Справа № 320/55131/24
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2025-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2025 року справа №320/55131/24

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держдпроспоживслужби в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області, в якому просить суд:

-визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області №712-к від 03.10.2024 «Про накладення дисциплінарного стягнення відносно ОСОБА_1 »;

-визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області №720-к від 09.10.2024 «Про звільнення ОСОБА_1 »;

-поновити ОСОБА_1 з 09.10.2024 на посаді начальника відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управленні Держпродспоживслужби в Київській області або іншій рівнозначній посаді;

-стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області на користь позивача розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 19.08.2024 по день ухвалення рішення;

-допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та в частині стягнення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем в порушення Закону України Про державну службу не запропоновано позивачу рівнозначну посаду державної служби, а також позивача незаконно було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній вказує, що оскаржувані накази прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством, а тому підстав для їх скасування відсутні.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій останній зазначив, що його звільнення відбулося з порушенням вимог наведених законодавчих приписів.

Протокольною ухвалою суду закрито підготовче засідання та продовжено розгляд справи по суті.

В подальшому позивачем подано в судовому засіданні заяву в якій останній просив розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження. Представник відповідача вирішення даного клопотання залишив на розсуд суду.

На підставі поданого клопотання позивача та позиції представника відповідача суд, протокольною ухвалою, вирішив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення учасників справи, оглянувши письмові докази, які були надані, суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що з 1991 року Позивач працював на керівних посадах у сфері Держтехнагляду, а з 04.07.2017 року обіймав посаду начальника відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області, що відповідає його освіті та кваліфікації, оскільки у 1991 році він закінчив факультет механізації сільського господарства Української сільськогосподарської академії за спеціальністю «Інженер-механік». Додатково у 2016-2018 роках у Національному університеті біоресурсів та природокористування Позивач здобув спеціальність «Право» за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Спеціаліст».

За роки своєї роботи Позивач не мав жодних дисциплінарних стягнень. Станом на момент звільнення із займаної посади Позивач мав стаж державного службовця у сфері, що пов`язана з сектором технагляду, майже 23 роки.

За результатами виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В» за 2023 рік, Позивач отримав відмінну оцінку - 3 бали - за кожен із досягнутих результатів відповідно до показників результативності, ефективності та якості, що міститься в матеріалах особової справи Позивача.

Зазначене також підтверджується Відомостями щодо державного службовця начальника Відділу Сінька С.В., наданих начальником управління роботи з персоналом ГУ Держпродспоживслужби Поліводою О.М. у відповідь на службову записку голови дисциплінарної комісії ОСОБА_2 , про те, що за результатами виконання завдань державним службовцем за 2023 рік ОСОБА_1 отримав позитивну оцінку, до дисциплінарної відповідальності не притягувався.

Позивачу було направлено Повідомлення від 29.07.2024 про наступне звільнення за підписом начальника ГУ Держпродспоживслужби в Київській області ОСОБА_3 .

Зі змісту вказаного Повідомлення вбачається, що у зв`язку із прийняттям наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області від 28.06.2024 № 842-ОД «Про введення в дію нової структури та штатного розпису», одночасно із попередженням про наступне звільнення Позивача на підставі п. 1 ч. 1 та ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу» з посади начальника відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області, Позивачу було запропоновано посаду нижчу займаної ним та в іншому відділі, а саме - посаду заступника начальника відділу захисту рослин та прогнозування управління контролю в сферах насінництва та розсадництва, карантину та захисту рослин Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області.

Згідно відповіді ГУ Держпродспоживслужби в Київській області від 06.09.2024 на адвокатський запит представника Позивача - адвоката Дем`янчук Г.В. - у період з 29.07.2024 по 02.08.2024 посада начальника Відділу була вакантною.

В подальшому позивачем було подано 05.08.2024 заяву на ім`я начальника ГУ Держпродспоживслужби в Київській області ОСОБА_3 про переведення останнього на цю ж посаду.

Однак, листом від 15.08.2024 начальник ГУ Держпродспоживслужби в Київській області Сабадаш В.І. у даному переведенні Позивачу відмовив з підстав того, що з 05.08.2024 зазначена посада вже не є вакантною.

Згідно відповіді ГУ Держпродспоживслужби в Київській області від 06.09.2024, наказом ГУ Держпродспоживслужби в Київській області № 561-К від 02.08.2024 на посаду начальника відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області з 05.08.2024 було призначено заступника начальника відділу карантину рослин та фітосанітарних заходів на кордоні - ОСОБА_4 .

