Справа № 480/10950/24
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2025-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Н.В. Савицька
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 р. Справа № 480/10950/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.05.2025, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602 по справі № 480/10950/24

за позовом ОСОБА_1

до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 )

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), про визнання протиправним та скасування наказу, і просить:

- визнати протиправними та скасувати пункти 2, 3, 4 описової частини, пункти 2, 3 резолютивної (наказової) частини наказу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 20.11.2024 №3451-АГ "Про результати проведення службового розслідування" в частині, яка стосується притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності;

- визнати протиправним та скасувати наказ НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 30.11.2024 №3632-АГ "Про притягнення до матеріальної відповідальності" щодо притягнення позивача до матеріальної відповідальності.

Обґрунтовуючи вимоги щодо визнання протиправними та скасування пунктів 2, 3, 4 описової частини, пунктів 2, 3 резолютивної (наказової) частини наказу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 20.11.2024 №3451-АГ "Про результати проведення службового розслідування" в частині, яка стосується притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, позивач зазначає, що службовим розслідуванням не було встановлено наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 дисциплінарного правопорушення; не встановлені час і місце, коли ОСОБА_2 мав вчинити дії, за які його притягнуто до відповідальності; не був встановлений причинний зв`язок між діями/бездіяльністю ОСОБА_1 і спричиненою шкодою військовому майну з огляду на ту обставину, що пожежа є непереборною силою, та з огляду на хронологію подій, яка зазначена у витягу з висновку службового розслідування; не були вказані конкретні неправомірні дії або бездіяльність ОСОБА_1 , які на думку командування стали об`єктивною частиною правопорушення; не були вказані норми відповідної інструкції (або іншого аналогічного документу), якою було б врегульовано дії начальника дев`ятнадцятої прикзас (з м.д. н.п. Зноб- Новгородське) на випадок виникнення пожежі, стихійного лиха, або непереборної сили, і яка була чинною станом на 16.09.2024 та 17.09.2024, і положення якої зобов`язаний був виконувати особовий склад в таких випадках; не визначена ступінь вини кожної особи, яка була притягнута командуванням до дисциплінарної відповідальності; не встановлене ставлення ОСОБА_1 та усіх інших притягнутих до відповідальності осіб до вчиненого. За наведених вище обґрунтувань позивач вважає, що службове розслідування проведене із порушенням пункту 7 Порядку проведення службового розслідування в Державній прикордонній службі України, який затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.11.2021 №815, а наказ НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 20.11.2024 №3451-АГ Про результати проведення службового розслідування в частині, яка стосується притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а саме пункти 2, 3, 4 описової частини, пункти 2, 3 резолютивної (наказової) частини є протиправними і такими, що підлягають скасуванню.

Щодо протиправних дій, які полягають у прийнятті спірного наказу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 30.11.2024 №3632-АГ "Про притягнення до матеріальної відповідальності" щодо притягнення позивача до матеріальної відповідальності, позивач зазначає, що матеріалами службового розслідування не встановлена вина ОСОБА_1 в пошкодженні військового майна під час події - лісової пожежі, яка перекинулась на позицію ВОП «Пасіка» в період з 16.09.2024 по 17.09.2024, а тому, відсутній причинний зв`язок між правомірними діями, рішеннями ОСОБА_1 та пошкодженням військового майна під час вказаної події у період з 16.09.2024 по 17.09.2024. Отже, відсутні умови притягнення до матеріальної відповідальності, наявність яких є обов`язковою умовою для притягнення особи до матеріальної відповідальності, і які передбачені частиною 2 статті 3 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі. На думку позивача, цілком очевидним є те, що пошкодження військового майна під час події - лісової пожежі, яка перекинулась на позицію ВОП «Пасіка» у період з 16.09.2024 по 17.09.2024, стало наслідком дії непереборної сили лісової пожежі та вибуху мін від такої пожежі. Матеріали службового розслідування не містять доказів того, що лісова пожежа стала наслідком дій ОСОБА_1 або будь-яких інших осіб, а тому така пожежа є наслідком дії непереборної сили. Наголошує, що матеріали службового розслідування аналізу та висновків щодо усіх обставин, що виключають матеріальну відповідальність не містять. За наведених вище обґрунтувань пошкодження військового майна під час події - лісової пожежі, яка перекинулась на позицію ВОП «Пасіка» у період з 16.09.2024 по 17.09.2024, стало наслідком дії непереборної сили лісової пожежі та вибуху мін від такої пожежі, а тому завдана шкода не підлягає відшкодуванню, а особи звільняються від матеріальної відповідальності. Таким чином, позивач наполягає, що службове розслідування проведене із порушенням частини 3 статті 9 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі та пункту 2 Порядку проведення службового розслідування в Державній прикордонній службі України, який затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.11.2021 №815.

