Справа № 380/12041/25
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2025-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2025 рокусправа № 380/12041/25

Львівський окружний адміністративний суд Сподарик Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79000, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, с. Суми, вул. С. Бандери, 43; ) з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області №94 від 07.03.2025 про відмову щодо перерахунку пенсії згідно Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 та перехід на пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ з дня звернення із заявою від 27.02.2025, зарахувавши до стажу роботи на посадах, віднесених до посад державної служби період роботи з 23.04.1979 по 25.01.1983 та з 17.11.1998 по 31.03.2015, та здійснити перерахунок пенсії відповідно до довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посад в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби від 26.02.2025 №1-1/26.1 та довідки про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадови оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 26.02.2025 №1-1/25-1 видані департаментом паливо-енергетичного комплексу, енергоефективності та житлово-комунального господарства Львівської обласної державної адміністрації.

Ухвалою суду від 18.06.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за цим позовом та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання.

Зобов`язано представника ГУ ПФУ в Сумській області долучити до справи розрахунок стажу на посадах державної служби Возної Віри Андріївни, а представника ГУ ПФУ у Львівській області долучити до справи копію матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .

04.07.2025 за вх.№55159 від представника відповідача 2 надійшло клопотання про долучення доказів.

07.07.2025 за вх.№12215ел від представника відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву. Зазначив, що позивач перебувала на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області з 23.02.2011, як одержувач пенсії призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993, з 01.10.2017 позивачку за її заявою переведено на пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Оскільки позивачці до набрання чинності Законом України «Про Державну службу « 889-VIII від 10.12.2015 вже призначалась пенсія за віком державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993, то права на повторне призначення пенсії відповідно до вказаного Закону позивач немає. Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 25.07.2025 витребувано у відповідача 1 додаткові докази.

04.08.2025 за вх.№63495 від представника відповідача 1 надійшла заява про долучення додаткових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

ОСОБА_1 з 23.02.2011 отримувала пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

З 01.10.2017 позивачку на підставі поданої заяви переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

27.02.2025 позивач звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої позивачкою заяви, визначено Головне управління ПФУ в Сумській області.

Рішенням №94 від 07.03.2025 про відмову в перерахунку пенсії у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» відмовлено, оскільки позивач вже отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Надані заявницею для розрахунку довідки про складові заробітної плати №1-1/25-1 та №101/2601 від 26.02.2025 не можуть бути використані для перерахунку пенсії, оскільки Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII не перебачено проведення перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням розміру заробітної плати, так як заявниця вже отримувала пенсію відповідно до Закону №889. Зазначено, що поновлення пенсії відповідно до Закону №889 є недоцільним.

Не погодившись з оскаржуваним рішенням, позивач звернулась з вказаним позовом до суду.

При вирішенні спору, суд виходить з такого.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Так, після 01.05.2016, відповідно до ст.90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року №889-VIII (далі по тексту - Закон №889-VIII), пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі по тексту - Закон №1058-IV).

Статтею 9 Закону №1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з ч.3 ст.45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до ч.3 ст.45 Закону № 1058-ІV визначено порядок перерахунку призначеної пенсії.

Водночас, Законом №889-VIII також визначено право на пенсійне забезпечення (а саме - збереження права на призначення пенсії) державних службовців відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 (далі по тексту - Закон №3723-XII).

Відповідно до пункту 1 частини 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII визнано таким, що втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно з п.12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону №1058-ІV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-ІV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, законодавство України передбачає право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723-XII.

Порядок призначення такої пенсії затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» (далі по тексту - Порядок №622, у відповідній редакції станом на час спірних відносин), яка застосовується з 01.05.2016.

Відповідно до п.2 Порядку №622 згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ мають право особи, які на день набрання чинності Законом №889-VІІІ:

- мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;

- займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Загону та актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до п.3 Порядку №622, право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом №889-VІІІ не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають, зокрема, жінки, які досягай пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-ІV.

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок №622 є чинним, не визнавався неконституційним та не скасовувався.

