Справа № 480/8455/24
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2025 року м. Суми Справа № 480/8455/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до відповідачів: 1. Головного управління Пенсійного фонду України в Cумській області;
2. Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області;
про зобов`язання вчинити дії.
Суть спору. Позиція сторін. Заяви сторін. Процесуальні дії суду.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд: зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 28.06.2024, а саме із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 09.11.1982 до 13.07.1986 та з 22.09.1986 до 03.05.1993, а також призначити позивачу пенсію з моменту виникнення права на пенсійне забезпечення.
Позовні вимоги позивачем обґрунтовані тим, що позивач звернувся до ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком. За результатами розгляду заяви ГУ ПФУ в Одеській області прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії, оскільки у позивача відсутній необхідний страховий стаж, так як не було враховано певні періоди роботи позивача.
26.09.2024 судом було відкрито провадження у справі. Суд вирішив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
16.10.2024 до суду від ГУ ПФУ в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову.
Відзив мотивовано тим, що спірне рішення прийнято правомірно, а саме у зв`язку з відсутністю у позивача на момент звернення необхідного страхового стажу. До страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 09.11.1982 до 13.07.1986 та з 22.09.1986 до 03.05.1993, оскільки записи у трудовій здійснені всупереч вимог законодавства. Архівна довідка не взята до уваги, оскільки вона не скріплена гербовою печаткою та відсутній апостиль.
18.10.2024 позивачем виконано вимоги ухвали суду щодо надання пояснень. 04.11.2024 до суду надійшла відповідь позивача на відзив.
Встановлені судом фактичні обставини. Висновки суду та їх мотиви.
Позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується записом у паспорті.
Відповідно до записів трудової книжки від 29.07.1978 серії НОМЕР_1 за № 9-20 позивач працювала в дитячому садку № 1 селища Сеймчан Середньоканського району Магаданської області. 09.11.1982 прийнята на роботу машиністом з прання білизни (9). 26.05.1984 переведена кухарем (10). 08.12.1985 переведена нянею (11). 11.07.1986 звільнена з роботи (12). 22.09.1986 прийнята на роботу нянею (13). 21.10.1987 переведена на посаду завгоспа (14). 01.10.1988 (15). 05.12.1988 звільнена з роботи (16). запис від 05.12.1988 № 16 вважати недійсним (17). 21.08.1989 переведена на роботу кухарем (18). 06.09.1990 переведена на посаду помічника вихователя (19). 03.05.1992 - звільнена з роботи (20).
Згідно з архівною довідкою Архівного відділу Адміністрації муніципальної освіти Середньоканського району Магаданської області РФ від 12.08.2010, позивач працювала в дитячому садку № 1 селища Сеймчан з 09.11.1982 машиністом з прання білизни (наказ від 10.11.1982 № 67). З 13.07.1986 - звільнена з роботи (наказ від 11.07.1986 № 76). З 22.09.1986 - прийнята на роботу нянею (наказ від 23.09.1986 № 106). З 03.05.1993 звільнена з роботи (наказ від 14.04.1993 № 14). За період роботи з 24.08.1991 до 29.12.1992 позивачу надано відпуску у зв`язку з догляду за дитиною до 1,5 років (наказ від 20.09.1991 № 49). За період роботи з 29.12.1992 до 29.06.1994 позивачу надано відпуску у зв`язку з догляду за дитиною до 3 років (наказ від 95.01.1993 № 1). Вказана довідка видана на підставі: фонд Р-3/л, Д-31, Л-34, Д-40, Л-22, Д-57, Л-30, Д-63, Л-9, Д-66, Л-1. Відповідно до листа Архівного відділу Адміністрації муніципальної освіти Середньоканського району Магаданської області РФ від 12.08.2010 позивачу дит.садком № 1 селища Сеймчан, у період з 01.01.1983 до 31.12.1989, окрім серпня 1986 року нараховувалась та виплачувалась заробітна плата. Компенсаційні виплати з довідки виключені. Лист виданий на підставі: фонд Р-3/л, Д-31, Л-34, Д-34, Л-3, Д-37, Л-26, Д-40, Л-22, Д-43, Л-25, Д-46, Л-78 Д-50, Л-22.