Крім того, позивач вважає, що жодна з наведених у частині 1 статті 6 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі обставин в діях позивача матеріалами службового розслідування не встановлена, а тому ОСОБА_1 не мали права притягати до повної матеріальної відповідальності. Матеріалами службового розслідування не було встановлено, що шкода завдана розкраданням або втратою військового майна, у відповідності до положень частини 3 статті 6 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі, натомість у всіх матеріалах послідовно вказується на те, що шкода завдана внаслідок лісової пожежі, яка перекинулась на позицію ВОП «Пасіка» в період з 16.09.2024 о 17.09.2024. За наведених вище обставин притягнення ОСОБА_1 до повної та підвищеної відповідальності є протиправним і таким, що порушує положення частин 1, 3 статті 6 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі, а отже і наказ НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 30.11.2024 №3632-АГ Про притягнення до матеріальної відповідальності не відповідає частині 2 статті 3, пункту 1 частини 1 статті 9, частини 3 статті 9 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі, пункту 2 Порядку проведення службового розслідування в Державній прикордонній службі України, який затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.11.2021 №815, а тому є протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 по справі № 480/10950/24 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що ОСОБА_2 під час події пожежі на ПВ "Пасіка" належним чином та у відповідності до встановленого порядку несення служби організував службу прикордонних нарядів; ОСОБА_2 разом із черговими здійснював постійний контроль за діями підпорядкованого особового складу, отримував доповіді військовослужбовців та віддавав накази і розпорядження щодо організації заходів з гасіння пожежі, несення служби, забезпечення збереження військового майна, віддав розпорядження щодо евакуації особового складу та майна з небезпечної прикордонної ділянки, що повністю спростовує висновки, які викладені в пункті 2 описової частини наказу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 20.11.2024 року №3451-АГ "Про результати проведення службового розслідування".

Зазначає, що а ні наказ НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 20.11.2024 року №3451-АГ Про результати проведення службового розслідування, а ні витяг з висновку службового розслідування щодо встановлення обставин події, втрати (пошкодження) військового майна, з`ясування можливих порушень з боку окремих військовослужбовців дев`ятнадцятої прикзас (з м.д. н.п. Зноб-Новгородське) ІНФОРМАЦІЯ_1 (з м.д. АДРЕСА_1 ) від 17.11.2024 року №02.2/559/24-Вн не містять правильного застосування ОСОБА_3 підпорядкованих сил і засобів з огляду на подію лісової пожежі, яка перекинулась на позицію ВОП «Пасіка» в період з 16.09.2024 року по 17.09.2024 року; не містять посилання на відповідну інструкцію (або інший аналогічний документ), якою було б врегульовано дії начальника дев`ятнадцятої прикзас (з м.д. н.п. Зноб- Новгородське) на випадок виникнення пожежі, стихійного лиха, або непереборної сили і яка була чинною станом на 16.09.2024 року та 17.09.2024 року і положення якої зобов`язаний був виконувати особовий склад в таких випадках; не містять правильного на думку відповідача порядку керівництва ОСОБА_3 за оперативно-службовою діяльністю та не містять посилання на відповідну інструкцію, яка б регламентувала порядок керівництва оперативно-службовою діяльністю з огляду на подію лісової пожежі, яка перекинулась на позицію ВОП «Пасіка» в період з 16.09.2024 року по 17.09.2024 року; не містять зазначення про те, яке саме і в який момент ОСОБА_2 зобов`язаний був прийняти управлінське рішення під час виникнення обстановки на ділянці дев`ятнадцятої прикзас (з м.д. н.п. Зноб - Новгородське) на ПВ «Пасіка» в період з16.09.2024 року по 17.09.2024 року.

Вказує, що цілком очевидним є те, що пошкодження військового майна під час події - лісової пожежі, яка перекинулась на позицію ВОП «Пасіка» в період з 16.09.2024 року по 17.09.2024 року, стало наслідком дії непереборної сили лісової пожежі та вибуху мін від такої пожежі.

Представник відповідача подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив проти задоволення її вимог.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно зі ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до донесення коменданта четвертої прикк (з м.д. н.п. Середина Буда) від 19.09.2024 №29/1430-24-Вих (гриф) «Про направлення документів» (рапорту від 19.09.2024 №29/737-24-Вн (гриф)) стало відомо, що 17.09.2024 від прикордонного наряду «Пост спостереження» ПВ (ПАСІКА) отримано доповідь про загорання ділянки місцевості поблизу місця тривалого несення служби.

Силами прикордонного наряду своєчасно локалізувати пожежу не вдалось. Вогонь охопив місце несення служби прикордонного наряду, в результаті чого було знищено військове майно (зброя, боєприпаси, засоби спостереження, технічні засоби, засоби зв`язку).

З метою встановлення обставин події, втрати (пошкодження) військового майна, всебічного, повного та об`єктивного з`ясування можливих порушень, вжиття необхідних заходів щодо профілактики та усунення передумов можливих порушень, наказом №2652-АГ від 20.09.2024 було призначено службове розслідування за вищевказаним фактом.

У подальшому, з метою встановлення всіх обставин події, відповідальних посадових осіб за втрату (пошкодження) військового майна, всебічного, повного та об`єктивного з`ясування можливих порушень, 07.11.2024 та 16.10.2024 термін проведення службового розслідування продовжувався відповідними наказами.

Під час проведення службового розслідування були опитані військовослужбовці (загалом 12 осіб), які залучались до військової служби на ПВ «ПАСІКА» 16.09.2024 -17.09.2024 та військовослужбовці чергових сил на командно-спостережному пункті «ЧИГИН».

У висновку службового розслідування щодо встановлення обставин події, втрати (пошкодження) військового майна, з`ясування можливих порушень з боку окремих військовослужбовців дев`ятнадцятої прикзас (з м.д. н.п. Зноб-Новгородське) четвертої прик (з м.д. н.п. Середина Буда), зокрема, зазначено, що протиправність у діях капітана ОСОБА_1 полягає у тому, що внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків, особистої недисциплінованості та безвідповідального ставлення до наказів (розпоряджень) вищого керівництва, не здійснив заходів, спрямованих на збереження озброєння, боєприпасів і майна, яке перебувало на ПВ «Пасіка», що призвело до їх втрати.

