Справа № 420/19259/25
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складу головуючої судді Скупінської О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправним та зобов`язати вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 17.06.2025 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 37 від 02.04.2024 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком;

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо зарахування ОСОБА_1 для призначення пенсії періодів роботи з 01.12.2015 року по 01.04.2016 року, з 01.07.2016 року по 28.02.2025 року в Одеському обласному медичному центрі психічного здоров`я в одинарному розмірі;

3. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 14385-13350/Ц-02/8-1500/25 від 20.05.2025 року щодо зарахування ОСОБА_1 періодів роботи з 01.12.2015 року по 01.04.2016 року, з 01.07.2016 року по 28.02.2025 року в Одеському обласному медичному центрі психічного здоров`я до стажу для призначення пенсії у подвійному розмірі;

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з 25.03.2025 року з зарахуванням періодів роботи з 01.12.2015 року по 01.04.2016 року, з 01.07.2016 року по 28.02.2025 року до страхового стажу в подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Обгрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначила, що 25.03.2025 вона звернулась до Відділу обслуговування громадян № 5 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком та отриманням грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету міністрів України № 1191 від 23.11.2011 року. Проте, 24.04.2025 року було отримано копію Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області № 37 від 02.04.2025 року про відмову в призначенні пенсії з огляду на недостатність необхідного страхового стажу. Вважаючи таке рішення протиправним позивачка звернулась до суду з відповідним позовом.

Ухвалою судді від 20.06.2025 постановлено позовну заяву залишити без руху, встановивши 10-денний строк для усунення недоліків, шляхом надання до суду докази додатково сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн, а також рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 14385-13350/Ц-02/8-1500/25 від 20.05.2025.

27.06.2025 до суду надійшла заява (вх. №65488/25) на виконання ухвали від 20.06.2025, а також долучено платіжну інструкцію №ПН335 від 26.06.2025 про додатково сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Згідно даних КП «Діловодство спеціалізованого суду» судовий збір за платіжною інструкцією №ПН335 від 26.06.2025 у розмірі 1211,20 грн зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України.

01.07.2025 суддя ухвалив прийняти до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 ; відкрити провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправним та зобов`язати вчинити певні дії; розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи; витребувати у Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ).

17.07.2025 від представника відповідача ГУ ПФУ в Сумській області надійшов відзив (вх. №ЕС/72575/25), в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

У вказаному відзиві представник покликається, що пенсійний вік визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 60 років. Пенсійний вік, визначений ст.26 Закону №1058 - 60 років. Вік заявника на дату звернення - 60 років. Необхідний страховий стаж відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 32 роки. Відповідно до наданих документів страховий стаж особи - 24 роки 06 місяців 20 днів. За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди роботи. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які були зайняті роботою в лепрозорних і протичумни закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі до 01.01.2004. Після 01.01.2004 у подвійному розмірі обчислюється тільки щодо визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах. Отже, підстав для врахування періодів роботи з 01.12.2015 року по 01.04.2016 року, з 01.07.2016 року по 28.02.2025 року до страхового стажу в подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не має, оскільки заявниця звернулася із заявою на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закон №1058- IV (не на пільгових умовах). Підстави для призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутні, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 32 роки. За наданими документами право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058 заявник набуде після досягнення 65 років, тобто з 20.03.2030.

17.07.2025 від представника відповідача ГУ ПФУ в Одеській області надійшов відзив (вх. №ЕС/72701/25), в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на правомірність рішення ГУ ПФУ в Сумській області.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), вивчивши зміст позовної заяви, письмових пояснень, клопотань, заяв по справі, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення проти них, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 , досягнувши 60 років, 25.03.2025 звернулась із заявою до Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується матеріалами справи.

Так за твердженням позивача на підтвердження права на отримання пенсії, надала наступні документи:

- паспорт та код;

- трудову книжку НОМЕР_2 від 12.03.1985 року;

- свідоцтво про народження НОМЕР_3 від 12.01.1981 року, актовий запис № 11;

- свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_4 від 21.09.1985 року, актовий запис № 46;

- свідоцтво про народження доньки ОСОБА_2 від 07.06.1986 року, актовий запис № 58;

- свідоцтво про народження сина ОСОБА_3 від 18.09.1992 року, актовий запис № 44;

- диплом НОМЕР_5 від 01.03.1985 року;

- архівну довідку № 67/к від 13.03.2025 року з Комунального закладу Одеський обласний базовий медичний фаховий коледж Міністерства охорони здоров`я України «Про підтвердження навчання ОСОБА_4 »;

- довідку № 231 від 25.03.2025 року з Комунального некомерційного підприємства «Біляївська багатопрофільна лікарня» Біляївської міської ради;

- довідку № 1577 від 13.03.2025 року з Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради;

- заяву про виплату пенсії на мої реквізити в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк».