26.08.2024, 17.09.2024 та 24.09.2024 Позивачем було повторно подано заяви про переведення на посаду, рівнозначну займаній ним посаді «Начальника відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області» з урахуванням його кваліфікації та наявного досвіду роботи. Проте, Відповідач відповіді Позивачу не надав.

Крім того, відповідачем 19.08.2024 відносно позивача прийнято наказ № 601-К «Про порушення дисциплінарного провадження» та від 31.08.2024 видано наказ № 608-К «Про порушення дисциплінарного провадження».

Дисциплінарне провадження згідно наказу № 601-К було порушене на підставі службової записки ОСОБА_5 ..

Після того, як стало відомо про порушення ГУ Держпродспоживслужби в Київській області зазначених дисциплінарних проваджень, Позивач надав письмові відповіді.

У зв`язку з чим, дисциплінарне провадження, яке було відкрите, згідно наказу № 601-К від 19.08.2024, було закрите на підставі наказу № 687-К від 23.09.2024.

Разом з тим, дисциплінарне провадження, що здійснювалося згідно наказу № 608-К від 21.08.2024 було порушене на підставі службової записки завідувача сектору внутрішнього аудиту ГУ Держпродспоживслужби в Київській області Жуйкової Раїси Віталіївни від 19.08.2024 № Вн-10-11/7561/24 «Про ініціювання службового розслідування» стосовно начальника Відділу ОСОБА_1 на підставі Аудиторського висновку, який вказує на перевищення службових повноважень ОСОБА_1 , відсутність належної організації, контролю та забезпечення виконання Відділом законів України, наказів ГУ Держпродспоживслужби в Київській області відповідно до покладених на Відділ функціональних обов`язків, що носить ознаки бездіяльності та формального підходу до виконання Відділом завдань.

11.09.2024 відбулося засідання дисциплінарної комісії Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області щодо дисциплінарного провадження стосовно Позивача, під час якого було складено Протокол № 5. За результатами засідання було вирішено застосувати до Позивача винятковий вид дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби за начебто вчинення ним дисциплінарного проступку передбаченого пунктами 1 та 7 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу», а саме: перевищення службових повноважень та порушення Присяги державного службовця у частині дотримання законів України.

В наслідок чого Позивач звернувся до начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області з проханням пояснити з якою ціллю було проведено реорганізацію відділу реєстрації сільськогосподарської техніки, скорочено посаду заступника начальника відділу, посаду головного спеціаліста замінено на посаду провідного фахівця, нова структура викладена майже у тій самій редакції, що й попередня структура, але відповіді так і не отримав.

Позивачем надавалися письмові пояснення, службові та доповідні записки, а також листи, у яких він викладав свої аргументи та спростування.

Однак, за результатами розгляду зазначеного дисциплінарного провадження, ГУ Держпродспоживслужби в Київській області видало наказ № 712-К від 03.10.2024 «Про накладення дисциплінарного стягнення відносно ОСОБА_1 », а згодом і наказ № 720-К від 09.10.2024 «Про звільнення ОСОБА_1 », яким було припинено державну службу та звільнено ОСОБА_1 з посади начальника Відділу відповідно до пункту 4 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» з 10.10.2024.

Не погоджуючись зі спірними наказами та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Так, спірні правовідносини врегульовано нормами Закону України Про державну службу № 889-VIII від 10.12.2015 (далі - Закон № 889), Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 889 державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо:

-аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів;

-забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів;

-забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг;

-здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства;

-управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням;

-управління персоналом державних органів;

-реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Частиною 2 ст. 1 Закону № 889 визначено, що державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Суб`єкт призначення - державний орган або посадова особа, яким відповідно до законодавства надано повноваження від імені держави призначати на відповідну посаду державної служби в державному органі та звільняти з такої посади (п. 7 ч. 1 ст. 2 Закону № 889).

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону № 889 правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державну службу» державний службовець зобов`язаний дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; з повагою ставитися до державних символів України; обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).

Статтею 62 Закону України «Про державну службу» визначені обов`язки державного службовця щодо додержання службової дисципліни. Зокрема, державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також: виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців.

Згідно зі ст. 64 Закону України «Про державну службу» за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно- правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом. Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу» підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарними проступками є, зокрема, перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення.

До державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1)зауваження; 2)догана; 3)попередження про неповну службову відповідність; 4)звільнення з посади державної служби (ч. 1 ст. 66 Закону України «Про державну службу»).

Отже, підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є факт вчинення ним дисциплінарного проступку.

Гарантії прав державних службовців під час застосування дисциплінарного стягнення визначені статтею 74 Закону України «Про державну службу», зокрема, дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби. Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваним наказом № 712-К від 03.10.2024 було накладено дисциплінарне стягнення стосовно Позивача у вигляді звільнення з посади державної служби за вчинення ним дисциплінарного проступку передбаченого пунктами 1 та 7 Закону України «Про державну службу», а саме: перевищення службових повноважень та порушення Присяги державного службовця у частині дотримання законів України.