Тобто, в даному випадку причинним зв`язком між протиправною поведінкою капітана ОСОБА_1 та завданою шкодою слід вважати неналежне виконання своїх службових обов`язків, особистої недисциплінованості та безвідповідального ставлення до наказів (розпоряджень) вищого керівництва, не здійснення заходів, спрямованих на збереження озброєння, боєприпасів і майна, що і призвело до втрати військового майна.

Так, при проведенні службового розслідування, комісія дійшла цілком обґрунтованого висновку, що допущені порушення з боку капітана ОСОБА_4 вчинені з необережності, тобто військовослужбовець не передбачив негативних наслідків своєї дії чи бездіяльності, хоча міг і повинен був передбачити їх.

Розмір завданої шкоди, встановленої матеріалами службового розслідування з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності становить 256324,19 грн. З урахуванням кратності, розмір загальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню за рахунок винної особи становить 342 118,81 грн. Причинами та умовами, що сприяли знищенню майна внаслідок лісової пожежі слід вважати неякісну організацію служби прикордонних нарядів, послаблення контролю за діями підпорядкованого особового складу, неприйняття будь-якого управлінського рішення під час виникнення обстановки щодо організації заходів з евакуації майна, з боку капітана ОСОБА_1 .

Також зазначено, що в ході проведення даного службового розслідування в діях окремих посадових осіб дев`ятнадцятої прикзас (з м.д. н.п. Зноб - Новгородське) встановлено склад дисциплінарного проступку, а саме: з боку начальника третьої прикзас другого впс (тип С) приккшр НОМЕР_1 ПРИКЗ (станом на 16.09.2024 виконував обов`язки начальника дев`ятнадцятої прикзас (з м.д. н.п. Зноб - Новгородське) капітана ОСОБА_4 допущено порушення вимог статей 11, 12, 16, 17 Статуту внутрішньої служби ЗСУ. статті 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, підпунктів 2, 3, 11 пункту 5 розділу, підпункту 5 пункту 6 розділу ПІ «Положення про прикордонну комендатуру Державної прикордонної служби України», затвердженого наказом АДПСУ від 03.02.2023 № 6-ОД (зі змінами), підпунктів 4, 23, 24 пункту 2 «Посадової інструкції начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з м.д. н.п. Зноб-Новгородське) ІНФОРМАЦІЯ_1 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 )», затвердженої наказом 5 ПРИКЗ від 09.10.2023 №2762-АГ, що виразилось в неправильному застосуванні підпорядкованих сил і засобів, послабленні керівництва за оперативно-службовою діяльністю, неприйнятті відповідного управлінського рішення під час виникнення обстановки на ділянці дев`ятнадцятої прикзас (з м.д. н.п. Зноб - Новгородське) на ПВ «Пасіка», неякісній організації та здійсненні заходів, спрямованих на захист особового складу, озброєння, боєприпасів, техніки і майна від звичайних засобів ураження, нездійснення доповіді безпосередньому начальнику про виникнення пожежі та здійснення заходів з її локалізації.

З метою надання відповідної правової оцінки, виходячи з існуючого нормативного регулювання, комісією запропоновано, зокрема, розглянути питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності правами начальника прикордонного загону начальника третьої прикзас другого впс (тип С) приккшр НОМЕР_1 ПРИКЗ (станом на 16.09.2024 виконував обов`язки начальника дев`ятнадцятої прикзас (з м.д. н.п. Зноб - Новгородське) капітана ОСОБА_1 за порушення вимог статей 11, 12, 16, 17 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, статті 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, підпунктів 2, 3, 11 пункту 5 розділу, підпункту 5 пункту 6 розділу III «Положення про прикордонну комендатуру Державної прикордонної служби України», затвердженого наказом АДПСУ від 03.02.2023 № 6-ОД (зі змінами), підпунктів 4, 23, 24 пункту 2 «Посадової інструкції начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з м.д. н.п. Зноб-Новгородське) ІНФОРМАЦІЯ_1 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 )», затвердженої наказом 5 ПРИКЗ від 09.10.2023 №2762-АГ, що виразилось в неправильному застосуванні підпорядкованих сил і засобів, послабленні керівництва за оперативно- службовою діяльністю, неприйнятті відповідного управлінського рішення під час виникнення обстановки на ділянці дев`ятнадцятої прикзас (з м.д. н.п. Зноб - Новгородське) на ПВ «Пасіка», неякісній організації та здійсненні заходів, спрямованих на захист особового складу, озброєння, боєприпасів, техніки і майна від звичайних засобів ураження, нездійснення доповіді безпосередньому начальнику про виникнення пожежі та здійснення заходів з її локалізації.

Крім того, комісією запропоновано розглянути питання про притягнення до матеріальної відповідальності начальника третьої прикзас другого впс (тип С) приккшр 5 ПРИКЗ капітана ОСОБА_1 .

