Справа № 520/21093/25
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

15 вересня 2025 р. справа № 520/21093/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник) до Головного управління ДПС у Харківській області (далі за текстом - відповідач, суб`єкт владних повноважень) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Харківській області від 18.06.2024 року №1-2036-UA0028556; від 18.06.2024 року №1-2036-UA0028556; від 25.12.2024 року №2-2036-UA0028556; від 25.12.2024 року №2-2036- UA0028556,

встановив:

Предметом позову є правові акти індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень - податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 18.06.2024 року №1-2036-UA0028556; від 18.06.2024 року №1-2036-UA0028556; від 25.12.2024 року №2-2036-UA0028556; від 25.12.2024 року №2-2036- UA0028556.

Податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 18.06.2024 року №1-2036-UA0028556 стосується визначення грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі - 5.518,50грн. за нежитлову будівлю за адресою - АДРЕСА_1 за 2022р.

Податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 18.06.2024 року №1-2036-UA0028556 стосується визначення грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі - 13.263,25грн. за нежитлову будівлю за адресою - АДРЕСА_1 за 2022р.

Податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 25.12.2024 року №2-2036-UA0028556 стосується визначення грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі - 20.507,03грн. за нежитлову будівлю за адресою - АДРЕСА_1 за 2023р.

Податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 25.12.2024 року №2-2036-UA0028556 стосується визначення грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі - - 8.532,45грн. за нежитлову будівлю за адресою - АДРЕСА_1 за 2023р.

З листа ГУ ДПС у Харківській області від 27.12.2024р. №62940/6/20-40-24-05-11 слідує, що податкові повідомлення - рішення контролюючого органу з приводу визначення грошового зобов"язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за перелічені об`єкти нерухомого майна за 2022р. і за 2023р. знаходились у процедурі узгодження (за правилами звірки) за ініціативою платника податків.

Перелічені вище оскаржені податкові повідомлення - рішення були направлені на адресу заявника - платник податків згідно з листом ГУ ДПС у Харківській області від 27.12.2024р. №62940/6/20-40-24-05-11 і були повернуті установою поштового зв`язку до контролюючого органу - 16.01.2025р. у зв"язку із закінченням терміну зберігання.

За правовою позицією сторони відповідача строк звернення до суду із вимогою про скасування оскаржених податкових повідомлень - рішень слід обчислювати з - 17.01.2025р.

Натомість, за правовою позицією сторони позивача строк звернення до суду із вимогою про скасування оскаржених податкових повідомлень - рішень слід обчислювати з - 30.06.2025р. як з дати отримання цих податкових повідомлень-рішень у відповідь на адвокатський запит.

Суд зважає, як на те, що відповідно до ч.3 ст.122 КАС України іншими законами можуть встановлюватись інші строки звернення до адміністративного суду, так і на те, що відповідно до абз.1 ст.4 ст.122 КАС України у разі використання особою досудового порядку вирішення спору - для звернення до суду установлюється 3-місячний строк, який обчислюється від дати вручення рішення за наслідками розгляду адміністративної скарги.

Разом із тим, відповідно до п.п.56.19 ст.56 Податкового кодексу України строк для звернення до суду у разі застосування платником податку досудового порядку оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення контролюючого органу становить один місяць від наступного дня після закінчення процедури адміністративного оскарження.

Відтак, суд належить визначитись стосовно поширення на спірні правовідносини дії абз.1 ч.2 ст.122 КАС України, ч.3 ст.122 КАС України у кореспонденції з п.п.56.19 ст.56 Податкового кодексу України, абз.1 ч.4 ст.122 КАС України.

З цього приводу суд зазначає, що Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 27.01.2022 по справі №160/11673/20, з метою забезпечення єдиної правозастосовчої практики під час судового розгляду відповідних спорів у справах, у яких позивачами не використовувалась процедура адміністративного оскарження рішень податкового органу про нарахування грошових зобов`язань, та у розвиток правового підходу, викладеного у постанові Верховного Суду від 26 листопада 2020 року у справі № 500/2486/19, відступила від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 3 квітня 2018 року у справі №826/5325/17, від 23 травня 2018 року у справі №803/728/17, від 18 червня 2018 року у справі № 805/1146/17-а та сформулювала такий правовий висновок.

Процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 КАС України - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судова палата у постанові від 27.01.2022 по справі №160/11673/20 зауважила, що такий висновок не суперечить пункту 56.18 статті 56 ПК України, який закріплює право на звернення до суду з позовом у будь-який момент після отримання такого рішення, але при реалізації цього права має враховуватися строк давності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 липня 2025 року у справі № 500/2276/24 погодилася із правильністю наведених вище висновків судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду. У пункті 17 означеної постанови Велика Палата Верховного Суду виснувала, що в адміністративному судочинстві можна виділити такі строки оскарження рішень / дій / бездіяльності суб`єкта владних повноважень:

1) якщо платник податків не оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку - строк звернення до суду становить 6 місяців (частина друга статті 122 КАС України);

2) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке не стосується нарахування грошових зобов`язань (наприклад, блокування ПН; присвоєння ризикового статусу тощо), - строк звернення до суду становить 3 місяці (частина четверта статті 122 КАС України);

3) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке передбачає нарахування грошових зобов`язань (наприклад, податкове повідомлення-рішення), - строк звернення до суду становить 1 місяць (пункт 56.19 статті 56 ПК України).

Таким чином, строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (без використання процедури досудового вирішення спору) становив шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 22.01.2021 у справі №1640/2885/18 (провадження № К/9901/20715/19) пункт 56.19 статті 56 Податкового кодексу України прямо встановлює строк для звернення до суду у разі застосування платником податку досудового порядку оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання, і цей строк становить один місяць від наступного дня після закінчення процедури адміністративного оскарження.

Такий висновок також сформований в постанові Верховного Суду від 26.01.2022 у справі №300/2318/21 (провадження №К/9901/43263/21).

Окрім того, у постанові від 26.11.2020р. у справі № 500/2486/19 Верховний Суд сформулював правовий висновок, відповідно до якого норма пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Оскільки, як вбачається зі змісту позову, заявник не скористався правом оскарження податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Харківській області від 18.06.2024 року №1-2036-UA0028556; від 18.06.2024 року №1-2036-UA0028556; від 25.12.2024 року № 2-2036-UA0028556; від 25.12.2024 року №2-2036- UA0028556 в адміністративному порядку, то строк на звернення до суду з таким позовом становить шість місяців.

Згідно з п.42.2 ст.42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до п.42.5 ст.42 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Пунктом 45.1 ст.45 Податкового кодексу України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

З наведених норм права слідує, що учасника суспільних відносин - платника податків слід кваліфікувати у якості такого, що не може бути необізнаний із фактом винесення відносно нього акту права індивідуальної дії суб"єкта владних повноважень - контролюючого органу з моменту повернення установою поштового зв"язку направленого таким контролюючим органом за податковою адресою платника податків рішення контролюючого органу із проставленням у повідомленні про вручення відповідної календарної дати із зазначенням причини невручення.

Позов до суду сформовано в системі "Електронний суд" та подано через електронний кабінет в системі "Електронний суд" - 06.08.2025р., та зареєстровано судом - 07.08.2025р.

Верховний Суд у постанові від 30.07.2025р. у справі №420/6932/24 зазначив, що: "Частина друга статті 122 КАС України пов`язує початок відліку строку з обставинами того, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порівняльний аналіз словоформ "дізналася" та "повинна була дізнатися" дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). Вжите у частині другій статті 122 КАС України твердження "особа повинна була дізнатися" слід розуміти як презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав, а тому сама по собі необізнаність позивача з фактом порушення його прав не є підставою для автоматичного і безумовного поновлення строку звернення до суду.

При визначенні початку перебігу строку звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися про дійсний стан свого права (інтересу) не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Аналогічний підхід до тлумачення поняття "повинен був дізнатися", що вжите у статті 122 КАС України, неодноразово висловлювався Верховним Судом, зокрема, у постановах від 10 квітня 2025 року у справі № 380/9517/23, від 29 листопада 2024 року у справі №420/6633/23."

Представником заявника до позову подано заяву про поновлення строку звернення до суду, обґрунтовуючи яку зазначено, що в червні 2025 року в особистому кабінеті позивача було нараховано податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на загальну суму 47821,23 грн. Представник позивача 24.06.2025 року направив відповідачу адвокатський запит №520 від 24.06.2025 року з проханням надати інформацію на підставі чого нарахований податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки ОСОБА_1 в сумі 47821,23 грн. та на які об`єкти нерухомого майна, за якою ставкою, на підставі якого рішення органу місцевого самоврядування застосована ставка податку. 30.06.2025 року представник позивача отримала відповідь від ГУ ДПС в Харківській області №л8205/6/20-40-24-05-10, в якій зазначено, що податкове зобов`язання позивача з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , на загальну суму 47821,23 грн за 2022 рік та за 2023 рік.

Тобто, про існування оскаржених податкових повідомлень-рішень ОСОБА_1 згідно з доводами заяви про поновлення процесуального строку стало відомо - 30.06.2025 року.