Зокрема, в п.п.1 п.1 наказу № 712-К від 03.10.2024 вказано, що "Позивач порушив вимоги статей 7 8, 9 Закону України «Про адміністративні послуги» та розпорядження КМУ «Деякі питання надання адміністративних послуг через центри надання адміністративних послуг» від 16.05.2014 № 523-р у зв`язку із тим, що відомча реєстрація та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоратних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів має здійснюватися через центри надання адміністративних послуг (ЦНАП), а не через Відділ. Тоді на кожну адміністративну послугу мають бути затверджені інформаційна і технологічна картки, які не були розроблені та подані начальнику ГУ Держпродспоживслужби в Київській області".

В той же час, реєстрація техніки відбувалася безпосередньо у Відділі за адресою: м.Київ, вул. Саперно Слобідська 8, а інформаційні картки адміністративних послуг з реєстрації та зняття з обліку техніки постійно знаходилися на стенді.

Порядок відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2009 року № 694 (далі - Порядок № 694), не передбачає можливість здійснення цих процедур через ЦНАП. Крім цього, Порядок визначає, що заява та відповідні документи подаються державному інспектору Головного управління Держпродспоживслужби, а не до ЦНАП.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про адміністративні послуги» адміністративні послуги надаються суб`єктами надання адміністративних послуг безпосередньо або через центри надання адміністративних послуг.

Ні Закон України «Про адміністративні послуги», ані розпорядження КМУ від 16.05.2014 № 523-р «Деякі питання надання адміністративних послуг через центри надання адміністративних послуг» не зобов`язують надавати адміністративні послуги, у тому числі щодо реєстрації та обліку тракторів та інших машини, виключно через ЦНАП, а передбачають обов`язковість наявності певних послуг у переліку, що надаються через центри надання адміністративних послуг.

Така позиція також узгоджується із листом Міністерства аграрної політики та продовольства України №21-3024-05.1/14285 від 23.05.2024.

Таким чином, висновки Відповідача про порушення Позивачем законодавства України є надуманими, та суперечать нормам чинного законодавства.

У пп. 2 п. 1 Наказу № 712-К Відповідач зазначає, що «Реєстрація та зняття з обліку машин суб`єктів господарювання, місцезнаходження яких зареєстровано поза межами Київської області нібито відбувалася без документального підтвердження щодо використання та зберігання машин у відокремлених підрозділах або права власності на земельні ділянки чи користування ними на території Київської області, чим порушено п. 9 Порядку відомчої реєстрації та зняттю з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів затвердженого постановою КМУ від 08.07.2009 № 694 (далі - Порядок №694). Факт порушення підтверджується матеріалами реєстраційної справи за заявою ТОВ «Шамрай» від 31.01.2024 (зареєстроване місцезнаходження м. Київ) за заявою ОСОБА_6 від 16.02.2024 (зареєстроване місце проживання Львівська область)».

Однак, у зв`язку із тим, що у 2020 році Позивача було незаконно звільнено з посади начальника Відділу, на момент реєстрації комбайна зернозбирального 23.04.2021 Позивач не працював у ГУ Держпродспоживслужби в Київській області.

В той же час, у зв`язку із виконанням позивачем його посадових обов`язків, комбайн зернозбиральний, зареєстрований 23.04.2021, власником якого є ТОВ «Шамрай», був знятий з обліку 31.01.2024, а оскільки він був зареєстрований у ГУ Держпродспоживслужби в Київській області, то і зніматися з обліку мав там же.

У пп. 3 п. 1 наказу № 712-К вказано, що «Інспекторами Відділу вівся прийом заяв від суб`єктів господарювання за відсутності висновків спеціаліста з проведення обстеження машин на відповідність ідентифікаційних номерів і супровідних документів на предмет фальсифікації. Факт підтвердження порушення нібито підтверджується заявою ОСОБА_7 від 05.12.2023 (висновок від 05.01.2024), заявою ОСОБА_8 від 12.01.2024 (висновок від 18.01.2024), заявою ОСОБА_9 від 29.12.2023 (висновок 01.01.2024), заявою ОСОБА_10 від 11.12.2023».

Разом із тим, під час розгляду заяв від власників машин інспекторами часто виявляються факти подання документів не в повному обсязі та пропонується громадянам усунути недоліки, зокрема, надати висновок спеціаліста.

У зв`язку з цим дата, яка вказана на заяві, може не відповідати фактичній даті подання документів інспектору для проведення реєстраційних дій.