Пунктом 3 резолютивної частини наказу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України №3451-АГ від 20.11.2024 "Про результати проведення службового розслідування" ОСОБА_1 був притягнений до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог статей 11, 12, 16, 17 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, статті 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, підпунктів 2, 3, 11 пункту 5 розділу, підпункту 5 пункту 6 розділу ІІІ «Положення про прикордонну комендатуру Державної прикордонної служби України», затвердженого наказом АДПСУ від 03.02.2023 № 6-ОД (зі змінами), підпунктів 4, 23, 24 пункту 2 «Посадової інструкції начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з м.д. н.п. Зноб-Новгородське) ІНФОРМАЦІЯ_1 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 )», затвердженої наказом 5 ПРИКЗ від 09.10.2023 №2762-АГ, що виразилось у неправильному застосуванні підпорядкованих сил і засобів, послабленні керівництва за оперативно-службовою діяльністю, неприйнятті відповідного управлінського рішення під час виникнення обстановки на ділянці дев`ятнадцятої прикзас (з м.д. н.п. Зноб - Новгородське) на ПВ «Пасіка», неякісній організації та здійсненні заходів, спрямованих на захист особового складу, озброєння, боєприпасів, техніки і майна від звичайних засобів ураження, нездійсненні доповіді безпосередньому начальнику про виникнення пожежі та не здійсненні заходів з її локалізації, начальнику третьої прикзас другого впс (тип С) приккшр НОМЕР_1 ПРИКЗ (станом на 16.09.2024 виконував обов`язки начальника дев`ятнадцятої прикзас (з м.д. н.п. Зноб - Новгородське)) капітану ОСОБА_5 (П-035798) було оголошено дисциплінарне стягнення - «Сувора догана».

Також, пунктами 1, 2, 2.1., 2.2. резолютивної частини наказу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 30.11.2024 №3632-АГ Про притягнення до матеріальної відповідальності ОСОБА_1 був притягнений до матеріальної відповідальності, а саме пункт 1 Факт завдання матеріальної шкоди державі начальником третьої прикзас другого впс (тип С) приккшр НОМЕР_1 ПРИКЗ (станом на 16.09.2024 виконував обов`язки в якості начальника дев`ятнадцятої прикзас (з м.д. н.п. Зноб-Новгородське) капітаном ОСОБА_3 вважати таким, що мав місце.

Розмір завданої шкоди, встановленої матеріалами службового розслідування з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності, становить 256 324,19 грн, з урахуванням кратності, розмір загальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню за рахунок винної особи становить 342 118,81 грн.

Встановлено організувати, з урахуванням частини 2 статті 5 та частини 1 статті 13 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» відшкодування збитку, який нанесено державі, шляхом утримання коштів з належного начальнику третьої прикзас другого впс (тип С) приккшр НОМЕР_1 ПРИКЗ капітану ОСОБА_6 грошового забезпечення в розмірі 19 % щомісячно, до повного погашення нанесеного збитку.

Вважаючи спірні накази в частині притягнення позивача до відповідальності протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості та правомірності дій відповідача щодо винесення Наказу №3451-АГ від 20.11.2024 та №3631-АГ від 30.11.2024.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі-Статут ВС ЗСУ), затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV.

Дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями (частина четверта вступу Статуту ВС ЗСУ).

Статтею 9 Статут ВС ЗСУ передбачено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 28 Статуту ВС ЗСУ єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в:

- наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності, перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця;

- наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази;

- забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

У силу приписів статей 26-27 Статуту ВС ЗСУ військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування регламентуються Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).

Суд констатує, що дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України поширюється і на військовослужбовців Держприкордонслужби.

Згідно зі статтею 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Частиною 1 статті 45 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності накласти дисциплінарне стягнення.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень на військовослужбовців визначається статтями 83-95 Дисциплінарного статуту.

Так, приписами статей 83, 84 Дисциплінарного статуту визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Відповідно до частини 1 статті 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

У силу приписів статті 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Підстави та процедуру проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, Морської охорони, навчальних закладів, науково-дослідних установ, органів забезпечення, підрозділів спеціального призначення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби), а також військовозобов`язаних під час проходження ними навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження ними підготовки та зборів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (підготовки, зборів), оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішень, а також повноваження посадових осіб під час проведення службового розслідування визначаються Порядком проведення службового розслідування в Державній прикордонній службі України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України 08.11.2021 №815 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.01.2022 за № 39/37375 (далі-Порядок № 815).

Так, службове розслідування призначається письмовим наказом начальника (командира) органу Держприкордонслужби. Інші посадові особи можуть звертатися з клопотанням за підпорядкованістю про призначення службового розслідування (п. 1 розділу І Порядку № 815).

Особи, які проводять службове розслідування, забезпечують повноту, всебічність та об`єктивність проведення службового розслідування та не повинні допускати розголошення інформації, яка стосується службового розслідування. Особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право: отримувати інформацію про підстави проведення службового розслідування, склад комісії; брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування; відмовлятися давати пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; висловлювати письмові зауваження щодо повноти та об`єктивності проведення службового розслідування; звертатися з письмовим рапортом до начальника (командира) органу Держприкордонслужби, який призначив службове розслідування, щодо ознайомлення з висновком та матеріалами службового розслідування в частині, що її стосується, з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими актами законодавства; оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, визначені законом (п. 3, п.4 розділу V Порядку № 815).

Зі змісту розділу VІ Порядку № 815, за результатами службового розслідування складається висновок службового розслідування.