При дослідженні копії трудової книжки НОМЕР_2 , судом встановлено наступні записи:

- запис №1 з 18.03.1985 зарахована на посаду чергової медсестри; (наказ №49 від 12.03.1985)

- запис №2 з 08.07.1985 переведена на посаду медсестри; (наказ №165 від 08.07.1985)

- запис №3 з 21.11.1987 звільнена з займаної посади; (наказ №292 від 16.12.1987)

- запис №4 з 04.10.1989 17.08.1998 зарахована на посаду медсестри відділення терапії; (наказ № 359 від 02.10.1989 по наказ №162 від 17.08.1998);

- запис №5 з 17.08.1998 звільнена із займаної посади; (наказ №162 від 17.08.1998)

- запис №6 з 01.12.2015 прийнята на посаду медсестри психіатричного відділення; (наказ №228 від 27.11.2015)

- запис №7 з 01.04.2016 звільнена із займаної посади; (наказ №63 від 01.04.2016)

- запис №8 з 01.07.2016 прийнята на посаду медсестри психіатричного відділення; (наказ №121 від 29.06.2016)

- запис №9 з 20.09.2023 переведена на посаду медсестри медичної стаціонару відділення для надання психіатричної допомоги дорослим та дітям; (наказ №191/1 від 20.09.2023)

- запис №10 з 10.07.2024 переведена на посаду медсестри медичної стаціонару відділення психіатричного жіночого. (наказ №153-к/тр від 26.06.2024)

Відповідно до довідки №231 від 25.03.2025 виданої КНП «Біляївська багатопрофільна лікарня» Біляївської міської ради, зазначено, що ОСОБА_1 працювала в комунальному некомерційному підприємстві Біляївської міської ради «Біляївська багатопрофільна лікарня» на посаді дільничої медичної сестри терапевтичного кабінету з 18 березня 1985 року наказ №49 від 12.03.1985 з 08.07.1985 переведена на посаду медичної сестри палати новонароджених наказ № 165 від 08.07.1985 по 21 листопада 1987 року наказ № 292 від 16.12.1987.

3 04 жовтня 1989 року працювала на посаді медичної сестри терапевтичного відділення Маякської дільничої лікарні по 17 серпня 1998 наказ № 162 від 17.08.1998, та відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України про пенсійне забезпечення дає право на призначення пенсії за вислугу років.

З довідки КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради» №1577 від 13.03.2025 дана ОСОБА_1 вбачається, що вона працювала з 01.04.2016 звільнено за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України (наказ №63 від 01.04.2016).

- 01.07.2016 прийнята на роботу в комунальну установу «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» на посаду медичної сестри жіночого психіатричного відділення №23 (наказ №121-к від 29.06.2016).

- 20.09.2023 переведено на посаду сестри медичної стаціонару відділення №16 для надання психіатричної допомоги дорослим та дітям (наказ №191/1-к від 20.09.2023).

- 10.07.2024 переведено на посаду сестри медичної стаціонару відділення №25 психіатричного жіночого (наказ №153-к/тр від 26.06.2024) - Працює по теперішній час.

Після першої атестації робочих місць від 30.12.1995, атестації від 16.11.2015 та останньої атестації від 12.05.2023 умови та характер праці не змінилися по теперішній час.

За принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 була розглянута ГУ ПФУ в Сумській області та за результатами прийнято рішення №37 від 02.04.2025 про відмову у призначенні пенсії.

У вказаному рішення зазначено, що «пенсійний вік, визначений ст.26 Закону № 1058 60 років. Вік заявника 60 років 00 місяців 06 днів. Необхідний страховий стаж, визначений ст. 26 Закону № 1058 - 32 роки. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2028 року від 25 до 35 років. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років. Страховий стаж особи 24 роки 06 місяців 20 днів

Результати розгляду документів, доданих до заяви: За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди роботи.

Додатковий коментар: За наданими документами право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058 заявник набуде після досягнення 65 років, тобто з 20.03.2030. За умови надання додаткових документів право на пенсію за віком буде переглянуто.»

Відповідно до Форми РС-право до страхового стажу зараховано наступні періоди роботи:

- 01.09.1982 по 01.03.1985 вищих середн.HЗ - 2 роки 6 місяців 1 місяць;

- 18.03.1985 по 08.07.1985 0 років 3 місяці 21 день;

- 09.07.1985 по 21.11.1987 2 роки 4 місяці 13 днів;

- 22.11.1987 по 22.04.1989 Догляд за дитин. до 3 року 1 рік 5 місяців 1 день;

- 04.10.1989 по 17.08.1998 8 років 10 місяців 14 днів;

- 01.12.2015 по 01.04.2016 0 років 5 місяців 0 днів;

- 01.07.2016 по 28.02.2025 8 років 8 місяців 0 днів.

Страховий стаж з урахуванням перетину періодів Всього: 24 роки 6 місяців 20 днів.

Не погоджуючись із рішенням ГУ ПФУ в Сумській області ОСОБА_1 звернулась із заявою від 06.05.2025 з проханням перерахувати з 2015 року стаж в подвійному розмірі.

