Справа № 240/22425/24
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2025-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/22425/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шувалова Тетяна Олександрівна

Суддя-доповідач - Сушко О.О.

10 вересня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 03.06.2024 № 0600-0207-8/69823;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком, починаючи з моменту досягнення пенсійного віку, а саме з 08 липня 2022 року та провести перерахунок за вказаний період.

Відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 31.05.2024 № 65 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.09.1977 по 16.10.1980 та призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 24.05.2024. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Богунським РВ УМВС України в Житомирській області 31.08.1996.

25.07.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою, в якій в розділі «вид пенсії» зазначив «про попередній розрахунок пенсії», що засвідчено підписом позивача та власноручно дописав: «прошу прорахувати стаж згідно наданих документів». Тобто, позивач звернувся не за призначенням пенсії (за віком, по інвалідності, за вислугу років, тощо), а із заявою про попередній розрахунок пенсії на підставі наданих ним документів, без зазначення його виду.

Надалі, листом від 02.06.2023 № 20404-18830/К-02/8-0600/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відповідно до Закону України «Про звернення громадян» повідомило позивачу на його звернення (вх. № 18830/К-0600-23 від 06.05.2023), що для можливості заповнення формулярів щодо питання підтвердження стажу набутого на території Португальської Республіки відповідно до угоди між Україною та Португальською Республікою у сфері соціального забезпечення позивачу необхідно звернутись до відділу обслуговування громадян (сервісного центру) з відповідними документами. Після надання необхідних документів будуть заповнені формуляри для подальшого направлення їх до компетентних органів Португальської Республіки для вирішення питання підтвердження стажу набутого на території Португальської Республіки.

Листом від 21.12.2023 № 44438-44046/К-02/8-0600/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відповідно до Закону України «Про звернення громадян» повідомило позивачу на його звернення від 23.11.2023 (вх. № 44046/К-0600-23 від 24.11.2023), що листом від 05.07.2023 № 0600-0201-5/70027 до Пенсійного фонду України направлено формуляр UA/РТ 8 та копії документів ОСОБА_1 для подальшого направлення Португальській стороні та отримання інформації щодо страхового стажу, набутого на території Португальської Республіки.

З приводу попереднього розрахунку пенсії не існує спірних правовідносин між позивачем та відповідачем, листи - відповіді відповідача не оскаржуються позивачем.

24.05.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Заява позивача, за принципом екстериторіальності, розглянута Головними управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, за результатами розгляду 31.05.2024 прийнято рішення за № 65 про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

У вказаному рішенні зазначено, що вік заявника 61 рік 11 місяців 17 днів. Необхідний страховий стаж відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 29 років. Страховий стаж ОСОБА_1 становить 24 роки 06 місяців 17 днів. Стаж для визначення права на призначення пенсії за віком (з врахуванням періодів роботи в Португалії) становить 28 років 01 місяць 10 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано: період роботи з 01.09.1977 по 16.10.1980 згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки зазначена дата народження на титульній сторінці власника трудової книжки не відповідає паспортним даним заявника. В долученому архівному витягу від 25.03.2022 № 01-19/50-К у наказі про прийняття на роботу ім`я та по батькові заявника зазначено скорочено (ініціали).

03.06.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області листом від 03.06.2024 № 0600-0207-8/69823 повідомлено позивача про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області рішення від 31.05.2024 № 65 про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

17.06.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою, в якій просив розглянути його заяву та повідомити про розгляд заяви щодо підтвердження його стажу у Португалії.

Листом від 19.06.2024 № 0600-0202-8/76769 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на запит позивача від 17.06.2024 (вх. № 309/11 від 17.06.2024) щодо надання публічної інформації розглянуло запит ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» та направило йому копію формуляру РТ/UA-8 Національного центру пенсії Португалії, який надійшов з Пенсійного фонду України.

19.07.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком.

З 01.07.2024 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком, що підтверджується протоколами про призначення пенсії та про перерахунок пенсії з пенсійної справи позивача.

Листом від 05.11.2024 за № 0600-0202-8/139511 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (у відповідь на заяву позивача від 30.09.2024) повідомило, що відповідно до поданої ОСОБА_1 заяви від 24.05.2024 йому призначено пенсію за віком з 01.07.2024 з урахуванням вимог статей 45 та 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058-IV) право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою статті 24 вказаного Закону визначено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом частини другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

В силу частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 62 Закону України Про пенсійне забезпечення).

Частиною першою статті 26 Закону №1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Згідно з частиною четвертою статті 26 Закону №1058-IV наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії .

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637). Так, відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

У відповідності до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 17 указаного Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Тобто, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу або інші документи необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Як встановлено з матеріалів справи, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії від 24.05.2024, відповідно до екстериторіального розподілу єдиної черги завдань, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 31.05.2024 № 65.

Підставою для відмови у призначенні пенсії слугувало те, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.09.1977 по 16.10.1980 згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки зазначена дата народження на титульній сторінці власника трудової книжки не відповідає паспортним даним заявника. В долученому архівному витягу від 25.03.2022 № 01-19/50-К у наказі про прийняття на роботу ім`я та по батькові заявника зазначено скорочено (ініціали).

Слід зазначити, що відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 06.09.1973 №656 затверджено постанову «Про трудові книжки робітників та службовців» (далі - Порядок №656).