Однак, на момент здійснення реєстрації, перереєстрації, або зняття з обліку машин дата висновків спеціаліста не перевищує дату оформлення документів. Тобто, до заяви ОСОБА_7 від 05.12.2023 додано висновок спеціаліста від 05.01.2024 р. та проведено зняття з обліку машини 05.01.2024.

Під час приймання заяв інспектор перевіряє наявність документів, передбачених Порядком реєстрації. При цьому, у інспектора фактично відсутні повноваження та фізичні методи визначення оригінальності документів.

Разом з тим, інформація щодо висновку спеціаліста міститься в системі «АгроТех» і відповідає паперовій формі.

Таким чином, під керівництвом Позивача Відділом було повністю дотримано вимоги законодавства щодо прийому заяв від суб`єктів господарювання та не порушено строків оформлення відповідної документації.

Згідно пп. 4 п. 1 наказу № 712-К комісією Відповідача встановлено, що «Інспектори Відділу не контролювали дотримання суб`єктами господарювання десятиденного терміну реєстрації машин, письмові пояснення щодо причин прострочення термінів реєстрації техніки у суб`єктів господарювання інспекторами не відбирались, чим порушено вимоги п. 3.4 Порядку роботи, пов`язаної з реєстрацією та зняттям з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 22.11.2011 № 644. Факт порушення підтверджується заявою ОСОБА_11 від 24.10.2023 (дата купівлі машини 26.09.2023), заявою ОСОБА_12 від 15.12.2023 (дата купівлі машини 25.11.2013)».

Однак, згідно наказу Міністерства аграрної політики та продовольства № 154 від 07.03.2022 «Про технічне забезпечення комплексу польових робіт в умовах воєнного стану 2022 року» (втратив чинність 27.02.2024), у зв`язку із введенням в Україні режиму воєнного стану була дозволена експлуатація сільськогосподарської техніки без реєстрації, як передбачено постановою № 694. Після того, як буде припинено воєнний стан на всій території України або в її окремих місцевостях, власники будуть зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) машину протягом 90 днів. Крім цього, Порядком № 694 не передбачено додавання до заяв письмових пояснень щодо причин прострочення власниками машин протягом десятиденного терміну реєстрації.

Разом із тим, у зв`язку із тривалими повітряними тривогами, що сповіщає про небезпеку обстрілу населення, спеціалісти Відділу вимушені проходити в укриття або ж взагалі не прибувати на робоче місце, що також затягує, а іноді і не уможливлює внесення відомостей про техніку, вчасно.

У пп. 5 п. 1 наказу № 712-К вказано, що «Інспекторами Відділу не дотримано семиденний строк реєстрації машин, чим порушено п. 4 Порядку № 694. Факт порушення підтверджується заявою ТОВ «Тайтен машинері Україна» від 15.11.2023 (дата реєстрації заяви 13.12.2023, дата реєстрації машини 04.01.2024), заявою ТОВ «Кезер компрессорен» від 26.10.2023 (дата реєстрації заяви 26.12.2023, дата зняття з реєстрації машини 10.01.2024).»

Однак, згідно п. 4 Порядку № 694 машина реєструється протягом семи днів на підставі зареєстрованої в установленому порядку державним інспектором заяви власника або уповноваженої ним особи у разі, коли документи, що додаються до заяви, подані у повному обсязі.

Під час розгляду заяв від власників машин інспекторами часто виявляються факти подання документів не в повному обсязі, або з помилками, та пропонується громадянам усунути недоліки.

Окрім того, як вже зазначалося вище, згідно наказу Міністерства аграрної політики та продовольства № 154 від 07.03.2022, у зв`язку із введенням в Україні режиму воєнного стану була дозволена експлуатація сільськогосподарської техніки без реєстрації, а спеціалісти Відділу вимушені проходити в укриття або ж взагалі не прибувати на робоче місце у зв`язку із тривалими повітряними тривогами, що також затягує, а іноді і унеможливлює внесення відомостей про техніку, вчасно.

Таким чином, тільки після отримання всіх документів, передбачених Порядком № 694, може відбуватися реєстрація сільськогосподарської техніки. При цьому, термін здійснення реєстрації може збільшуватись на строк усунення власниками техніки недоліків, а з введенням воєнного стану на території України експлуатація сільськогосподарської техніки була дозволена без реєстрації.