20.05.2025 ГУ ПФУ в Одеській області надали відповідь у формі листа №14385-13350/Ф-02/8-1500/25 та повідомили, що страховий стаж до 01 січня 2004 року обчислюється з урахуванням норм ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Отже проводити обчислення стажу в подвійному розмірі після 01.01.2004 немає правових підстав.

Не погоджуючись із рішення ГУ ПФУ в Сумській області №37 від 02.04.2025, позивач звернулася до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон №1058-IV.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За визначеннями, наведеними у статті 1 вказаного Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частинами першою-третьою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Як зазначено у частині четвертій статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Статтею 60 Закону 1788-XII передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

За правилами, встановленими частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною третьою статті 24 вказаного Закону України передбачено, що страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Однак, нормами пункту 16 Прикінцевих положень Закону №1058-IV передбачено, що положення Закону №1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

З огляду на системний аналіз зазначених норм, суд дійшов висновку, що Закон №1058-IV не передбачає обмежень щодо застосування статті 60 Закону №1788-ХІІ під час обчислення пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, а сама редакція статті 60 Закону №1788-ХІІ є чинною на теперішній час.

Стаття 24 Закону №1058-IV також не скасовує та не зупиняє дію статті 60 Закону №1788-ХІІ.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верхового Суду від 04 грудня 2019 року, у справі №689/872/17 та від 27 лютого 2020 року, у справі №462/1713/17, які в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України повинні враховуватися судом.

Таким чином, робота позивача в КНП «Біляївська багатопрофільна лікарня» Біляївської міської ради та КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської міської ради дає право на зарахування стажу роботи у цьому закладі у подвійному розмірі.

Не врахувавши позивачу з 01.12.2015 стаж роботи у подвійному розмірі, відповідач діяв протиправно, оскільки беручи до уваги положення статті 60 Закону № 1788-XII, стаж роботи позивача з цієї дати необхідно рахувати в подвійному розмірі, так як у цей період позивач працювала КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської міської ради на посаді медичної сестри.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 689/872/17 та від 20 квітня 2022 року у справі № 214/3705/17, у яких Суд залишив без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими зобов`язано відповідачів зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи позивачів в інфекційних закладах після 01 січня 2014 року, тобто після дати набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про визнання рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 02.04.2025 №37 протиправним та таким, що належить до скасування.

При цьому вимога про визнання протиправною відмову ГУ ПФУ в Одеській області №0/Ф-02/8-1500/25 від 20.05.2025 у зарахуванні стажу у подвійному розмірі, задоволенню не підлягає, оскільки у даному випадку відповідно до матеріалів справи, спірне рішення про відмову в призначенні пенсії прийнято саме Головним управління Пенсійного фонду України в Сумській області, отже саме цей територіальний орган розглянув подану позивачем заяву з документами по суті.

В свою чергу ГУ ПФУ в Одеській області листом повідомив про відсутність підстав на підставі вже існуючого рішення про відмову у призначенні пенсії.

Стосовно способу захисту порушеного права позивача, суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно ч.2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тож, дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про відмову у призначення пенсії за віком, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області у зв`язку із чим позов підлягає частковому задоволенню з виходом за межі позовних вимог, з метою ефективного захисту прав позивача.

Наведена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 07.05.2024 у справі №460/38580/22.

Відтак, суд приходить до висновку, що відповідач ГУ ПФУ в Сумській області, приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії за віком не врахував всіх обставин, які мають значення для прийняття вказаного рішення, з огляду на що воно є необґрунтованим, отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №37 від 02.04.2025 підлягає скасуванню.

Беручи до уваги, що конституційне право на соціальний захист включає право на пенсійне забезпечення у старості та в інших випадках, передбачених законом, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права, який відповідатиме змісту спірних правовідносин, буде визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №37 від 02.04.2025 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, та наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.03.2025 про призначення пенсії за віком з зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 01.12.2015 по 01.04.2016 та з 01.07.2016 по 28.02.2025 у Комунальному некомерційному підприємстві «Одеський Медичний центр психічного здоров`я» Одеської міської ради» в подвійному розмірі.

На думку суду, саме такий спосіб судового захисту слід застосувати виходячи з обставин справи.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування правомірності вчинення оскаржуваних дій відповідачем суду не наведено та не надано.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, оцінивши докази, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства та судову практику, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір на загальну суму 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №ПН335 від 26.06.2025 на суму 1211,20 грн та платіжна інструкція №ПН125 від 17.06.2025 на суму 1211,20 грн.

Відтак, суд вважає за доцільне стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 243-246, 293, 295, 296 КАС, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправним та зобов`язати вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №37 від 02.04.2025 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.03.2025 про призначення пенсії за віком з зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 01.12.2015 по 01.04.2016 та з 01.07.2016 по 28.02.2025 у Комунальному некомерційному підприємстві «Одеський Медичний центр психічного здоров`я» Одеської міської ради» в подвійному розмірі.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 );

Відповідачі:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Степана Бандери, 43, );

- Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА