Справа № 755/15881/25
Суддя: Хромова О. О.
Дата ухвалення: 2025-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/755/586/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

"11" вересня 2025 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., перевіривши матеріали позовної заяви за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

У поряду автоматизованого розподілу судової справи між суддями, відповідно до протоколу передачі судової справи визначеному складу суду від 20 серпня 2025 року, заяву передано на розгляд судді Марфіній Н.В.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 серпня 2025 року задоволено заявлений головуючої суддею Марфіною Н.В. самовідвід, вирішено відвести суддю Марфіну Н.В. від розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та передано справу для проведення повторного автоматизованого розподілу для визначення іншого складу суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Хромовій О.О.

Згідно із частинами першою, другою статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Перевіривши матеріали позовної заяви та долучених до неї документів, судом встановлено такі недоліки.

За змістом і формою позовна заява повинна відповідати вимогам статей 160, 161 КАС України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Прохальна частина адміністративного позову ОСОБА_1 містить матеріально-правову вимогу про визнання незаконною, протиправною та скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 , складену відносно ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу позивача, що позов це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, звернена через суд або інший орган адміністративної юрисдикції про захист порушеного, оспореного чи невизнаного права або інтересу, який здійснюється у певній, визначеній законом, процесуальній формі.

Позов як складне явище має декілька елементів, до яких відносяться: предмет, підстава, зміст.

З викладеного вбачається, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Зміст позову - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог процесуального законодавства, що забезпечує прийняття суддею заяви та порушення ним провадження у справі. Значення елементів позову також полягає у тому, що за ними визначаються межі судового розгляду, адже розглядає адміністративні справи здійснюється не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених сторонами позовних вимог (частина друга статті 9 КАС України).

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до пунктів 4, 5, 9 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, зокрема, у постанові 16 лютого

2022 року у справі № 9901/482/21, що закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право. Зміст та обсяг порушеного права та викладення обставин, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть різнитися, але принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові межі події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12 лютого

2020 року у справі № 640/7310/19, від 26 лютого 2020 року у справі № 520/12042/18, від 06 травня

2020 року у справі № 9901/42/20, від 03 червня 2021 року у справі № 9901/41/21 та від 27 жовтня 2021 року у справі № 9901/337/21.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 9901/380/21 також вказано, що зміст позову - це частина позову, яка, з одного боку, відображає вид судового захисту, а саме звернену до суду вимогу позивача щодо застосування конкретних способів захисту порушеного, оспорюваного чи невизнаного права; відповідно до змісту позовних вимог встановлюються межі судового розгляду і предмет доказування. З іншого боку, зміст позовних вимог складають матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, щодо яких суд повинен ухвалити рішення.

Отже, законодавець закріпив за позивачем право на звернення до суду, право обирати спосіб захисту, визначати підстави позову та одночасно передбачив обов`язок останнього зазначити це в позовній заяві, а також доводити правомірність вимог.

Під змістом позовних вимог розуміється, зокрема, визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має бути сформульований максимально чітко і зрозуміло, а тому, особа, звертаючись до суду із позовною заявою, повинна чітко зазначити рішення (дії чи бездіяльність) суб`єкта владних повноважень, що порушили її право та вказати спосіб захисту свого порушеного права.

Підхід до розуміння поняття «зміст позовних вимог» також висловлено Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалі від 01 червня 2022 року у справі № 990/81/22, де зазначено, що під змістом позовних вимог розуміються запропоновані позивачем способи захисту свого публічного права, свободи чи інтересу, а обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є конкретні юридичні факти, з настанням яких суб`єкти публічного права вступають з фізичними чи юридичними особами у спірні правовідносини. Позовні вимоги і обставини в їх обґрунтування мають викладатися лаконічно, чітко, зрозуміло, з використанням прийнятої юридичної термінології.

Суд звертає увагу позивача, що предмет позову, тобто певна правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, повинен бути чітко визначений позивачем у прохальній частині позовної заяви, оскільки резолютивна частина рішення суду, по суті, відображає позовні вимоги, викладені у прохальній частині позовної заяви.

Частиною третьою статті 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Прохальна частина позовної заяви має особливо важливе значення при розгляді справи з огляду на застосування принципу диспозитивності, оскільки є тією формою захисту, яку просить заявник у суду, тому вона має бути чіткою та конкретною, сформульованою відповідно до суті позову.

Тобто, це та частина позову, яка відображає звернену до суду вимогу про здійснення певних дій, пов`язаних із застосуванням конкретних способів захисту порушеного, оспореного чи невизнаного права.

Тобто, відсутність конкретизації в прохальній частині позовних вимог, щодо оскаржуваного рішення (постанови), позбавляє суд можливості постановити рішення із зазначенням реквізитів, щодо можливого скасування прийнятого відповідачем рішення у вигляді постанови про адміністративне правопорушення.

