достовірність та точність заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, та відсутність обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у вищезазначених нормах.

Сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені, зокрема, неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Норми МК України також свідчать про те, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод за ціною договору, а обов`язок доведення митної вартості товару покладається саме на декларанта.

При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно (достовірно) визначив митну вартість товару.

В оскаржуваному Рішенні №UA204000/2024/000107/2, як підставу для коригування митної вартості товарів, митний орган зазначив: «додатковою угодою від 23.10.2024 №1 до Контракту від 20.09.2024 №Bel20092024 врегульована поставка 300 металевих каркасів для стільців на заміну неякісного товару. Фактурна вартість товарів, що зазначена у рахунку проформі від 29.10.2024 №0012 та інвойсі від 12.11.2024 №BLL045 (виставлені після Додаткової угоди від 23.10.2024 №1 до Контракту від 20.09.2024 №Bel20092024) 18100 дол.США, не кореспондується з фактурною вартістю, що зазначена у графі 22 МД 18400 євро, а саме відсутні відомості щодо вартості 300 металевих каркасів».

З матеріалів справи слідує, що у жовтні 2024 року здійснено поставку кухонних наборів на підставі Контракту №Веl20092024 від 20.09.2024, укладеного з Компанією BELLA MALZEMECILIK. SAN. VE TIC LTD. STI.

Після отриманні товару виявлено, що 300 металевих каркасів для стільців (металевих ніжок), які поставлені в партії відповідно до комерційного інвойсу №BLL022 від 04.10.2024, є неякісними та підлягають заміні.

Додатковою угодою №1 до Контракту №Веl20092024 від 20.09.2024 від 23.10.2024 сторонами врегульовано порядок заміни поставленого неякісного товару згідно з комерційним інвойсом №BLL022 від 04.10.2024.

Сторони погодили, що поставка 300 металевих каркасів для стільців (металевих ніжок) має бути здійснено при найближчій черговій поставці товару відповідно до контракту. Вартість однієї одиниці металевого каркасу (металевих ніжок) буде становити 1,00 долар США. Загальна вартість металевих каркасів, що підлягають заміні, не має перевищувати 300 доларів США. Оплата вартості металевих каркасів (металевих ніжок) має бути здійснена протягом п`яти днів після поставки товару покупцю.

Позивачем здійснено нове замовлення на поставку кухонних наборів меблів загальною вартістю 18100 доларів США. Продавцем товару підтверджено замовлення, складено товаро-супровідні документи та передано водієві транспортного засобу, яким здійснювалося перевезення товару.

Після отримання товаро-супровідних документів виявлено, що до комерційного інвойсу №BLL45 від 02.11.2024 не включено металеві каркаси (металеві ніжки) в кількості 300 штук, як було передбачено положеннями Додаткової угоди №1 до Контракту №Веl20092024 від 20.09.2024.

Задля виправлення комерційного інвойсу №BLL45 від 02.11.2024 Позивачем надіслано вимогу до Продавця за Контрактом про включення до переліку поставленого товару 300 металевих каркасів (металевих ніжок).

У відповідь Продавцем надано комерційний рахунок №BLL045-1 від 12.11.2024, пакувальний лист від 12.11.2024 та специфікацію до правильного комерційного інвойсу, до яких включено 300 металевих каркасів (металевих ніжок) вартістю 300 доларів США.

Відповідно, з метою митного оформлення ввезеного товару декларантом подано МД №24UA02U9 для митного оформлення кухонних наборів меблів фактурною вартістю 18100 доларів США та 300 металевих каркасів (металевих ніжок) фактурною вартістю 300 доларів США.

Загальна фактурна вартість товару 18400 доларів США.

Позивачем надано митному органу листи, якими підтверджено, що Продавцем товару помилково не зазначено у товаро-супровідних документах про поставку металевих каркасів (металевих ніжок), що було врегульовано між ними, та надано митному органу правильні комерційний рахунок №BLL045-1 від 12.11.2024, пакувальний лист від 12.11.2024 та специфікацію.

Також, в рахунку проформі від 29.10.2024 №0012 відсутні відомості про поставку 300 металевих каркасів (металевих ніжок), оскільки у п.6 Додаткової угоди від 23.10.2024 передбачено, що оплата їх вартості має бути здійснена впродовж п`яти днів після отримання товару.

В свою чергу, рахунок проформа від 29.10.2024 №0012 стосувався оплати кухонних наборів меблів загальною вартістю 18100 доларів США відповідно до нового замовлення, тому і не містить інформації про 300 металевих каркасів (металевих ніжок).

Такі документи були надані митному органу разом з МД №24UA02U9, тобто розбіжностей між відомостями МД №24UA02U9 та супровідними документами не було.

В оскаржуваному Рішенні №UA204000/2024/000107/2, як підставу для коригування митної вартості товарів, митний орган зазначив: «платіжна інструкція в іноземній валюті від 31.10.2024 №(MUR)33, розглянута, але не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, оскільки платіжна інструкція в іноземній валюті це розпорядження щодо виконання платіжної операції та не є підтвердженням фактичного переказу коштів на рахунок продавця. Будь яких інших банківських платіжних документів до митного оформлення не надано. Також реквізити платника, що зазначеній у платіжній інструкції в іноземній валюті від 31.10.2024 № (MUR)33 відсутні у Контракті від 20.09.2024 №Bel20092024».

Щодо таких доводів митного органу суд зазначає, що здійснення оплати за придбаний товар підтверджується платіжною інструкцією від 31.10.2024 № (MUR)33 на суму 18100 доларів США.

Призначення платежу (details of payment): передоплата за кухонні столи та стільці, контракт №BEL20092024 від 20.09.2024, інвойс №BLL012 від 29.10.2024.

Зі змісту платіжної інструкції від 31.10.2024 №(MUR)33 вбачається, що у такому документі зазначено посилання на контракт, дату операції, суму операції в доларах США, найменування банку відправника і банку отримувача, розрахункові рахунки сторін, що повною мірою узгоджується з умовами Контракту та іншими документами, поданими під час митного оформлення.

Оскільки оплата товару здійснена через банківський сервіс «Інтернет-банкінг», роздрукована та надана до митного органу платіжна інструкція, яка містить визначені пунктом 10.5 Інструкції № 22 обов`язкові реквізити електронного розрахункового документа, є підтвердним документом, що посвідчує здійснену Позивачем на рахунок продавця оплату за товар, що поставляється.

Щодо доводів митного органу про те, що реквізити платника, що зазначеній у платіжній інструкції в іноземній валюті від 31.10.2024 № (MUR)33 відсутні у Контракті від 20.09.2024 №Bel20092024, суд зазначає, що така обставина не може свідчити про відсутність факту оплати товару, оскільки у платіжній інструкції в іноземній валюті від 31.10.2024 № (MUR)33 міститься чітке посилання на «Призначення платежу (details of payment)»: передоплата за кухонні столи та стільці, контракт №BEL20092024 від 20.09.2024, інвойс №BLL012 від 29.10.2024.

В оскаржуваному Рішенні №UA204000/2024/000107/2, як підставу для коригування митної вартості товарів, митний орган зазначив: «для підтвердження вартості транспортних послуг надано рахунок на оплату від 04.11.2024 №HL0088, однак вартість від м. KAYSERI (Туреччина) до п/п Порубне - Сірет (Україна) (відстань 1912 км відповідно до відкритого Інтернет джерела https://maps.google.com.ua) та від п/п Порубне - Сірет (Україна) - до м. Рівне (Україна) (відстань 366 км відповідно до відкритого Інтернет джерела https://maps.google.com.ua) розподілена нерівномірно, та складає 1,28 дол.США/км та 3,68 дол.США/км відповідно».

З матеріалів справи вбачається, що транспортування придбаного товару відбулося на підставі договору №UA20/2022 від 05.10.2022 про перевезення вантажів автомобільним транспортом, укладеного між Позивачем та компанією Helen Tasimacilik San. Ve Tic. Ltd. Sti. в особі директора M.Besir Akbali.

У транспортній заявці №HLN2024-86 від 30.10.2024 сторони узгодили маршрут перевезення - TR-BG-RO-UA, вартість перевезення - 3800,00 доларів США шляхом переказу на банківський рахунок, номер авто - НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки (про транспортні витрати) №985 від 04.11.2024 транспортні витрати автомобіля під номером 47АСН808/ЗЗАіи401становлять: м. Кайсері/Туреччина - пункт митного пропуску Порубне/Україна - 2450,00 доларів США; пункт митного пропуску Порубне/Україна - м. Рівне/Рівненська область/Україна - 1350,00 доларів США.

Згідно з пунктом б частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Оскільки законодавством не визначено вичерпного переліку документів, що надаються декларантом на підтвердження розміру витрат на транспортування товарів, надані митному органу Довідка про вартість перевезення вантажу №985 від 04.11.2024, заявка №HLN2024-86 від 30.10.2024, договір №UA20/2022 від 05.10.2022 про перевезення вантажів автомобільним транспортом є належними та допустимими доказами розміру таких витрат.

Вказані вище документи в повній мірі підтверджують маршрут перевезення вантажу в міжнародному сполученні та спростовують інформацію щодо невключения вартості транспортування за таким маршрутом.

В оскаржуваному Рішенні №UA204000/2024/000107/2, як підставу для коригування митної вартості товарів, митний орган зазначив: «фактурна вартість товару, що зазначена у копії митної декларації країни відправлення від 02.11.2024 №24060600EX00038346 - 18100 дол.США, не кореспондується з фактурною вартістю, що зазначена у графі 22 МД 18400 євро».

Як зазначалося вище, Продавцем товару надано водієві пакет товаро-супровідних документів, в яких не було зазначено про поставку 300 металевих каркасів (металевих ніжок). Відповідно, у митній декларації країни відправлення від 02.11.2024 №24060600ЕХ00038346 зазначено інформацію лише про поставку кухонних наборів меблів вартістю 18100 доларів США.

В подальшому, Продавцем надано комерційний рахунок №ВLL045-1 від 12.11.2024, правильний пакувальний лист від 12.11.2024 та специфікацію до комерційного інвойсу, до яких включено 300 металевих каркасів (металевих ніжок) вартістю 300 доларів США.

Вказане чітко прослідковується із наданих до митного оформлення документів.

В оскаржуваному Рішенні №UA204000/2024/000107/2, як підставу для коригування митної вартості товарів, митний орган зазначив: «також не може бути взято до уваги копію митної декларації країни відправлення від 02.11.2024 №24060600EX00038346 як документ, що підтверджує заявлену митну вартість оцінюваного товару, оскільки не містить відміток митниці, якою здійснювався випуск оцінюваного товару на експорт».

Щодо таких доводів митного органу суд зазначає, що декларантом надана митному органу копія митної декларації країни відправлення від 02.11.2024 №24060600EX00038346, яка містить інформацію про постачальника та покупця, ціну товару та умови поставки.

У даному випадку, правила заповнення митної декларації Туреччини регулюються турецьким законодавством, а Позивач жодним чином на це впливати не може.

При цьому, митна декларація країни відправлення не є обов`язковим до подання митному органу документом, який підтверджує митну вартість товарів відповідно до частини другої статті 53 МК України.

Отже, наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що подані декларантом документи разом з МД №24UA02U9 у повній мірі відображали ціну товарів та підтверджували числові значення складових митної вартості товарів.

Зазначені митним органом підстави для витребування додаткових документів та підстави для коригування митної вартості імпортованих товарів не можуть вважатися обґрунтованими, оскільки декларант надав усі належні документи, які підтверджували заявлену митну вартість товарів за основним методом визначення митної вартості товарів.

При витребуванні у декларанта додаткових документів Рівненською митницею не зазначено, які в поданих до митного контролю документах містяться розбіжності, що мають вплив на правильність визначення митної вартості, які ознаки підробки наявні у цих документах і з чого це слідує, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Приписи МК України зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Зазначивши про вищенаведені розбіжності, відповідач не зазначає як це впливає на визначення митної вартості за основним методом - за ціною договору.

Частина шоста статті 54 МК України: «Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості».

Частина сьома статті 54 МК України: «У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично».

Частина перша статті 55 МК України: «Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів».

Частина друга статті 55 МК України: «Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду».

Частина перша статті 256 МК України: «Відмова у митному оформленні це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом».

Частина дванадцята статті 264 МК України: «У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів».

Отож прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.

Проте, оскаржуване Рішення №UA204000/2024/000107/2 не містить інформації про те, які саме основні документи, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів відповідно до переліку частини другої статті 53 МК України, не були подані; не вказано причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору; які конкретні розбіжності містили подані декларантом документи, що впливали саме на визначення митної вартості товарів та стосувалися числових значень складових митної вартості товарів.

Митний орган не надав доказів на підтвердження обставин, що декларантом зазначено не всі складові числового значення митної вартості товарів, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.

В оскаржуваному Рішенні №UA204000/2024/000107/2 зазначено, що Рівненська митниця володіє інформацією щодо митної вартості товарів, митне оформлення яких здійснено за митними деклараціями: Товар №1 - МД від 23.05.2024 №24UА65U0 - 4,42 дол. США/кг; Товар №2 - МД від 15.08.2024 №24UА71U0 - 4,45 дол. США/кг.

Щодо таких доводів митного органу суд зазначає, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.

Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками за напрямом митної вартості інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж заявлена декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролюючим органом митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості товарів за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору.

При цьому безліч обставин можуть впливати на ціну товарів (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару за ціною договору.

Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 червня 2012 р. за № 883/21195) затверджені: форма рішення про коригування митної вартості товарів; Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів; Перелік додаткових складових до ціни договору (далі Правила).

Графа 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості»:

«У графі зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

невірно проведений розрахунок митної вартості;

невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу ІІІ Кодексу;

надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні».

