Справа № 523/3420/25
Суддя: Далеко К. О.
Дата ухвалення: 2025-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 523/3420/25
Провадження №2-а/523/55/25
У Х В А Л А

"12" вересня 2025 р. м. Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді: Далеко К.О.,

секретаря судового засідання: Дяченко Т.С.,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

28.02.2025 ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 , Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, адміністративну справу було розподілено 03.03.2025, відповідно до вимог ст.ст. 18, 31 КАС України, на суддю Дяченко В.Г.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, адміністративну справу було розподілено 18.04.2025, відповідно до вимог ст.ст. 18, 31 КАС України, на суддю Далеко К.О., оскільки відповідно до Наказу №10-о/с ОСОБА_4 відраховано зі штату Суворовського районного суду м. Одеси, на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 18 березня 2025 року №541/0/15/25.

Ухвалою судді від 21.04.2025 було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

06.05.2025 від відповідача Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції надійшла заява про залишення позовної заяви ОСОБА_3 без розгляду, у зв`язку із пропуском строку звернення до суду. Обґрунтоване клопотання тим, що позивач зловживає процесуальними правами, діє недобросовісно, подавши позов до Київського районного суду м.Одеси, не усуваючи недоліки, а потім змінюючи суд на Пересипський районний суд м. Одеси. Поважні причини пропуску строку звернення до Пересипського районного суду м. Одеси відсутні, у позові не наведені.

Ухвалою суду від 11 серпня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення залишено без руху, з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду, та не наведення поважності причин такого пропуску. Надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвала суду від 11 серпня 2015 року отримана ОСОБА_1 15 серпня 2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа до ЕС.

19 серпня 2025 року, тобто у встановлений ухвалою суду п`ятиденний строк, ОСОБА_1 подав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Суддя Далеко К.О. перебувала у черговій щорічній відпустці, у період з 16 серпня 2025 року по 11 вересня 2025 року включно.

Дослідивши подану до суду заяву про усунення недоліків, на виконання ухвали суду від 11 серпня 2025 року, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частинами першою та другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Оскаржувана ОСОБА_1 постанова ЕНА №3898474 від 20.01.2025 була вручена позивачу 20.01.2025.

Відповідно, оскаржити її до суду позивач ОСОБА_1 , в силу вимог ч.2 ст. 286 КАС України, мав право до 30.01.2025, за своїм вибором, або за зареєстрованим своїм місцем проживання, або за зареєстрованим місцезнаходженням відповідача.

До Пересипського районного суду ОСОБА_3 звернувся 28.02.2025, тобто з пропуском строку на 28 днів.

У позові ОСОБА_1 просить суд поновити строк звернення до суду, посилаючись на своєчасне оскарження постанови до Київського районного суду м. Одеси, який у подальшому повернув позов позивачу, за його же заявою.

У заяві про усунення недоліків позовної заяви від 19.08.2025 ОСОБА_1 зазначив, що він своєчасно звернувся із позовом до Київського районного суду м. Одеси, разом із тим ухвалою суду від 03.02.2025 його позов було залишено без руху, внаслідок встановлення неналежності відповідачів. У зв`язку із цим, ним було вирішено подати позов за належною територіальною підсудністю, та з належним визначенням кола відповідачів, за місцем свого проживання.

Судом встановлено, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03.02.2025 було залишено позовну заяву ОСОБА_1 до сержанта поліції Ігнатьєва Олександра Вікторовича, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення без руху. Підставами залишення позову без руху визначено: не сплата судового збору, та не надання доказів звільнення від сплати судового збору; не надання доказів надсилання листом з описом вкладення відповідачу УПП в Одеській області копій поданих до суду документів. Також, звернуто увагу на те, що Департамент патрульної поліції та його підрозділи становлять єдину систему, підрозділи підзвітні та підконтрольні Департаменту.

Ухвалою суду від 25.02.2025 продовжено процесуальний строк для усунення недоліків, з підстав не усунення недоліків. Встановлено, що позивачем при визначенні кола осіб учасників справи в якості відповідачів зазначено сержанта поліції 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Ігнатьєва Олександра Вікторовича та Управління патрульної поліції в Одеській області. Але при цьому позивачем не враховано того факту, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, інспектори патрульної поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції. Визначено, що сержант поліції 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Ігнатьєв О.В. не може виступати відповідачем у справі, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, а саме: Департамент патрульної поліції. Відтак особа, яка склала постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, може брати участь в розгляді справи про оскарження такої постанови в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Суд констатує, що позивач ОСОБА_1 не усунув недоліки позову, визначені ухвалою від 25.02.2025 року.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 10.03.2025 позовну заяву повернуто позивачу, за його заявою про повернення позову, тобто за його ініціативою.

Суд зазначає, що звернення із позовом до Київського районного суду м. Одеси у встановлені законом строки, а потім самостійна та безпідставна зміна позиції щодо суду, який повинен розглядати справу, не є поважною причиною пропуску строку звернення до Пересипського районного суду м. Одеси.