Відповідно до пп. 6 п. 1 наказу № 712-К «Інспекторами Відділу проводилася реєстрація нових машин без огляду державними інспекторами за місцем їх реєстрації на підставі висновку спеціаліста, чим порушено п. 2 Порядку № 694, п. 3.5 Порядку № 644. Факт порушення підтверджується заявою ОСОБА_13 від 04.12.2023 (акт огляду відсутній, висновок спеціаліста від 02.12.2023), заявою ОСОБА_12 від 15.12.2023 (акт огляду відсутній, висновок спеціаліста від 14.12.2023), заявою ОСОБА_14 від 08.12.2023 (акт огляду відсутній)».

Згідно п. 24 Порядку № 694 у разі перебування машини за межами району, де проводиться її реєстрація, або зняття з обліку допускається здійснення огляду машини спеціалістом з проведення обстеження машини на відповідність її ідентифікаційних номерів і супровідних документів на предмет фальсифікації, які пройшли підготовку для провадження такого виду діяльності, у районі, в якому машина перебуває тимчасово, з видачею відповідного висновку, строк дії якого становить 30 діб.

У пп. 7 п. 1 наказу № 712-К зазначено, що «В книзі реєстрації машин юридичних осіб посадовими особами Відділу видані реєстраційні документи не в порядку їх зростання, чим порушено вимоги п. 3.8 Порядку № 644. Факт порушення підтверджується записами в книзі реєстрації машин юридичних осіб від 11.03.2024 під номерами: 119, 120, 121, 122, 123, 124, 125, 126.».

У відділі реєстрації сільськогосподарської техніки оформлення реєстраційних документів здійснюється всіма співробітниками одночасно, у зв`язку з чим записи в книзі реєстрації можуть розташовуватися не в порядку зростання реєстраційних документів в межах одного реєстраційного дня.

Згідно згаданого п. 3.8 Порядку № 644 про проведену реєстрацію машини, видачу і приймання реєстраційних та інших документів, які є підставою для реєстрації, а також номерних знаків робиться відповідний запис у книзі реєстрації.

Тобто, обов`язковість записів про видачу реєстраційних документів та номерних знаків в порядку їх зростання не передбачена жодними нормативними актами, а також не призвело до жодних порушень або негативних наслідків.

У пп. 8 п. 1 наказу № 712-К вказано, що «В журналі реєстрації юридичних осіб під одним номером зареєстровано дві одиниці техніки: 06.12.2023 - трактор колісний серія ОМ№251676 та оприскувач самохідний серія ОМ№ 251677, зареєстровані під номером 931, чим порушено вимоги п. 3.8 Порядку № 644.».

Однак, провідний фахівець Відділу Бекас Василь Анатолійович 27.10.2024 надав письмові пояснення щодо запису ним під одним порядковим номером реєстрації техніки, у яких зазначив, що це була його машинальна особиста помилка, на яку при перевірці журналів було вказано начальником відділу з попередженням про подальшу недопустимість таких помилок. ОСОБА_15 погоджується на підтвердження цих пояснень у суді в разі необхідності.

Тобто, реєстрація під одним номером двох одиниць техніки в журналі юридичних осіб була технічною опискою провідного фахівця Відділу, яка не має під собою жодних порушень чи негативних наслідків.

У пп. 9 п. 1 наказу № 712-К зазначено, що «До книги реєстрації машин юридичних осіб посадовими особами Відділу не внесені обов`язкові дані щодо місцезнаходження власників машин, відсутні підписи щодо отримання свідоцтв та номерних знаків, чим порушено вимоги п. 7 Порядку № 694, п. 3.10 Порядку № 644. Факт порушення підтверджується записами в книзі реєстрації машин юридичних осіб за 2024 рік під номерами 262, 263, 269, 434, 436, 437 (не стоїть підпис про одержання номерних знаків та свідоцтв), записами в книзі реєстрації машин юридичних осіб № 69 - № 74, № 76 - № 78, № 100-106, № 121, № 122, № 273, № 274 (не внесені обов`язкові дані щодо місцезнаходження власників машин).»

Під час внесення інформації до книги реєстрації про місце знаходження власників машин, які в наступних записах мали тих самих власників із тим самим місцезнаходженням, вносилася в найперший запис, а всі наступні в подальшому дублювалися та ставилася позначка « - // - », яка означала, що тут міститься та ж інформація, що і в попередньому пункті. Це здійснювалося з метою пришвидшення внесення даних та жодним чином не порушувало норм законодавства.

Отже, відсутні будь-які факти, що в книгу реєстрацій не внесені обов`язкові дані щодо місцезнаходження власників машин та відсутні підписи щодо отримання свідоцтв та номерних знаків, а такий спосіб внесення даних використовувався задля ефективнішої роботи Відділу та не мав порушень чи негативних наслідків.

