Справа № 600/4920/23-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2025-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/4920/23-а Головуючий у 1-й інстанції: Брезіна Т.М.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

11 вересня 2025 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Смілянця Е. С. Драчук Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, в якому просив суд винести рішення, яким: скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Чернівецької області №00000/1534/Ж10/24-13-24-04 від 06.03.2023 року про сплату єдиного податку з фізичних осіб у сумі 155921,30 грн та штрафних санкцій у сумі 38980,33 грн разом на суму 194901,63 грн; скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Чернівецької області №00000/1529/Ж10/24-13-24-04 від 06.03.2023 року про сплату ПДФО у сумі 367519,97 грн та штрафних санкцій у сумі 91879,99 грн разом на суму 459399,96 грн; скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Чернівецької області №00000/1531/Ж10/24-13-24-04 від 06.03.2023 року про сплату військового збору у сумі 30626,66 грн та штрафних санкцій у сумі 7656,67 грн разом на суму 38283,33 грн; скасувати податкову вимогу ГУ ДПС у Чернівецькій області від 19.04.2023 року №0-2413 про нарахування податкового боргу в частині ПДФО у сумі 493610,38 грн, військового збору у сумі 41134,19 грн та єдиного податку 263156,25 грн на загальну суму 797900,82 гривень.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 31.07.2023 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

19.01.2024 р. від представника позивача надійшло клопотання про зупинення провадження по справі до встановлення правонаступника позивача, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 22.01.2024 р. зупинено провадження в адміністративній справі №600/4920/23-а до встановлення правонаступника первинного позивача - ОСОБА_2 , але не більше ніж на строк, визначений законодавством для прийняття спадщини - шість місяців з часу відкриття спадщини.

Ухвалою суду від 24.04.2025 р. поновлено провадження у справі та продовжено розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 01.05.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про заміну первинного позивача його правонаступником. Клопотання представника відповідача про закриття провадження по справі задоволено. Закрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції, перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзначає наступне.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів, а податковий орган не підтвердив інформації про пред`явлення вимог за податковим боргом, у строки визначені ст. 1281 Цивільного кодексу України, до ОСОБА_1 як спадкоємця позивача. На підставі вказаного, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для заміни первинного позивача його правонаступником, а тому клопотання представника позивача не підлягає задоволенню.

Щодо клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, то суд дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення.

Суд апеляційної інстанції, надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, виходить з наступного.

Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в розмірах і порядку, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до статті 14 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин):

- податкове зобов`язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України (підпункт 14.1.156 пункту 14.1);

- податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 14.1.175 пункту 14.1).

У відповідності до п.15.1 статті 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України).

За приписами підпункту 20.1.34. пункту 20.1 статті 20 ПК України податковий орган має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно з пунктом 56.1. статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня (пункт 56.2. статті 56 ПК України).

Відповідно до пункту 56.18. статті 56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Пунктами 95.1 та 95.2 статті 95 ПК України визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до пункту 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.

Так, згідно матеріалів справи, ОСОБА_2 оскаржив до суду податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Чернівецької області №00000/1534/Ж10/24-13-24-04 від 06.03.2023 року про сплату єдиного податку з фізичних осіб у сумі 155921,30 грн та штрафних санкцій у сумі 38980,33 грн разом на суму 194901,63 грн; податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Чернівецької області №00000/1529/Ж10/24-13-24-04 від 06.03.2023 року про сплату ПДФО у сумі 367519,97 грн та штрафних санкцій у сумі 91879,99 грн разом на суму 459399,96 грн; податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Чернівецької області №00000/1531/Ж10/24-13-24-04 від 06.03.2023 року про сплату військового збору у сумі 30626,66 грн та штрафних санкцій у сумі 7656,67 грн разом на суму 38283,33 грн; податкову вимогу ГУ ДПС у Чернівецькій області від 19.04.2023 року №0-2413 про нарахування податкового боргу в частині ПДФО у сумі 493610,38 грн, військового збору у сумі 41134,19 грн та єдиного податку 263156,25 грн на загальну суму 797900,82 гривень.

Згідно свідоцтва Серія НОМЕР_1 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 20.03.2024 р. здійснено запис про припинення фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , у зв`язку із смертю.

Представником позивача до матеріалів справи додано лист приватного нотаріуса від 28.02.2025 р., в якому повідомляється, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 є спадкоємець першої черги, його дружина, ОСОБА_1 .

У відповідності до підпункту 97.4.4 пункту 97.4 статті 97 ПК України особою, відповідальною за погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу платника податків стосовно фізичної особи, яка померла або визнана судом безвісно відсутньою або оголошена померлою чи визнана недієздатною, є особи, які вступають у права спадщини або уповноважені здійснювати розпорядження майном такої особи.

Відповідно до пункту 99.1 статті 99 ПК України виконання грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу фізичної особи (у тому числі фізичної особи підприємця, фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність) у разі її смерті або оголошення судом померлою здійснюється її спадкоємцями, які прийняли спадщину (крім держави), в межах вартості майна, що успадковується, та пропорційно частці у спадщині на дату її відкриття.

Претензії спадкоємцям пред`являються контролюючими органами в порядку, встановленому цивільним законодавством України для пред`явлення претензій кредиторами спадкодавця.

Після закінчення строку прийняття спадщини грошові зобов`язання та/або податковий борг спадкодавця стають грошовими зобов`язаннями та/або податковим боргом спадкоємців.

Протягом строку прийняття спадщини на грошові зобов`язання та/або податковий борг спадкодавців пеня не нараховується.

У разі переходу спадщини до держави грошові зобов`язання померлої фізичної особи припиняються.

Крім того, відповідно до ст.1281 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Оскільки на момент смерті ОСОБА_2 податкові зобов`язання згідно вказаних вище рішень податкового органу перебувало на стадії оскарження і не набуло статусу узгодженого податкового зобов`язання, воно не може вважатись податковим боргом.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, позивач не надав доказів, а податковий орган не підтвердив інформації про пред`явлення вимог за податковим боргом, у строки визначені ст.1281 Цивільного кодексу України.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Таким чином, в разі наявності у фізичної особи - підприємця на момент смерті податкового боргу, його погашення проводять спадкоємці такої особи в межах сум прийнятої ними спадщини пропорційно частці успадкованого майна.

Враховуючи зазначене, для правильного вирішення цього спору суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Однак, судом першої інстанції достовірно не встановлено, чи отримала ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину, які саме майнові права та обов`язки померлого як фізичної особи-підприємця були успадковані, а також дату отримання такого свідоцтва. Не з`ясовано і питання щодо виконання спадкоємцем вимог статей 1281, 1282 ЦК України. Водночас відповідачем не надано доказів (інформації), які б підтверджували його обізнаність про видачу свідоцтва та пред`явлення вимог до спадкоємця, який прийняв спадщину, у межах строків, визначених статтею 1281 ЦК України.

Натомість клопотання про закриття провадження обґрунтоване виключно відсутністю доказів правонаступництва у вищезазначених обставинах, щодо існування свідоцтва про право на спадщину, виконання сторонами вимог статті 1281 ЦК України відповідачем будь-яких доказів не надано.

Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення питання.

За встановлених обставин та норм процесуального закону в їх сукупності, суд апеляційної інстанції не погоджується із висновком суду першої інстанції про закриття провадження у справі.

За правилами частини першої статті 320 КАС України підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції ухвала прийнята передчасно з порушенням норм процесуального права, внаслідок чого ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 травня 2025 року скасувати.

Справу направити до Чернівецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Смілянець Е. С. Драчук Т. О.