У висновку службового розслідування зазначаються: посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи (осіб), яка(і) проводила(и) службове розслідування; підстави для проведення службового розслідування; установлені під час службового розслідування обставини, за яких військовослужбовцем (військовослужбовцями) учинено правопорушення, які стали підставою для призначення службового розслідування; час, місце, спосіб, мотив та мета вчинення правопорушення, його наслідки (їх тяжкість); посада, військове звання, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), персональні дані (дата та місце народження, освіта, період військової служби, період перебування на займаній посаді, наявність або відсутність у неї незнятих дисциплінарних стягнень), характеристика особи, яка вчинила правопорушення, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли його вчиненню; наявність причинного зв`язку між неправомірними діяннями військовослужбовця та їх наслідками; умови, що передували вчиненню правопорушення або спонукали до його вчинення; вимоги законодавства або посадові обов`язки, які було порушено; завдана шкода та її розмір; наявність вини військовослужбовця (військовослужбовців), обставин, що її пом`якшують чи обтяжують, а також ставлення військовослужбовця (військовослужбовців) до вчиненого; відомості про залучення фахівців та дані про них (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), посада), надані ними висновки; відомості, що підтверджують чи спростовують інформацію, яка стала підставою для призначення службового розслідування; пропозиції щодо застосування до військовослужбовця (військовослужбовців) дисциплінарного стягнення, притягнення до матеріальної відповідальності, ступінь тяжкості отриманих тілесних ушкоджень (за наявності), обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, а також відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів та про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення із законодавством; запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

До висновку службового розслідування додаються пояснення, акти, довідки, характеристики, копії службових карток та інші матеріали, що стосуються службового розслідування.

У разі наявності у висновку службового розслідування відомостей, які в установленому законодавством порядку віднесені до державної таємниці або до інформації, що належить до службової, такому висновку надається відповідний гриф секретності або гриф «Для службового користування».

Висновок службового розслідування підписується особами, які проводили службове розслідування, та візується посадовою особою юридичної служби. У разі встановлення порушення порядку проведення службового розслідування та/або вимог законодавства посадова особа юридичної служби надає свої письмові заперечення, які долучаються до матеріалів службового розслідування, про що робиться запис у висновку службового розслідування.

Після підписання та візування посадовою особою юридичної служби висновок службового розслідування з матеріалами, що стосуються службового розслідування, подаються на розгляд та затвердження начальникові (командиру) органу Держприкордонслужби, який призначив таке розслідування.

За результатами розгляду висновку та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, начальник (командир) органу Держприкордонслужби затверджує висновок службового розслідування та приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення (п. 1 розділу VІІ Порядку № 815).

Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто начальником (командиром) органу Держприкордонслужби, який призначив службове розслідування, щодо кожної особи правопорушника у висновку за результатами службового розслідування, а в разі накладення дисциплінарного стягнення старшим начальником (командиром) - у наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

За результатами службового розслідування приймаються рішення, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування (п. 2 розділу VІІ Порядку № 815).

Визначаючи правомірність застосування до позивача дисциплінарного стягнення та притягнення його до матеріальної відповідальності, колегія суддів зазначає наступне.

У ході проведеного службового встановлено, що пожежа поблизу місця несення служби п/н на ПВ «Пасіка» розпочалась 16.09.2024, про що було здійснено доповідь черговому ксП «ЧИГИН» о 16:40. Безпосередньо на ПВ «ПАСІКА» пожежа розпочалась 16.09.2024 о 21:36. З позиції ПВ «ПАСІКА» військовослужбовці відійшли 17.09.2024 приблизно о 14:20 год після вибуху міни біля бліндажу та загоряння позиції.

Також було встановлено, що доповідь від старшого прикордонного наряду (надалі п/н) на ПВ «Пасіка» ІПС 2 категорії-кулеметника першої групи ІПС третього віпс старшого солдата ОСОБА_7 своєму безпосередньому керівнику заступнику начальника третього відіпс головному сержанту ОСОБА_8 була здійснена 16.09.2024.

Поряд з цим, ІПС 3 категорії-номером обслуги групи протитанкового відділення другого впс (тип С) НОМЕР_3 ПРИКЗ солдатом ОСОБА_9 було неодноразово здійснено доповідь по лінії оперативно-чергової служби (п/н «Чг» ІПС вищої категорії начальник відділення чергових головний сержант ОСОБА_10 , в свою чергу здійснила доведення інформації до начальника прикзас, додаткових вказівок не отримала) щодо погіршення ситуації, з наданням фото-підтверджень.

Також на момент охоплення пожежею місця укриття особового складу, старший п/н на ПВ «Пасіка» старший солдат ОСОБА_11 та солдат ОСОБА_12 були відсутні в місці несення служби (за вказівкою заступника начальника третього віпс головного сержанта ОСОБА_13 виконували заходи щодо демонтажу фотопасток в районі несення служби та доставки їх в місце спішування п/н на відстані 1500 метрів від місця несення служби).

Жодних заходів щодо недопущення знищення майна, озброєння та боєприпасів не здійснено. Доповіді від начальника прикзас щодо початку і подальшого розвитку пожежі не надходило. Натомість, була здійснена доповідь по факту знищеного внаслідок пожежі майна, озброєння та боєприпасів

Позивач ОСОБА_2 станом на момент події виконував обов`язки начальника дев`ятнадцятої прикзас (з м.д. н.п. Зноб - Новгородське). Проте знаючи про пожежу біля ПВ «ПАСІКА», протягом доби не організував заходів з евакуації майна та особового складу з позиції ПВ «ПАСІКА» та не визначив особовому складу порядку дій у випадку поширенні пожежі.

Так, під час проведення службового розслідування були опитані військовослужбовці (загалом 12 осіб), які залучались до військової служби на ПВ «ПАСІКА» 16-17.09.2024 та військовослужбовці чергових сил на командно-спостережному пункті «ЧИГИН".

З пояснення ІПС 3 категорії - номера обслуги (санітарного інструктора) приккшр 17 ПРИКЗ головного сержанта ОСОБА_14 стало відомо, що 14.09.2024 о 07:40 заступив в п/н на ПВ «Пасіка».