Згідно пп. 10 п. 1 наказу № 712-К «Посадовими особами Відділу порушені вимоги п. 2.2 Порядку № 644, п. 34 Положення про порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста, затвердженого постановою КМУ від 02.04.1994 № 217 в частині формування справ. Справи звалені скопом, зберігаються не у теках із зав`язками чи у швидкозшивачах та не за хронологією надходження або створення.»

Документи, що стосуються видачі посвідчень, завжди зберігалися у коробках для зберігання паперу та складені за хронологією по мірі зростання та прийняття заяв та іспитів.

У пункті 2.2 Порядку № 644 йдеться про те, що документи, на підставі яких проведено реєстрацію, зняття з обліку машин, формуються у справи і зберігаються протягом 5 років, крім документів, на підставі яких проведено реєстрацію машин, переданих в оренду, та які зберігаються до закінчення терміну оренди. Книги реєстрації зберігаються протягом 25 років з часу проведення останнього запису.

Разом із тим, пункт 34 Положення № 217 передбачає, що документи, на підставі яких видані посвідчення, та акти ліквідації посвідчень зберігаються протягом: книга реєстрації видачі посвідчень та акти їх ліквідації - 45 років, решта документів - 10 років.

Крім того, аудитору під час перевірки, яка тривала три роки, була доступна вся документація ГУ Держпродспоживслужби в Київській області, але з її боку за цей час не було жодного звернення до Відділу з проханням розібратися з приводу знаходження того чи іншого документу або щодо відсутності чогось.

Таким чином, Відділ чітко дотримувався пункту 2.2 Порядку № 644 та пункту 34 Положення № 217, які затверджують терміни зберігання реєстраційних документів, без уточнення в якому порядку і як саме вони мають виглядати.

У пп.11 п. 1 наказу № 712-К зазначено, що «У відділі не вівся Реєстр закладів, які здійснюють підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації трактористів- машиністів в Київській області, чим порушено вимоги ч. 7 ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», п. 5 Порядку формування та ведення реєстру закладів, які здійснюють підготовку, перепідготовку та підвищення кваліфікації трактористів-машиністів, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 02.04.2010 № 170.»

Позивач зазначає, що на час роботи ним у відділі постійно вівся Реєстр закладів, які здійснюють підготовку, перепідготовку та підвищення кваліфікації трактористів- машиністів у Київській області в електронному варіанті відповідно до п. 37 Положення № 217, оскільки заклади освіти, які займаються професійною підготовкою, перепідготовкою і підвищенням кваліфікації осіб за професіями, що передбачають отримання навичок керування машинами категорій, зазначених у пункті 4 цього Положення, повинні бути зареєстровані в територіальному органі Держпродспоживслужби за місцем їх знаходження, тому Відділ сумлінно дотримувався виконання норм законодавства України.

Ні дисциплінарна комісія, ані аудитор не навели жодного аргументу, як саме відсутність паперової версії вищезгаданого реєстру, порушує Положення № 217 та негативно впливає на ведення документації і ефективність роботи Відділу.

Тобто, під час керівництва Відділу Позивачем виконувалися всі вимоги щодо ведення Реєстр закладів, які здійснюють підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації трактористів-машиністів в Київській області.

У пп.12 п. 1 наказу № 712-К зазначено, що «Посадовими особами Відділу, зокрема ОСОБА_1 , використовувалися екзаменаційні білети затверджені в 2019 році без урахування внесених Головним сервісним центром МВС змін упродовж 2021-2024 років, чим порушено вимоги абзацу 3 п. 7 Положення №217».

Порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста встановлений постановою № 217, яка не передбачає розробку та затвердження внутрішніх локальних документів (інструкцій, порядків, правил, графіків тощо).

Згідно п. 7 Постанови № 217 екзаменаційні білети для складання теоретичних іспитів з правил дорожнього руху затверджуються наказом Головного сервісного центру МВС, а Порядок складання, приймання іспитів затверджується Міністерством аграрної політики України (наказ Міністерства аграрної політики України від 06.04.2010 № 174).

До компетенції Відділу не належать повноваження зі складання та затвердження білетів для приймання іспитів.

Іспити приймаються за зверненням громадян щосереди кожного тижня, інформація надається в телефонному режимі, або безпосередньо при звернення громадян.

Екзаменаційними комісіями використовуються білети, які надаються навчальними закладами для проведення іспитів, затвердженими сервісним центром МВС.

Іспити з теоретичної підготовки знань з правил технічної експлуатації машин проводяться по білетам, розробленими Міністерством сільського господарства і продовольства України, Державною інспекцією по нагляду за технічним станом машин і обладнання згідно заявлених категорій. На даний час вказані білети не оновлювались та не затверджувались відповідними компетентними органами.