Отже, з огляду на викладене вище, слід дійти висновку, що право на призначення пенсії державного службовця в рамках дії Закону №889-VІІІ мають особи, які не отримували пенсію відповідно до Закону №3723-XII.

Як встановлено з матеріалів справи та не заперечується позивачем, з 23.02.2011 позивачці вже призначалася пенсія відповідно до Закону №3723-XII.

Оскільки позивачці до набрання чинності Законом №889-VІІІ призначалася пенсія відповідно до Закону №3723-XII, пенсійний орган діяв правомірно відмовляючи позивачу у переході на пенсію за віком згідно вказаного Закону.

Наведене вище також узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 18.10.2018 року у справі №523/9208/17.

Згідно ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У разі виникнення необхідності у зміні певних складових пенсії або зміни її виду в цілому, законодавством передбачено лише два механізми - переведення з одного виду пенсії на інший (ч.3 ст.45 Закону №1058-IV та перерахунок пенсії (ч.4 ст.45 Закону №1058-IV).

Отже, в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття перепризначення, повторного призначення або будь-якого іншого призначення пенсії, окрім поняття «призначення пенсії», яким є первинне та єдине її призначення, а всі подальші зміни та доповнення відбуваються виключно шляхом перерахунку або переведення.

В даному випадку пенсія позивачу вже була призначена відповідно до ст.37 Закону №3723-XII на підставі якої призначається пенсія за Законом №889-VІІІ, а тому приписи пунктів 10 та 12 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ (які стосуються саме призначення пенсії) до спірних відносин застосуванню не підлягають.

Суд зауважує, що як Закон № 889-VІІІ, так і Закон № 1058-IV не передбачають підстав (умов) для перерахунку пенсії державного службовця у зв`язку зі збільшенням розміру заробітної плати працюючих службовців. Не передбачає таких підстав і стаття 37 Закону № 3723-ХІІ.

Враховуючи пряму дію закону в часі, до правовідносин щодо перерахунку пенсій застосовується законодавство, чинне на час, коли здійснюється перерахунок, а не те, яке діяло на час призначення пенсії.

Отже, враховуючи, що законодавством не передбачено підстав та умов перерахунку пенсій, призначених відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. У відповідача не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача, на яку вона просила його перевести у зв`язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючих державних службовців, а відтак не було підстав і для переведення на пенсію відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 19.03.2025 у справі №300/936/23 з аналогічних правовідносин.

Суд бере до уваги Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою щодо відповідності Конституції України (конституційності) підпункту 1 пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (щодо гарантій соціального захисту державних службовців) від 23.12.2022 № 3-р/2022 у справі № 3-132/2018 (5462/17).

Цим рішенням визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), підпункт 1 пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII у тім, що він унеможливив перерахунок розмірів пенсій, призначених на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ зі змінами.

Конституційний Суд Україні звернув увагу на обов`язок Верховної Ради України внормувати перерахунок розмірів пенсій осіб, яким надано право на призначення пенсії на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ зі змінами, з урахуванням приписів Конституції України та цього Рішення.

Таким чином, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.12.2022 № 3-р/2022, правове регулювання перерахунку пенсії позивача у майбутньому зазнає змін. Однак до врегулювання Верховною Радою України питання перерахунку пенсій, призначених на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ, підстав для такого перерахунку немає.

Аналогічні правові висновки щодо застосування зазначених норм права були викладені у постанові Верховного Суду від 28.02.2023 у справі № 520/6418/21.

Суд зазначає, що оскільки законодавством України не передбачено перерахунку пенсій державних службовців у зв`язку із підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців, то підстави для здійснення перерахунку пенсії позивача згідно наданих довідок про складові заробітної плати №1-1/25-1 та №101/2601 відсутні.

Позивач уже скористалася своїм правом на призначення пенсії державного службовця за віком.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку щодо необґрунтованості вимог до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії та відсутності правових підстав для їх задоволення.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної заяви.

Згідно до ст. 139 КАС України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з для складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя Сподарик Наталія Іванівна