Приблизно о 16:00 16.09.2024 було виявлено пожежу, яка рухалась до ПВ «Пасіка», здійснили доповідь старшому п/н, він здійснив доповідь черговому в телефонному режимі. Після чого була доповідь по радіостанції з проханням оглянути територію навколо ПВ «Пасіка», відповіді не було. Через 20 хвилин було здійснено вихід на зв`язок за допомогою мобільного телефону, через месенджер «WhatsApp» шляхом відправки фото та відео інформації, що полум`я вже наближається до ПВ «Пасіка», отримали розпорядження гасити пожежу за допомогою лопат та риттям не глибокої канави, щоб полум`я не перекинулось далі.

Для евакуації БК, запропонував вирити яму у окопі накрити плівкою та засипати землею. Старший п/н сказав, що загасимо полум`я самі, тільки він не знає де міни.

Доповідь щодо ситуації на ПВ «Пасіка» здійснювали кожні 15-20 хвилин. В процесі гасіння пожежі отримали інформацію від чергового, що він не може зв`язатись з начальником прикзас.

Команда на зняття фотопасток поступила старшому п/н, який висунувся їх знімати не залишивши тимчасово старшого п/н, лише зазначив, що зі сторони, з якої йде полум`я закладені міни, але де саме не знає.

Під час пожежі знаходився в окопі, спільно з солдатом ОСОБА_15 виходили з лопатами гасити пожежу та повертались, так як на ПВ «Пасіка» не було засобів захисту та засобів для локалізації пожежі.

Після того, як здетонували міни і вибуховою хвилею вогонь перекинуло на маскувальну сітку окопів та бліндажу почали евакуюватись всі, хто були на позиції, в напрямку місця спішування.

Приблизно через 30 хвилин прибули туди, де зустріли старшого п/н на ПВ «Пасіка», доповіли про пожежу та детонацію БК. В них виник конфлікт, під час якого він сказав, що «краще б ми погоріли». У відповідь зазначив, що діяв згідно наказу №1261 «Про затвердження Інструкції про службу прикордонних нарядів в Державній прикордонній службі України».

Вказівок на евакуацію о/с та БК не було, хоча у месенджері «WhatsApp» від усіх в/сл приккшр НОМЕР_3 ПРИКЗ поступали пропозиції щодо евакуації майна та о/с неодноразово, всі пропозиції були проігноровані всіма, від старшого п/н на ПВ «Пасіка» до начальника дев`ятнадцятої прикзас.

З додатково наданих пояснень головного сержанта ОСОБА_14 стало відомо, що приблизно о 16:40 16.09.2024 було виявлено пожежу, яка рухалась до ПВ «Пасіка», здійснили доповідь черговому за допомогою радіостанції, в подальшому зв`язувались за допомогою мобільного телефону, через месенджер «WhatsApp» шляхом відправлення «смс» повідомлень.

Приблизно о 21:36 16.09.2024 пожежа почалась безпосередньо на ПВ «Пасіка».

17.09.2024 о 13:10, зі слів старшого п/н на ПВ «Пасіка» старшого солдата ОСОБА_16 , він отримав наказ від головного сержанта ОСОБА_17 зняти фотопастки.

17.09.2024 приблизно о 14:20 прийняли рішення відійти з позиції після вибуху міни поблизу бліндажа і загоряння позиції, рішення було прийнято спільно за відсутності старшого п/н на ПВ «Пасіка», діяли згідно наказу МВС від 19.10.2015 №1261 «Про затвердження Інструкції про службу прикордонних нарядів в Державної прикордонної служби України».

З пояснення ІПС 3 категорії - помічника гранатометника прикк 17 ПРИКЗ головного сержанта ОСОБА_18 стало відомо, що 14.09.2024 о 07:40 заступив в п/н на ПВ «Пасіка».

16.09.2024 о 16:46 було виявлено пожежу, в лісі біля позиції ПВ «Пасіка». Доповідь черговому здійснював солдат ОСОБА_19 , на що була відповідь спостерігати. Під час пожежі було викопано протипожежний рів, евакуювати БК вказівки не було. Доповідь про пожежу здійснювали кожні 5-15 хвилин.

17.09.2024 о 13:10 старший наряду доповів, що ОСОБА_20 було поставлено завдання висунутись за фотопастками. Після отримання наказу старший п/н та 1 в/сл покинули місце несення служби на ПВ «Пасіка».

Під час зайняття пожежі, головний сержант ОСОБА_21 перебував в бліндажі на кухні, після гучного вибуху біля бліндажу вийшов на поверхню допомогти колегам, після вибуху полум`я перекинулось на бліндаж та маскувальну сітку, після чого всі, хто були на позиції взяли свої речі і відійшли на безпечну відстань, де зустріли старшого п/н та 1 в/сл., потім старший п/н та 1 в/сл відправився на ПВ «Пасіка» після повернення сказав, що там все горить.

З додатково наданих пояснень головного сержанта ОСОБА_18 стало відомо, що приблизно о 21:36 16.09.2024 безпосередньо на ПВ «Пасіка» почалась пожежа.

17.09.2024 о 13:17, зі слів старшого п/н на ПВ «Пасіка» старшого солдата ОСОБА_16 , він отримав наказ від головного сержанта ОСОБА_13 зняти фотопастки.

17.09.2024 приблизно о 14:20 прийняли рішення відійти з позиції на безпечну відстань, після вибуху міни, після якого загорівся бліндаж, за відсутності старшого п/ н на ПВ «Пасіка» було здійснено відхід з позиції.