Позивач 28.06.2024 звернувся до ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком.
У вказаному рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 10 років 7 місяців. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди: з 09.11.1982 до 13.07.1986, а саме згідно записів трудової книжки від 29.07.1978, оскільки відсутня назва підприємства, куди прийнятий на роботу та при звільненні з роботи відсутня печатка підприємства, що є порушеннями вимог Інструкції ведення трудових книжок працівників; з 22.09.1986 до 03.05.1993, а саме згідно записів трудової книжки від 29.07.1978, оскільки дата прийняття на роботу виправлена та дата звільнення (03.05.1993) не відповідає даті наказу на звільнення (14.04.1993), що є порушеннями вимог Інструкції ведення трудових книжок працівників. Архівну довідку від 12.10.210 № 31-44 не взято до уваги, оскільки довідка не скріплена гербовою печаткою та відсутній апостиль, а саме відповідно п.1 постанови КМУ від 04.02.2023 № 107.
Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону про страхування).
За статтею 56 Закону ''Про пенсійне забезпечення'' до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Статтею 62 Закону про пенсійне забезпечення передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з ст. 101 цього Закону органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Зловживанням з боку пенсіонера, в розумінні ч.1 ст.103 цього Закону, є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.
Відповідно до п. 1.1 Інструкції, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підтягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
Згідно з п.п. 2.2-2.3, 2.5 Інструкції заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дату народження, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення, повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). У випадку виявлення неправильних чи неточних записів про роботу, перевід на іншу роботу та інших записів, виправлення здійснюється адміністрацією того підприємства, де був здійснено такий запис.
Пунктом 4.1 Інструкції передбачено, що при звільненні робітника всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Отже, відповідальність за правильне заповнення трудових книжок несе роботодавець, а позивач не може нести негативні наслідки від недотримання ним правил заповнення трудової книжки. Недоліки (помилки) в оформленні документів працівників, в тому числі трудової книжки не залежали від волі позивача. Суд звертає увагу відповідача, що він фактично він переклав ризики щодо оформлення трудової книжки та довідок на позивача, не роз`яснивши позивачу реального алгоритму усунення недоліків. Відповідачем не надано: доказів вчинення ним дій щодо отримання довідок від роботодавців позивача (архівів, тощо); доказів підроблення позивачем записів у трудовій книжці чи архівних документах, зокрема звернень до правоохоронних органів.
Перекладання обов`язку доказування, в тому числі надання відомостей, здійснення виправлень у трудовій книжці, тощо на позивача є неправомірним. Відсутність можливості пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання пенсії.
Вихід України з Угод між Урядом України і Урядом РФ про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн та про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення, жодним чином не повинен тягнути за собою негативних наслідків для громадян України, у тому числі і для позивача, оскільки пенсійні права останніх виникли ще задовго до виходу держави-учасниці із Угоди, а відтак, періоди роботи позивача на території РФ, не можуть бути неврахованими під час визначення стажу при призначенні пенсії.
Суд звертає увагу, що 04.02.2023 КМУ прийняв постанову № 107, якою установлено, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24.02.2022 такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.
Cуд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.90 КАС України).
Як встановлено судом, перед записом записі № 9 у трудовій книжці позивача про прийняття на роботу 09.11.1982 не зазначено назви роботодавця. У записі № 12 про звільнення позивача у зв`язку з доглядом за дитиною 11.07.1986 наявна підстава його здійснення - наказ від 11.07.1986 № 76. Запис № 13 містить виправлення у році дати 22.09.1986, який здійснено на підставі наказу від 23.09.1986. У записі № 20 зазначено про звільнення позивача 03.05.2022 у зв`язку з доглядом за дитиною на підставі наказу від 14.04.1993. Суд звертає увагу, що запис № 12 скріплений підписом тієї ж посадової особи роботодавця, що й у записи за № 11-13 та 15-17. Запис № 16 містить відбиток печатки роботодавця - ясла - садок № 1 Магаданська область.