Екзаменаційними комісіями при прийманні теоретичних іспитів щодо знань правил дорожнього руху використовувались білети в повному обсязі. Під час приймання іспитів в обов`язковому порядку здійснюється перевірка знань з Правил дорожнього руху за відповідними екзаменаційними білетами.

Таким чином, Відділом було дотримано всіх вимог законодавства щодо проведення іспитів з правил дорожнього руху.

У пп. 13 п. 1 наказу № 712 вказано, що «Посадовими особами Відділу здійснювався прийом документів та видача посвідчень тракториста-машиніста громадянами, місце проживання яких поза межами Київської області, що суперечить п. 3 Положення № 217. Факт порушення підтверджується заявою ОСОБА_16 від 25.01.2024 (Житомирська область) заявою ОСОБА_17 від25.01.2024 (Житомирська область), заявою ОСОБА_18 від 02.02.2024 (Харківська область), заявою ОСОБА_19 від 02.02.2024 (Рівненська область).»

Згідно п. 3 Постанови № 217 видача посвідчень тракториста-машиніста проводиться територіальними органами Держпродспоживслужби тільки тим хто тимчасово проживають чи навчаються на території області, м. Києва.

Отже, відділ мав повноцінне право на видачу посвідчень не лише громадянам, які постійно проживають на території Київської області, а й тим, хто тимчасово проживає або здобуває освіту на території області, м. Києва.

Відповідно до пп. 14 п. 1 наказу № 712-К «Видача посвідчень тракториста-машиніста здійснювалася спеціалістами Відділу за відсутності у громадян відповідних документів про освіту, а саме: диплому кваліфікованого робітника або свідоцтва про присвоєння робітничої кваліфікації за професіями, що передбачають отримання навичок керування машинами тих категорій, які заявлені для отримання посвідчення, чим порушено вимоги абзацу 3 п. 14 тап. 22 Положення № 217. Факт порушення підтверджується заявою ОСОБА_20 без дати подання (іспит складався 02.02.2024) заявою ОСОБА_18 від 02.02.2024, заявою ОСОБА_19 від 02.02.2024.»

Згідно письмових пояснень провідного фахівця Відділу ОСОБА_15 від 27.10.2024, одним із його обов`язків у відділі було членство у екзаменаційній комісії з прийняття іспитів на право керування транспортними засобами. ОСОБА_15 зазначає, що під час роботи ним та членами екзаменаційної комісії під час прийому необхідних документів не було порушень, що стосуються прийняття іспитів. Він особисто приймав документи від громадян на право керування транспортною технікою, не було жодного разу, щоб копії документів приймалися без їх оригіналів, а екзаменаційні справи щодо видачі посвідчення тракториста-машиніста формувалися за відсутності якогось із обов`язкових документів.

Такі факти також підтверджуються письмовими поясненнями від 20.10.2024 провідного фахівця Відділу та членом екзаменаційної комісії з прийняття іспитів на право керування тракторною технікою ОСОБА_21 , який зазначає, що ним, як і іншими співробітниками Відділу, які теж є членами екзаменаційної комісії, приймалися документи для здачі іспитів на право отримання посвідчення тракториста. Для цього ОСОБА_21 також перевіряв наявність оригіналів паспортів громадянина України з відомостями про місце реєстрації, свідоцтва про навчання з відповідною категорією на право керування машиною, наявність медичної довідки. Після цього особа, яка здавала іспит, заповнювала заяву встановленого зразку, а згодом надавалася екзаменаційна картка з фотографією, у якій також заповнювалася необхідна інформація, та видавався екзаменаційний білет з правил дорожнього руху.

Відомостей про скасування зазначених посвідчень встановлено не було, тому твердження про недотримання процедури видачі посвідчень тракториста-машиніста не має законних підстав та є не обґрунтованими.

Тож висновки дисциплінарної комісії про видачу Відділом посвідчень тракториста-машиніста за відсутності у громадян відповідних документів про освіту є безпідставними та надуманими.

У пп. 15 п. 1 наказу № 712-К вказано, що «При оцінюванні результату теоретичного іспиту з правил дорожнього руху, в екзаменаційних картках екзаменаторами посталено позитивну оцінку «склав» особам, які при відповіді на питання екзаменаційних білетів допустили більше трьох помилок, та незважаючи на це, їм видано посвідчення тракториста-машиніста (голови комісій згідно з наказами: ОСОБА_22 , ОСОБА_1 ), що суперечить вимогам п. 3.4 Порядку № 174. Факт порушення підтверджується екзаменаційною карткою від 01.02.2024 ОСОБА_23 (білет № 68, правильних відповідей 9 з 20), екзаменаційною карткою від 02.02.2024 ОСОБА_20 (білет № 36 правильних відповідей 4 з 20), екзаменаційною карткою від 25.01.2024 ОСОБА_16 (білет № 8 правильних відповідей 1 з 20).»