З пояснення інспектора прикордонної служби 3 категорії - оператора (БпАК) приккшр НОМЕР_3 ПРИКЗ солдата ОСОБА_22 стало відомо, що під час пожежі на ПВ «Пасіка» стався вибух, внаслідок чого він отримав акубаротравму та події, які були в цей час, не пам`ятає.

З додатково наданих пояснень солдата ОСОБА_22 стало відомо, що наказ на охорону ДК не ставився, додаткові завдання не визначались.

16.09.2024 о 16:40 про пожежу, здійснив доповідь черговому за допомогою радіостанції, в подальшому зв`язувались за допомогою мобільного телефону.

Приблизно о 21:36 16.09.2024 безпосередньо на ПВ «Пасіка» почалась пожежа.

17.09.2024 о 13:17, зі слів старшого п/н на ПВ «Пасіка» старшого солдата ОСОБА_16 , він отримав наказ від головного сержанта ОСОБА_13 зняти фотопастки.

17.09.2024 приблизно о 14:20 прийняли рішення відійти з позиції після вибуху міни поблизу бліндажа, після чого загорілась позиція, за відсутності старшого п/н на ПВ «Пасіка» було прийнято рішення відійти з позиції.

З пояснення інспектора прикордонної служби 3 категорії - номера обслуги приккшр НОМЕР_3 ПРИКЗ солдата ОСОБА_23 стало відомо, що 14.09.2024 о 07:40 заступив в п/н на ПВ «Пасіка». Наказ на охорону ДК не ставився, додаткові завдання не визначались. Прибувши на ПВ «Пасіка» привітались з колегами, кого міняли і все.

16.09.2024 о 16:46 доповів про пожежу по радіостанції черговій «Світлані», отримали відповідь спостерігати і бути в укритті. О 16:48 16.09.2024 лопатами обкопали ПВ. Команди на евакуацію БК не було. Запропонував старшому п/н винести та закопати БК, він відмовився. Кожні 5-10 хвилин здійснював доповідь по радіостанції та месенджер «WhatsApp».

16.09.2024 близько 13:13 старший п/н отримав завдання висунутись з місця несення служби для зняття фотопасток.

Протягом доби перебували на вулиці з метою виготовлення засобів для гасіння пожежі.

17.09.2024 о 14:10 здетонувала міна, вогонь перекинувся на бліндаж, старшого п/н на місці не було, тому вирішили покинути позицію. Відійшли на 15-20 метрів від ПВ «Пасіка», а коли почали детонувати БК і міни на території, відійшли далі від місця несення служби. О 14:56 прибули на безпечне місце евакуації.

Наказу на евакуацію майна не надходило. Неодноразово було запропоновано старшому п/н евакуювати майно, реакції не було, ні чергова служба, ні начальник третьої групи ІПС головний сержант ОСОБА_24 ніяких вказівок не надавали. Пожежу гасили водою, піском і обкопували периметр ПВ «Пасіка».

Коли здетонувала міна і загорівся бліндаж, знаходився всередині, в диму швидко схопив свої речі, автомат з БК і вибіг на вулицю.

З додатково наданих пояснень солдата ОСОБА_23 стало відомо, що 16.09.2024 о 16:40 було виявлено пожежу, здійснили доповідь черговому за допомогою радіостанції, в подальшому зв`язувались за допомогою мобільного зв`язку.

16.09.2024 о 21:36 почалась пожежа на ПВ «Пасіка».

17.09.2024 о 13:18, зі слів старшого п/н на ПВ «Пасіка» старшого солдата ОСОБА_16 , він отримав наказ від головного сержанта ОСОБА_13 зняти фотопастки.

17.09.2024 приблизно о 14:20 прийняли спільно рішення відійти з позиції після вибуху міни поблизу бліндажа та загоряння позиції, так як старшого п/н ПВ «Пасіка» не було.

З пояснень військовослужбовців, які перебували на ПВ «ПАСІКА», також вбачається, що евакуація особового складу відбулась після вибуху мін, що вказує на відсутність будь - якого контролю за ситуацією.

Матеріалами службового розслідування підтверджується протиправність діяння ОСОБА_1 , яка полягає у нездійсненні будь-яких заходів зі збереження особового складу та військового майна, незважаючи на те, що пожежа на ПВ «ПАСІКА» тривала з 16.09.2024 по 17.09.2024.

Вирішуючи даний спір, колегія суддів також враховує, що позивачем/представником позивача у позовній заяві та відповіді на відзив та апеляційній скарзі вказані висновки службового розслідування не спростовуються, зокрема, не зазначається яких саме заходів щодо недопущення знищення військового майна, озброєння та боєприпасів чи хоча б мінімізації знищення таких втрат було вжито позивачем, як в.о. обов`язки начальника прикордонної застави, які дії були вчинені ним на попередження вказаних втрат, а вказує лише на недоведеність вини позивача відповідачем.

Таким чином, в ході службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 , який на момент події виконував обов`язки начальника прикордонної застави та є матеріально відповідальною особою, не проведено жодних заходів щодо недопущення знищення військового майна, озброєння та боєприпасів чи хоча б мінімізації знищення таких втрат.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України від 3 жовтня 2019 року №160-IX «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (надалі Закон №160-IX).

Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону №160-IX визначено, що матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Частиною першою статті 2 Закону №160-IX встановлено, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань, співробітників Служби судової охорони (далі - особи).

