Справа № 200/10613/19-а
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2025-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 вересня 2025 року

м. Київ

справа №200/10613/19-а

адміністративне провадження № К/990/35807/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Загороднюка А.Г.,

суддів: Білак М.В., Єресько Л.О.,

перевіривши касаційну скаргу Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27 березня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці до товариства з обмеженою відповідальністю «Спецсервіс АДС» про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду, -

УСТАНОВИВ:

Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці (далі - позивач) звернулось до суду першої інстанції з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Спецсервіс АДС» (далі - відповідач), в якому просило:

- застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду до товариства з обмеженою відповідальністю «Спецсервіс АДС», шляхом зобов`язання повного зупинення виконання робіт, надання послуг з експлуатації ліфтового господарства, технічного обслуговування, ремонту ліфтів та диспетчерських систем м. Краматорськ, м. Добропілля, а саме ліфтів м. Добропілля: реєстраційні №№ 85305, 85306,85307, 85308, 85309, 101078, 101079; ліфтів міста Краматорськ: реєстраційні №№ 95573-95576, 88621, 88622, 88655, 88991,64121, 64122, 64401,64400,64313,64314, 88770, 88771, 64246, 95423, 95424, 95556, 95557, 95270, 95271, 95272, 95378, 95380-95385, 95207, 95208, 88906, 88925, 88925, 88926, 88927, 95547, 95548, 88840-88846, 88852, 88853, 88862-88869, 88883, 88884, 88954, 88955, 88956, 88587-88592, 88572, 88568, 88569, 88570, 88567, 88571, 88666, 88664, 88665, 88654, 88653, 88652, 88661,88660, 88662, 88835, 88836, 88837, 95077, 95078, 95150, 95151, 88656, 88657, 88570, 88751, 88686, 88687, 88805-88808, 88826-88828, 88839, 88838, 95183, 95184, 95185, 95186, 95187, 95188, 95189, 95190, 88874, 88876, 88903, 88902, 88901, 88929, 88930, 88931, 88932, 88928, 88928, 88745, 88746, 88749, 88749, 88747, 88819, 88721-88725, 95112-95116, 95291, 95292, 95336, 95337-95339, 95320, 95321, 95293, 95493, 95424, 95295, 95296, 95352, 95353, 95354, 95329, 95328, 95327, 95367-95369, 95361-95363, 95438, 95437, 95435, 95436, 95430, 95429, 95428, 95427, 95427, 95500, 95501, 95332-95335, 95525-95527, 95571, 95572, 95572, 95461-95464, 95410-95416, 51494, 54195, 51496, 80670, 80671, 80668, 80669, 40258, 40257, 40256, 15783, 15784, 15785, 100452, 112758, 988, 112759, 100450, 112760, 112761, 100451, 100453, 15783, 15784, 95008, 95009, 88988, 88989, 88900, 95068, 95067, 95065, 95070, 95066, 95101, 95100, 95099, 95074, 95071, 95075, 95073, 95073, 95072, 95146-95149, 95158-95161, 95216-95219, 95238-95241, 95280-95282, 95242-95247, 95226, 95227, 95473, 95474, 95475, 95444, 95444, 88535-88538, 88505-88510, 88541, 88544, 64479-64482, 64444-64450, 88598-88600, 88553-88557, 88647-88649, 88611, 88612, 88613, 88614, 88562, 88597, 64299, 95035, 95034, 95036, 95056, 95045, 95059, 64143, 64123-54128, 64158-64163, 88642, 88741, 88565, 64317-64321, 64453, 64364-64368, 64415, 64402, 64369, 64370-64371, 95520, 95521, 88959, 88960, 88813-88818, 64198, 64199, 95152, 95153, 64007, 64255, 64256, 64286, 64285, 64343, 64344, 95373, 95375, 64284, 88639, 88641, 88640, 88697, 88667, 88668, 88602, 88602-88606, 88615-88620, 88696, 88693, 88694, 88704, 88706, 88705.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста від 16 березня 2020 року прийнято справу до провадження та здійснено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27 березня 2025 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року адміністративний позовом залишено без задоволення.

27 серпня 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, в якій скаржник просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27 березня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року ухвалити нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецсервіс АДС" про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіривши зміст оскаржуваних судових рішень, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з наступного.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

За частиною першою статті 328 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини 5 цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста від 16 березня 2020 року прийнято справу до провадження та здійснено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Скаржник зазначає, що справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу (підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України).

Стосовно "виняткового значення" справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої "винятковості" може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі. Проте, в касаційній скарзі скаржник належних обґрунтувань не наводить.

Питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення державою норм матеріального та процесуального права які зачіпають інтереси великого кола осіб, що супроводжуються чималою кількістю оскарження таких рішень у подібних справах, тощо.

При цьому, скаржником не наведено обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак її суспільної важливості або виняткового значення, а також не виділено особливо рідкісних, унікальних вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору. Допустимість відкриття касаційного провадження, якщо справа становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для скаржника, зумовлена потребою забезпечення єдності судової практики. Йдеться про реалізацію принципів верховенства права та правової визначеності, рівності перед законом і судом з метою гарантування розумної передбачуваності судового рішення.

Суд враховує, що для кожної із сторін справа, в якій він є учасником має виняткове значення, оскільки спірні правовідносини, що склались, потребують судового втручання.

Разом з тим, скаржник повинен довести, що спірні правовідносини є винятковими та такими, що без судового захисту можуть призвести до незворотних наслідків.

Суд вважає не обґрунтованими твердження відповідача, що справа має виняткове значення для нього, оскільки ним не наведено обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак виняткового значення, а також не виділено особливо рідкісних, унікальних вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору. Допустимість відкриття касаційного провадження, якщо справа має виняткове значення для скаржника, зумовлена потребою забезпечення єдності судової практики. Йдеться про реалізацію принципів верховенства права та правової визначеності, рівності перед законом і судом з метою гарантування розумної передбачуваності судового рішення.

Вжите національним законодавцем словосполучення "значний суспільний інтерес" необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Указане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням і захистом цінностей, утрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення: визначення і зміну конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.

Допустимість відкриття касаційного провадження, якщо справа становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для скаржника, також може бути зумовлена потребою забезпечення єдності судової практики.

Суд зазначає, що касаційна скарга не містить аргументів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв.

У касаційній скарзі не наведено обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак її суспільної важливості, а також не виділено вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору.

Таким чином, подана касаційна скарга не містить належним чином обґрунтованих випадків, зазначених у пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які могли б слугувати підставою для відкриття касаційного провадження у справі незначної складності.

Поряд із цим, зазначення у касаційній скарзі доводів щодо наявності підстав, передбачених у частині п`ятій статті 328 КАС України, не звільняє особу від обов`язку щодо належного обґрунтування підстав касаційного оскарження у взаємозв`язку із посиланням на частину четверту статті 328 КАС України та не є достатнім для відкриття касаційного провадження у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Також, перевіркою змісту касаційної скарги встановлено, що представник скаржника, на виконання вимог статті 330 КАС України, як на підставу звернення до Суду посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України й указує на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування частини сьомої статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Так, Верховний Суд звертає увагу скаржника, що оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а і визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.

Зі змісту пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України слідує, що вказана підстава спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню адміністративними судами під час вирішення спору.

Верховний Суд наголошує, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України треба зазначати, щодо яких саме правовідносин Верховний Суд ще не сформував правового висновку, а не абстрактно на це посилатися.

Також посилаючись на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржником не зазначено: необхідності висновку Верховного Суду щодо цих норм, за обставин, установлених судами саме у цій справі (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми).

Саме по собі посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Суд звертає увагу на те, що обставини у цій справі стосуються застосування заходів реагування у сфері державного нагляду до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦСЕРВІС АДС» шляхом зобов`язання повного зупинення виконання робіт, надання послуг з експлуатації ліфтового господарства, технічного обслуговування, ремонту ліфтів та диспетчерських систем м. Краматорськ, м. Добропілля.

Доводи касаційної скарги стосуються здебільшого оцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, тобто - до їх переоцінки, а тому посилання скаржника в цій частині не узгоджуються з наведеною скаржником підставою касаційного оскарження судових рішень (пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України) та виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

З огляду на викладене, Суд вважає необґрунтованими посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення натомість в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а надалі саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Обмеження переліку судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію суду права, що розглядає справи, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави, та не є судом фактів, а тому не може здійснювати повторну оцінку доказів, належно досліджених судом першої та апеляційної інстанції, та/або переоцінювати їх.

З аналізу доводів касаційної скарги слідує, що скаржник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями КАС України могли б вимагати касаційного розгляду цієї справи.

Оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, прийняті у справі, які розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, а аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів попередніх інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України виняткових обставин справи, то у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27 березня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці до товариства з обмеженою відповідальністю «Спецсервіс АДС» про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала у спосіб її надсилання до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіА.Г. Загороднюк М.В. Білак Л.О. Єресько