У випадку, якщо би Київський районний суд м. Одеси прийшов до висновку, що справа належить до територіальної юрисдикції іншого суду, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, то на підставі п. 2, 3 ч. 1 ст. 29 КАС України, з огляду на коло визначених у позові відповідачів, міг передати адміністративну справу з одного суду до іншого самостійно.

З огляду на викладене, підстави вказані ОСОБА_1 у позові для поновлення строку звернення до суду, визнаються судом неповажними.

В свою чергу, до доводів ОСОБА_1 , що переподання ним позову зумовлено необхідністю визначення належної підсудності та належного кола відповідачів, суд ставить критично, оскільки в ухвалі Київського районного суду м. Одеси від 25.02.2025 звернуто увагу позивача на неможливість визначення в якості відповідача по справі сержанта поліції Ігнатьєва О.В.

В свою чергу, позивач ОСОБА_1 подав до Пересипського районного суду м.Одеси позовну заяву, в якій знову ж таки в якості відповідачів визначив сержанта ОСОБА_2 , Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, та додав Департамент патрульної поліції, що він фактично міг здійснити усуваючи недоліки позову поданого до Київського районного суду м. Одеси.

Суд ще раз зазначає, що у випадку якщо би Київський районний суд м. Одеси прийшов до висновку про непідсудність йому справи, то на підставі п. 2, 3 ч. 1 ст. 29 КАС України, він передав би адміністративну справу з одного суду до іншого, що ніяким чином не вплинуло би на строки звернення до суду.

У той же час, первісно визначившись із підсудністю спору, не усуваючи недоліки позову, та не виконуючи ухвалу суду, ОСОБА_1 фактично вирішив змінити підсудність спору, однак поза межами строків звернення до суду, що він повинен був об`єктивно розуміти та зважувати.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій. (Постанова КАС ВС від 9 листопада 2020 року у справі № 420/1813/19).

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає.

Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.(Постанова ВП ВС від 20.11.2019, № 9901/405/1).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух, а право на право на доступ до суду, закріплене у Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак, суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

За загальним правилом пропуск процесуальних строків має наслідком втрату права на вчинення процесуальної дії, а для суду настає обов`язок застосувати передбачені КАС України наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Під залишенням документів без розгляду треба розуміти відмову суду давати правову оцінку поданому з пропуском строку документу.

За загальним правилом метою встановлення строків є надання визначеності у реалізації суб`єктами правовідносин своїх прав та обов`язків. З настанням або закінченням відповідного строку пов`язане виникнення, зміна чи припинення правовідносин.

Строк як відрізок часу обмежує дію суб`єктивних прав та обов`язків. Водночас процесуальний строк - це встановлений законом або визначений судом проміжок часу, протягом якого суд або учасники судового процесу мають право або зобов`язані вчинити певну процесуальну дію чи сукупність таких дій.

Процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу.

Отже, запровадження строку, у межах якого особа може звернутися до суду з позовом, заявою, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності та забезпечення здійснення судових процедур у межах розумних строків.

У низці рішень ЄСПЛ принцип правової визначеності трактується у контексті дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справи «Рябих проти Росії», пункти 51, 52, «Брумареску проти Румунії», пункт 61).

Отже, встановлення строків звернення до суду із заявою чи скаргою у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для учасників справи того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте судом рішення або здійснена дія не підлягатимуть скасуванню.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформував практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Загалом згідно з практикою ЄСПЛ при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (справи «Волчлі проти Франції», «ТОВ «Фріда» проти України»).

При вирішенні питання поновлення процесуального строку суд, в тому числі, враховує необхідність вирішення питання про те, якому принципу надати перевагу: принципу правової визначеності чи принципу забезпечення права на судовий захист, оскільки обидва принципи є елементами принципу верховенства права, закріпленими у Конвенції.

Суд зазначає, що позивач ОСОБА_1 не навів жодних поважних причин пропуску строку звернення до Пересипського районного суду м. Одеси.

Реалізувавши своє право на відкликання позову, поданого до Київського районного суду м.Одеси, позивач фактично унеможливив використання судом правових механізмів передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 29 КАС України, у випадку встановлення не підсудності спору.

Суд вважає, що діїОСОБА_1 , за обставин не зміни його позиції щодо незаконності постанови у справі про адміністративне правопорушення, мали ознаки ризику, є невиправданими, враховуючи сплив строку на оскарження постанови, що він повинен був розміти, а тому суд надає перевагу принципу правової визначеності, з огляду на практику Європейського суду з прав людини, та не вбачає наявності передбачених законом підстав для поновлення строку звернення до суду.

Частина перша статті 121 КАС України передбачає, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч.3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 124 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Позовна заява, подана без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу, на підставі ч. 1 ст. 169 КАС України підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних недоліків.

Відповідно до ч. 13 ст. 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Згідно з ч. 15 ст. 171 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

З огляду на викладене, позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 160, 161, ч. 13 ст. 171 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - залишити без розгляду.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя К.О. Далеко