Порядок №656 містить наступні положення:

Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців. Трудові книжки ведуться усім робітників і службовців державних, кооперативних та громадських підприємств, установ та організацій, які пропрацювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних та тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню (п. 1 Порядку №656).

Заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації у присутності працівника. Відомості про працівника засвідчуються підписом спеціально уповноваженої особи та печаткою (п. 5 Порядку №656).

З кожним записом, що вноситься до трудової книжки (вкладиш), призначення, переміщення та звільнення адміністрація зобов`язана ознайомити власника цієї книжки (п. 7 Порядку №656).

Трудові книжки зберігаються в адміністрації підприємства, установи, організації як бланки суворої звітності, а при звільненні робітника чи службовця видаються йому руки (п. 11 Порядку №656).

При звільненні робітника чи службовця всі записи про роботі, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, в установі, організації, засвідчуються підписом керівника підприємства, установи, організації або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою (п. 13 Порядку №656).

Відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, яка призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність (п. 18 Порядку №656).

Згідно з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємства, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року №162 (далі - Інструкція №162)

Згідно з п. 1.1. Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудової діяльності робітників та службовців.

Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних та громадських підприємств, установ та організацій*, які пропрацювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних та тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до п. 2.2. Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше виробляється адміністрацією підприємства у присутності працівника пізніше тижневого терміну від часу прийому працювати.

У трудову книжку вносяться:

відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність;

відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;

відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи у роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження та заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку та статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства;

відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використані винаходи та раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Стягнення до трудової книжки не записуються.

Пунктом 2.3. Інструкції №162 встановлено, що всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення повинні точно відповідати текст наказу (розпорядження).

Згідно з п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 року №301 (далі - Постанова №301) відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Відповідно до п. 1 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок», затвердженої Наказом Міністерство праці України, Міністерство юстиції України, Міністерство соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

За приписами п. 2.2. Інструкції №58 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження.

Пунктом 2.11. Інструкції передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

За п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відповідно до п. 2.13. Інструкції зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Застосовуючи викладені положення до обставин цієї справи слід зазначити наступне.

Як встановлено з трудової книжки серії НОМЕР_2 від 07.09.1977 позивач, зокрема:

- 01.09.1977 прийнятий у цех № 5 Житомирського виробничого взуттєвого об`єднання учнем;

- 01.11.1977 присвоєно третій шкідливий розряд полірувальника;

- 26.03.1979 переведений у цех № 7 робочим формувальником;

- 20.08.1979 переведений у цех № 5 на п/а затяжчиком по 4 розряду;

- 16.10.1980 звільнений з роботи за п. 3 ст. 36 КЗпП у зв`язку з призивом до армії.

Відповідно до Постанови №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для власника трудової книжки, а отже, й не може впливати на її особисті права

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 12.09.2022 по справі №569/16691/16-а.

Однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Наявні записи засвідчені печаткою відділу кадрів підприємства, вказано накази, на підставі яких внесено записи.

Як наслідок, у цьому записі відсутні недоліки такого рівня, які б унеможливлювали зарахування відповідного періоду роботи до страхового стажу особи.

Більш того, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у призначенні пільгової пенсії або у зарахуванні відповідного періоду роботи у стаж, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Також, архівним витягом від 25.03.2022 № 01-19/50-К, виданою Комунальною установою «Трудовий архів м. Житомира» Житомирської міської ради підтверджується зайнятість позивача у спірний період.

Посилання відповідача про відмову у прийнятті вказаного вище витягу для підтвердження страхового стажу, у зв`язку з тим, що в ньому зазначено скорочені ініціали позивача у наказі про прийняття на роботу такі, як «А.М. (рос.).» є безпідставними, оскільки позивач не може відповідати за ведення облікових даних на підприємстві.

Варто зазначити, що трудова книжка позивача та архівні довідки містять записи щодо роботи позивача у спірні періоди та свідчать про зайнятість останнього за відповідною посадою.

З огляду на наведене, період трудової діяльності з 01.09.1977 по 16.10.1980 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Беручи до уваги викладене, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 31.05.2024 №65 про відмову позивачу у призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

Лист Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 03.06.2024 № 0600-0207-8/69823, який позивач помилково просить суд скасувати, не є рішенням у розумінні статті 4 КАС України, а є повідомленням про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області рішення від 31.05.2024 №65 яким і відмовлено позивачу у призначенні пенсії.

Рішення суду першої інстанції у частині позовних вимог щодо зобов`язання відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком, починаючи з моменту досягнення пенсійного віку, а саме з 08 липня 2022 року та провести перерахунок за вказаний період, колегія суддів не переглядає через відсутність оскарження у цій частині.

24.05.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком, за результатом розгляду якої було прийнято рішення.

Відповідну оцінку рішенню Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області судом вже надано вище, у зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про зобов`язання відповідача призначити пенсію позивачу з 24.05.2024, з дати звернення із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV.

В силу пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки відповідачем ГУ ПФУ у Львівській області було протиправно відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком через недостатність страхового стажу, водночас, судом встановлено, що позивач на момент звернення із заявою про призначення пенсії має необхідний страховий стаж, то у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень і єдиним варіантом поведінки пенсійного органу у даному випадку є саме призначення пенсії позивачу.

Відтак, з урахуванням тієї обставини, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області не ґрунтується на дискреційних повноваженнях, необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити позивачу пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV на підставі його заяви про призначення пенсії від 24.05.2024.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г. Мацький Є.М.