Зазначення у записах трудової книжки за № 12 та 20 дат звільнення: 11.07.1986 на підставі наказу від 11.07.1986 та 03.05.1992 на підставі наказу від 14.04.1993 суд вважає помилками роботодавця, допущеними при оформленні документів. Оскільки згідно з архівною довідкою від 12.08.2010 позивача звільнено з роботи 13.07.1986 на підставі наказу від 11.07.1986 № 76 та 03.05.1993 - на підставі наказу від 14.04.1993 № 14. Не зазначення перед записом № 9 назви роботодавця, в тому числі відсутність печатки роботодавця у записі № 12 та наявне виправлення у записі № 13 суд також вважає помилками роботодавця, допущеними при оформленні трудової книжки.
Згідно архівної довідки від 12.08.2010 позивач у періоди з 09.11.1982 до 13.07.1986 та з 22.09.1986 до 03.05.1993 працювала в дитячому садку № 1 селища Сеймчан Середньоканського району Магаданської області. Згідно листа архівного відділу від 12.08.2010 позивачу у період з 01.01.1983 до 31.12.1989, окрім серпня 1986 року нараховувалась та виплачувалась заробітна плата. Вказані документи видані архівним відділом на території РФ на підставі первинних документів.
Отже, суд, оцінивши докази у сукупності, дійшов висновку про необхідність зарахування позивачу до страхового стажу вказаних вище періодів роботи.
Оскільки ГУ ПФУ в Одеській області у рішенні від 05.07.2024 такого здійснено не було, то суд визнає протиправним та скасовує таке рішення, оскільки воно не відповідає критеріям правомірності, які встановлені нормою ч.2 ст.2 КАС України, а саме: обґрунтованості (не містить належних мотивів); добросовісності і розумності (з урахуванням принципу верховенства права не зазначено алгоритму дій для позивача, в той час як відповідач жодних дій для вирішення ситуації не вчинив); пропорційності (відповідачем не зазначена жодна легітимна мета для такого незарахування).
Крім того, суд ще раз звертає увагу, що формальні порушення у заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для відмови у зарахуванні стажу, якщо сам факт роботи підтверджено іншими доказами. Незначні порушення у трудовій книжці не спростовують факту роботи. Додатково - наявна архівна довідка, яку, попри недоліки оформлення, можна визнати допустимим доказом у світлі воєнного стану в Україні. Рішення відповідача не враховує ситуацій, коли доступ до документів фізично неможливий, як це і є у випадку війни. Наявність бойових дій, окупації, неможливість доступу до документів унеможливлює застосування суворих формальних вимог.
Також суд застосовує принцип верховенства права, який гарантує позивачу: забезпечення доступу до пенсійного забезпечення, захист прав людини, пропорційність обмежень (формальності не можуть переважати суть).
Тому, з урахуванням прохальної частини позову, суд задовольняє позовні вимоги з виходом за їх межі, а саме визнає протиправним та скасовує спірне рішення, зобов`язує ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди його роботи з 09.11.1982 до 13.07.1986 та з 22.09.1986 до 03.05.1993. Також суд зобов`язує вказаного відповідача повторно розглянути заяву позивача від 28.06.2024 та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду (щодо зарахування періодів до страхового стажу позивача).
Вимоги до ГУ ПФУ в Сумській області не задовольняються судом, оскільки під час розгляду справи судом встановлено, що вказаний суб`єкт не порушував прав позивача.
У задоволенні вимоги зобов`язати призначити позивачу пенсію, із зарахуванням періодів роботи, то суд відмовляє у зв`язку з передчасністю такої вимоги. Суд звертає увагу позивача, що на виконання цього рішення суду відповідачем ще не здійснено зарахування позивачу до страхового стажу періодів роботи.
Отже, суд частково задовольняє позовні вимоги, вийшовши за межі позовних вимог.
Судові витрати.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, але спір виник внаслідок неправомірного рішення ГУ ПФУ в Одеській області, суд на підставі норми ч.8 ст.139 КАС України стягує з цього відповідача судовий збір у повному обсязі в сумі 1211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд
1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
5. В задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовити.
7. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
8. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
9. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду складено та підписано суддею 15.09.2025.

Суддя А.І. Сидорук