Відповідно до частини першої статті 3 Закону №160-IX, підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Згідно з частиною другою статті 3 Закону №160-IX, умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:

1) наявність шкоди;

2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;

3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;

4) вина особи в завданні шкоди.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 3 Закону №160-IX, притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України. Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону №160-IX, особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону №160-IX, особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:

1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;

2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;

3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;

4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;

5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку, а також акції, частки у статутному капіталі юридичних осіб (далі - корпоративні права) тощо.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону №160-IX, розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Стаття 9 Закону №160-IX визначає обставини, що виключають матеріальну відповідальність.

Так, відповідно до ч. 1, 2 вказаної статті, завдана шкода не підлягає відшкодуванню, а особи звільняються від матеріальної відповідальності у разі, якщо шкоду завдано внаслідок: 1) дії непереборної сили; 2) необхідної оборони; 3) крайньої необхідності; 4) виконання наказу або розпорядження командира (начальника), крім випадків виконання явно злочинного наказу або розпорядження; 5) виправданого службового ризику; 6) затримання особи, що вчинила злочин, фізичний або психічний примус; 7) виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації. Шкода не підлягає відшкодуванню у випадку смерті винної особи.

Частиною 1 ст. 7 Закону № 160-ІХ визначено, що розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Вартість втраченого майна встановлена на підставі даних бухгалтерського обліку та підтверджена довідками-розрахунками.

Тобто, враховуючи наявність даних бухгалтерського обліку, фактично відсутня будь яка потребу у здійсненні оціночної діяльності.

За наслідками проведеного службового розслідування з приводу знищеного майна не було встановлено обставин, що виключають матеріальну відповідальність позивача.

Як доречно зазначено судом першої інстанції, посилання позивача на те, що він не може бути притягнутий до матеріальної відповідальності, оскільки майно було знищено внаслідок дії обставин непереборної сили, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки обов`язок збереження військового майна визначений посадовими обов`язками позивача та Статутом внутрішньої служби ЗСУ. Позивач допустив бездіяльність, оскільки за наявності реальної загрози життю та здоров`ю особового складу та знищенню військового майна, протягом доби не здійснив жодних заходів щодо його збереження.

Колегія суддів також зауважує, що позивача, наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 30.11.2024 №3632-АГ, було притягнуто до дисциплінарної та матеріальної відповідальності не за пожежу, яка відбувалась на позиції ПВ «ПАСІКА» 16-17.09.2024, а за нездійснення саме заходів щодо збереження військового майна, зброї та боєприпасів, що призвело до заподіяння шкоди.

Також необґрунтованим є посилання представника позивача на порушення порядку проведення службового розслідування у зв`язку із тим, що його не ознайомлювали із висновком службового розслідування.

Так, відповідно до п.4 Розділу V Порядку №815, особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право звертатися з письмовим рапортом до начальника (командира) органу Держприкордонслужби, який призначив службове розслідування, щодо ознайомлення з висновком та матеріалами службового розслідування в частині, що її стосується, з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими актами законодавства.

У той же час у матеріалах справи відсутні дані про те, що позивач звертався із рапортом про ознайомлення із висновком та матеріалами службового розслідування, тобто, висловив будь-яку зацікавленість в результатах вже проведеного службового розслідування. Згідно матеріалів справи, позивач лише ознайомлювався із оскаржуваними наказами 25.11.2024 та 02.12.2024, що підтверджують його розписки.

Аналізуючи доводи позивача щодо необґрунтованості накладеного на нього дисциплінарного стягнення - суворої догани, недотримання положень ст. 86 Дисциплінарного статуту, суд виходить з того, що відповідно до приписів Дисциплінарного статуту підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного правопорушення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби. При цьому, вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення.

Верховний Суд у постанові від 7 грудня 2018 року у справі №807/1325/16 вже сформував правову позицію, яка полягає у тому, що Дисциплінарний статут не визначає конкретної послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості. Це, в свою чергу, наділяє уповноважену особу правом самостійно визначати вид стягнення за його суворістю в залежності від конкретних обставин дисциплінарного правопорушення.

Таким чином, для притягнення до дисциплінарної відповідальності, достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10.04.2019 у справі N 813/3020/16, від 03.06.2020 у справі № 826/14583/16, від 18.02.2021 у справі № 1.380., від 21.10.2021 у справі № 460/2869/18, від 13.07.2023 у справі №420/15045/21.

З огляду на встановлені у цій справі обставини обраний вид дисциплінарного стягнення, який не є найсуворішим, не викликає сумнівів щодо його пропорційності та співмірності складу дисциплінарного правопорушення позивача.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності за правилами ст. ст. 72-78, 90 КАС України, суд зазначає, що владний суб`єкт у спірних правовідносинах забезпечив дотримання ч. 2 ст. 19 Конституції України і ч. 2 ст. 2 КАС України, позаяк обставини події з`ясував повно та вичерпно, діяння позивача кваліфікував правильно, норму закону визначив правильно, зміст приписів цієї норми витлумачив без помилок (перекручень), взяв до уваги усі суттєві поза розумним сумнівом фактори, наслідки вчиненого позивачем діяння не спотворив, міру юридичної відповідальності обрав без явного та очевидно нерозумного перевищення меж свободи адміністративного розсуду.

Колегія суддів з урахуванням зазначеного вище погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем доведено правомірність своїх дій та рішень вимогам, встановленим частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не наведено істотних порушень порядку проведення відповідачем службового розслідування, які б мали прямим наслідком протиправність прийнятих за його результатами оскаржуваних наказів.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315,316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 по справі № 480/10950/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді З.Г. Подобайло І.С. Чалий