Ухвалою суду від 11.08.2025р. по даній справі було відкрито спрощене позовне провадження без призначення судового засідання та без повідомлення (виклику) сторін, витребувано у відповідача, зокрема, докази доведення факту існування оскарженого рішення до відмова заявника; докази направлення заявнику оскаржених податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Харківській області від 18.06.2024 року №1-2036-UA0028556; від 18.06.2024 року №1-2036-UA0028556; від 25.12.2024 року №2-2036-UA0028556; від 25.12.2024 року №2-2036-UA0028556 та за наявності оригінал або належним чином засвідчені копії читабельної якості повернутого рекомендованого листа з повідомленням про вручення поштового відправлення з Довідкою про причини повернення/досилання в частині дати, відображеної на поштовому штемпелі, проставленому на вищезазначеній довідці.

На виконання ухвали суду від 11.08.2025р. ГУ ДПС у Харківській області надало до суду відзив на позов, у якому зазначено, що ОСОБА_1 звертався до контролюючого органу із заявами про проведення звірки 21.08.2024, 30.08.2024 та 26.11.2024 (вх. ГУ ДПС від 21.08.2025 №54337/6/ЕКП/76, від 30.08.2024 № 56612/6/79 та від 26.11.2024 №75939/6/ЕКП/53).

У відповідь на ці звернення ГУ ДПС у Харківській області було складено лист за вих. від 27.12.2024 №62940/6/20-40-24-05-11) із оскаржуваними податковим повідомленнями рішеннями, який було направлено платнику на податкову адресу, проте повернуто до ГУ ДПС із відміткою «за закінченням терміну зберігання» - 16.01.2025.

На підтвердження вказаних обставин ГУ ДПС у Харківській області надано до суду копію поштового відправлення (штрихкодовий ідентифікатор 796) про направлення листа від 27.12.2024р. №62940/6/20-40-24-05-11, до якого були додані оскаржувані податкові повідомлення-рішення, з довідкою про причини повернення поштового відправлення.

За наслідками огляду поданих відповідачем електронних доказів, зокрема долучених до клопотання від 14.02.2025р., судом встановлено, що лист контролюючого органу від 27.12.2024р. №62940/6/20-40-24-05-11, до якого були додані оскаржувані податкові повідомлення-рішення, дійсно було повернуто на адресу ГУ ДПС у Харківській області установою поштового зв"язку із зазначенням причини повернення: «за закінченням терміну зберігання» - 16.01.2025р.

Позов до суду сформовано в системі "Електронний суд" 06.08.2025р. та зареєстровано судом - 27.08.2025р., тобто по минуванню встановленого строку звернення.

Ухвалою суду від 03.09.2025р. по даній справі викладені в заяві від 06.08.2025р. та у заяві від 29.08.2025р. доводи визнано недостатніми підставами для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду. Заяву про поновлення строку звернення до суду від 06.08.2025р. - залишено без задоволення. Позов - залишено без руху у зв`язку із відсутністю юридично умотивованої та документально доведеної заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду із долученням належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів настання цього наслідку через дію поважної причини. Надано час для усунення недоліків в оформленні позову - 5 днів від дати отримання ухвали.

Дану ухвалу представник позивача отримав 03.09.2025р. в Електронному кабінеті підсистеми "Електронний суд" та 08.09.2025р. (зареєстровано 09.09.2025р.) надав до суду заяву про поновлення процесуального строку, у якій зазначив, що лист ГУ ДПС у Харківській області від 27.12.2024 №62940/6/20-40-24-05-11 позивач фактично не отримав ні на електронну, ні на поштову адресу. Це підтверджується даними закордонного паспорта та інформацією Державної прикордонної служби України, згідно з якими у період з 05.12.2024 по 27.01.2025 заявник неодноразово виїжджав за межі України та перебував поза місцем проживання. Лист податковим органом було відправлено 30.12.2024 у період новорічних свят, прибув до поштового відділення 01.01.2025, коли відділення не працювало, і лише з 02.01.2025 воно відновило роботу. Однак у зазначений час заявник перебував у м. Львові (з 05.01.2025 по 10.01.2025), а згодом знову виїхав за кордон. Крім того, заявник є особою похилого віку (73 роки), інвалід ІІ групи, що об`єктивно ускладнювало своєчасне отримання поштових відправлень. Отже, з урахуванням цих обставин, ОСОБА_1 не мав реальної можливості дізнатися про направлений йому лист і ознайомитися з його змістом.