Водночас, позивачем не конкретизовано зміст позовних вимог в частині зазначення реквізитів оскаржуваної постанови, зокрема дати її складення, номеру, посадової особи (органу), що склав. Також позивачем не зазначено обставини притягнення до відповідальності, відомості про склад інкримінованого правопорушення, тощо. Із тексту позовної заяви вбачається, що у позивача лише наявні припущення щодо можливої наявності постанови, винесеної саме ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Таким чином, з огляду на вищевказане, суд доходить висновку про необхідність уточнення вимог позовної заяви в контексті конкретизації предмету позову та зазначення ефективного способу судового захисту прав позивача, з урахуванням імперативних вимог частини першої статті 5, частини першої статей 245, 286 КАС України із наведенням відповідних мотивів та доказів.

Також суд звертає увагу позивача, що відповідно до пункту 8 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно із частиною четвертою статті 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Всупереч вказаним вимогам законодавства позивачем до матеріалів адміністративного позову не долучено копії оскаржуваної постанови.

Водночас, адміністративний позов ОСОБА_1 містить клопотання про витребування доказів у порядку статті 80 КАС України, зокрема, позивач просить витребувати у ІНФОРМАЦІЯ_1 постанову, адміністративні матеріали щодо порушення військового обліку у справі відносно позивача.

Надаючи оцінку заявленому позивачем клопотанню про витребування доказів суд враховує таке.

Частиною першою статті 80 КАС України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу.

Заявлене позивачем клопотання подано з дотримання встановленого процесуальним законодавством строку.

Водночас, частиною другою статті 80 КАС України встановлено, що у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Водночас, всупереч вказаним вимогам законодавства заявлене позивачем клопотання є неконкретизованим, зокрема, позивачем не зазначено якій саме докази слід витребовувати, а саме не зазначено відомостей про постанову у справі про адміністративне правопорушення, її номер та дату, а також будь-яких відомостей про конкретну адміністративну справу. Так само позивачем не обґрунтовано необхідність витребування усіх можливих постанов у справах про адміністративні правопорушення та відповідних матеріалів за неконкретизований період.

Також, як уже зазначалося раніше, адміністративний позов ОСОБА_1 та клопотання про витребування доказів не містить обґрунтування про необхідність витребування доказів саме у ІНФОРМАЦІЯ_1 , а не будь-якого іншого, що пов`язано із недоліками позовної заяви, про які зазначено судом у тексті цієї ухвали, в частині необхідності конкретизації предмету та змісту позовних вимог.

Також заявлене позивачем клопотання про витребування доказів не містить інформації про вжиті позивачем заходи з метою самостійного отримання витребовуваних доказів, з урахуванням їх неконкретизованості. Зокрема, позивач не зазначає чи звертався до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою отримання інформації про факт притягнення до адміністративної відповідальності, копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів відповідної справи, які слугували підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення. Також позивач не зазначає чи отримував відмову такого ІНФОРМАЦІЯ_2 у наданні запитуваної інформації та матеріалів.

Витребування доказів судом має бути застосовано як виключення, а не як правило. Сторона не має зловживати правом клопотати про витребування доказів для отримання якої-небудь інформації, що може бути використана для доведення обставин, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Окремо суд звертає увагу позивача, що частинами першою, четвертою статті 45 КАС України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.

З огляду на викладене клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів задоволенню не підлягає у зв`язку із недотриманням позивачем вимог частини другої статті 80 КАС України.

Також суд враховує, що положеннями частин першої, другої статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, приписи процесуального закону пов`язують початок перебігу строку звернення до суду або з дня, коли особа дізналася про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, або з дня, коли особа могла дізнатися їх порушення.

Частиною другою статті 286 КАС України встановлено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно із частиною шостою статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Тобто, строк звернення до адміністративного суду може бути поновлений лише за наявності поважних підстав, наявність яких підтверджена відповідними доказами.

З огляду на відсутність в матеріалах справи відомостей про оскаржувану постанову та її копії, суд позбавлений надати оцінку дотримання позивачем імперативних вимог процесуального законодавства в частині дотримання строку звернення до суду з адміністративним позовом щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

За змістом частин першої, другої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статями 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Виходячи з наведеного вище, адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам, встановленим статтею 161 КАС України, а тому його слід залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків шляхом викладення адміністративного позову у новій редакції, долучення до позову оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення або її належним чином засвідченої копії або відповідного обґрунтованого клопотання про витребування доказів.

У разі невиконання вимог цієї ухвали адміністративний позов ОСОБА_1 згідно із вимогами пункту першого частини четвертої статті 169 КАС України буде повернуто позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 80, 122, 160, 161, 169, 171, 242, 243, 248, 286 КАС України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів - відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - залишити без руху.

Надати можливість позивачу виправити недоліки в строк не більш як десять днів з часу отримання позивачем копії ухвали, про що у вказаний термін надати суду документальні підтвердження.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Хромова