Суд констатує, що наявність у автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за більшою вартістю, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги постачань, сезонність, наявність знижок тощо), що безпосередньо не свідчить про наявність порушень із боку декларанта, і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Суд зазначає, що оскаржуване Рішення №UA204000/2024/000107/2 не містять інформації про те, які саме основні документи, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів не були подані; не вказано пояснень щодо причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору, які впливають на числові значення складових митної вартості товарів.

Частина перша статті 57 МК України: «Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний».

Частина друга статті 57 МК України: «Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції)».

Частина третя статті 57 МК України: «Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу».

З системного аналізу наведених норм МК України вбачається, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) і єдиною підставою його незастосування є, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У даному випадку декларантом надані митному органу усі належні документи, які підтверджували числові значення складових митної вартості товару, а контролюючий орган не обґрунтував наявності у поданих документах розбіжностей чи неповноти відомостей, що зазначені у них.

Суд констатує, що оскаржуване Рішення №UA204000/2024/000107/2 не відповідає принципу «обґрунтованості».

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень».

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем не доведено правомірності оскаржуваних рішень у порядку статті 77 КАС України, а тому права та інтереси позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправними і скасування таких рішень суб`єкта владних повноважень.

Розподіл судових витрат в порядку статті 139 КАС України.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На користь Позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 6403,38 грн, сплачена відповідно до платіжної інструкції від 22.05.2025 №90.

Також, у прохальній частині позову Позивач просить суд стягнути на його користь суму витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 10000,00 грн.

За приписами статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС України).

За правилами частини третьої статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

За правилами частини сьомої статті 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За правилами частини сьомої статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За правилами частини дев`ятої статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI від 05.07.2012, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016, встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Наведені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій № R(81)7Комітету Міністрів Ради Європи (КМРЄ) «Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя» (on measures facilitating access to justice), яким передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, яка виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла, відшкодування зборів і витрат, у тому числі, гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Також у пункті 4 цих Рекомендацій зазначено, що жодна зі сторін не повинна бути позбавлена можливості користуватися послугами адвоката.

У пункті 1 Резолюції № (78)8 Комітету Міністрів Ради Європи (КМРЄ) «Про безоплатну правову допомогу і юридичні консультації» (on legal aid and advice) зазначено, що ніхто не може бути в силу перешкод економічного характеру позбавлений можливості використання або захисту своїх прав у будь-яких судах, повноважних виносити рішення по цивільних, господарських, адміністративних, соціальних чи податкових справах. З цією метою кожна особа має бути наділена правом на необхідну правову допомогу в судовому провадженні. При розгляді питання, чи така допомога є необхідною, слід враховувати: а) фінансові можливості та зобов`язання відповідної особи; b) очікувані судові витрати.

Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги адвоката, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані належні докази (документи), оформлені в установленому законодавством порядку.

Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу адвоката, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Суд зазначає, що вартість послуг (робіт) адвоката розмір гонорару визначається двома способами: (1) фіксований розмір гонорару, який визначається під час укладення договору та зазначається безпосередньо у тексті такого договору (у такому разі оформлення додаткових документів щодо вартості послуг розміру гонорару не потребується); (2) розмір гонорару визначається на підставі договору та розрахунку вартості послуг шляхом оформлення актів, додаткових угод тощо.

Позивач надав суду документи на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу адвоката:

Ордер на надання правничої допомоги серії ВК №1171893 щодо представництва інтересів Позивача адвокатом Дяденчуком Анатолієм Івановичем;

Копія Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії РН №1126.

Проте, обсяг таких документів не свідчить та не може свідчити про понесення Позивачем витрат на правничу допомогу адвоката, оскільки суду не надано договір від 27.11.2024; документів щодо порядку визначення вартості послуг; документів щодо виконаних робіт (наданих) послуг із зазначенням виду послуг, вартості тощо.

При цьому, у позовній заяві не зазначено (не заявлено) про надання у подальшому таких документів у строки, визначені статтею 139 КАС України; не зазначено про неможливість їх подання при зверненні до суду з позовом.

Тому, витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 10000,00 грн не підлягають стягненню, як такі, які документально не підтверджені.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Рівненської митниці (вулиця Соборна, 104, місто Рівне, 33028; код ЄДРПОУ ВП 43958370) про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Рівненської митниці: Рішення про коригування митної вартості товарів від 14.11.2024 №UA204000/2024/000107/2; Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від №UA204020/2024/000819.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 6403 грн 38 коп за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Рівненської митниці.

У стягненні витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 10000 грн 00 коп відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 15 вересня 2025 року

Суддя К.М. Недашківська