Суд, розглянувши подану заяву, зазначає, що причиною необізнаності заявника є стан виконання заявником як учасником суспільних відносин власного обов`язку з належного та своєчасного отримання кореспонденції органів державної влади України за місцезнаходженням згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (тобто за податковою адресою платника податків - юридичної особи приватного права).

Тому відсутність особи за зареєстрованою адресою чи її виїзд за кордон самі по собі не можуть визнаватися поважною причиною пропуску процесуальних строків, оскільки обов`язок належної організації отримання кореспонденції покладається саме на учасника справи.

Суд відмічає, що положення ст.ст.42, 45, п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України не містять жодних суперечностей і не підлягають будь-якому іншому тлумаченню, окрім кваліфікації у якості події обізнаності платника податків із відповідним рішенням контролюючого органу саме з моменту календарної дати повернення установою поштового зв"язку направленого платнику податків податкового повідомлення - рішення з причини - "закінчення строку зберігання".

Саме таке правило чітко та однозначно сформульовано законодавцем у п.42.5 ст.42 Податкового кодексу України, що унеможливлює надання у межах спірних правовідносин різного тлумачення події "вручення податкового повідомлення - рішення" та події "отримання податкового повідомлення - рішення".

У поданій заяві представник заявника посилається на постанову Верховного Суду від 29.09.2022р. у справі № 500/1912/22 та на те, що під час дії введеного воєнного стану судам слід уникати надмірного формалізму, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог встановлених законом, та може бути неправомірним обмеженням доступу до суду, як елемента права на справедливий суд.

Суд зазначає, що в даному випадку висновки Верховного Суду у справі №500/1912/22 у постанові від 29 вересня 2022 року не є релевантими, оскільки заявником не обґрунтовано, яким чином введення воєнного стану вплинуло на неможливість подати позовну заяву у визначений законом строк.

Заявником не доведено, що в цій справі можливість вчасного подання ним позовної заяви не мала суб`єктивного характеру, тобто не залежала від його волевиявлення. З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про те, що доводи заявника щодо поновлення строку на звернення до суду не є поважними, оскільки ним не обґрунтовано причин, що унеможливили звернення до суду з позовом у встановлений законом строк.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України окружний адміністративний суд зважає на висновки постанови Верховного Суду від 10.12.2024р. по справі №280/2363/24, де указано, що: "Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. Аналогічні положення містить пункти 3, 5 Розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 №1204 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 №124/28254".

Відтак, у межах спірних правовідносин строк звернення до суду із вимогою про скасування оскаржених податкових повідомлень - рішень розпочав перебіг - 17.01.2025р. і сплинув (збіг) - 17.07.2025р.

Доказів існування поважних причин звернення заявника до суду поза межами процесуального строку у 6 місяців від означеної календарної дати зміст текстів процесуальних документів заявника не містить.

Суд додатково відмічає, що у розумінні п.36.1 ст.36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

У межах спірних правовідносин спір виник з приводу виконання заявником податкового обов"язку з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у порядку ст.266 Податкового кодексу України.

Положення ст.266 Податкового кодексу України містяться у загально доступному та офіційно оприлюдненому акті права, приписи якого не можуть бути витлумачені інакше як усвідомлення учасником суспільних відносин громадянином як власником об"єкт нерухомого майна обов"язку внести до бюджету грошовий платіж з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки після отримання відповідного податкового повідомлення - рішення за правилами ст.ст.42 і 45 Податкового кодексу України.

Тож, ані обставини віку учасника суспільних відносин - платника податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, ані обставини виїзду учасника суспільних відносин - платника податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за кордон, ані обставини вибуття учасника суспільних відносин - платника податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з податкової адреси до інших міст України не можуть бути кваліфіковані судом у якості поважних причин пропуску строку звернення до суду, адже не є об"єктивною і нездоланною/непереборною перешкодою у виконанні обов`язку з приводу організації належної комунікації з контролюючим органом.

Відповідно до ч.3 ст.123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Зважаючи на викладене вище, суд знаходить доведеними визначені ч.15 ст.171, п.7 ч.1 ст.240, п.8 ч.1 ст.240 КАС України підстави залишення позову без розгляду.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.4-12, 118-123, 240-243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Викладені в заяві представника позивача від 08.09.2025р. доводи визнати недостатніми підставами для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду. Заяву про поновлення строку звернення до суду від 08.09.2025р. - залишити без задоволення.

Вимоги ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 03.03.2025р. у справі №520/21093/25 - визнати невиконаними.

Позов - залишити без розгляду.

Роз`яснити, що судове рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 15 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України, тобто негайно після підписання.

Суддя А.В. Сліденко