Як вже зазначалося раніше, екзаменаційні білети для складання теоретичних іспитів з правил дорожнього руху затверджуються наказом Головного сервісного центру МВС. Екзаменаційними комісіями використовуються білети, які надаються навчальними закладами для проведення іспитів, затвердженими сервісним центром МВС.

Екзаменаційні білети, якими забезпечені навчальні заклади, мають різні варіанти, тому відповіді можуть не співпадати з відповідями білетів, що надані відділом перевіряючому, також в навчальних закладах приймались іспити з використанням комп`ютерної техніки в даному випадку відповіді не співпадають і з варіантами білетів навчальних закладів.

Зокрема, прийняття іспитів та необхідних документів без порушень підтверджують члени екзаменаційної комісії ОСОБА_21 та ОСОБА_24 .

Тобто, при оцінюванні теоретичного іспиту з правил дорожнього руху членами комісії було дотримано усіх вимог Порядку № 174, а остаточна оцінка виставлялася виключно за результатами самостійного складання іспиту осіб, що підтверджують і інші члени екзаменаційної комісії.

Згідно пп. 17 п. 1 наказу № 712-К «В протоколі засідання екзаменаційної комісії з приймання іспитів на одержання посвідчення тракториста-машиніста за 25.01.2024 відсутні особи, які в наступному були зареєстровані в Книзі реєстрації видачі посвідчень тракториста-машиніста з відміткою, що зазначеним особам видані посвідчення, чим порушено вимоги п. 7 Положення №217 та п. 2.10, 2.11 Порядку № 174.»

Протокол засідання екзаменаційної комісії з приймання іспитів на одержання посвідчення тракториста-машиніста від 25.01.2024 з додатками був створений в електронному реєстрі, в який були внесені всі прізвища осіб, які проходили атестацію для отримання посвідчень тракториста машиніста. Даний протокол був роздрукований в паперовому вигляді з додатками, в яких зазначені і ті прізвища, які вказані в наказі №712-К, та був підписаний Позивачем і членами комісії. Однак, у зв`язку із тим, що аудиторська перевірка тривала довгий термін - з 2021 року, у аудитора був доступ до всіх документів Відділу. Деякі документи також перебували у аудитора протягом певного часу, а тому за цей час вони могли бути втрачені чи навмисно загублені.

Отже, позивачем було дотримано всіх вимог законодавства під час здійснення його повноважень як начальника відділу реєстрації сільськогосподарської техніки.

Суд звертає увагу, що у наказі № 712-К відсутні вказівки, на те де саме Позивач перевищив свої службові повноваження, та де порушив Присягу державного службовця. Разом із тим, у наказі № 712-К також не конкретизовано, які саме з пунктів своїх службових повноважень позивач перевищив, наявні загальні положення та розпливчасті відомості про порушення.

Фактично, визначивши у дисциплінарному провадженні дві підстави для звільнення, а саме: 1) перевищення службових повноважень (п. 1 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу») та 2) порушення Присяги державного службовця у частині дотримання законів України (п. 7 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу»), Відповідачу необхідно обґрунтувати та зауважити в чому саме полягає провина Позивача.

Формулювання підстав притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності, наведені в оскаржуваному наказі, не містять чіткого формулювання конкретних порушень, які б свідчили про наявність в діях Позивача дисциплінарного проступку та не вказані негативні наслідки, причинний зв`язок між ними і поведінкою правопорушника, та не надано доказів на підтвердження протиправності дій позивача.

Відповідачем в оскаржуваному наказі не наведені обставини, у чому саме полягає неналежне виконання Позивачем посадових обов`язків, які передбачені Положенням про відділ реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області, затвердженим 02.01.2023. Саме лише посилання в наказі на положення законодавства без належного наведення мотивів застосування певних норм права або незастосування інших норм, на які посилається відповідач при обранні виду дисциплінарного стягнення, не наведення обставин вчинення дисциплінарного поступку не можуть вважатися належною оцінкою в юридичному розумінні.

Таким чином, застосування щодо Позивача виняткового дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби за вчинення ним дисциплінарного проступку, передбаченого п. 1 та п. 7 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу» є незаконним та безпідставним, а також таким, що підлягає скасуванню.

Стосовно вимог закону щодо пропозиції позивачу рівнозначної посади з урахуванням його досвіду роботи та продуктивності, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 83 Закону № 889 визначено, що державна служба припиняється:

-у разі втрати права на державну службу або його обмеження (ст. 84);

-у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (ст. 85);

-за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (ст. 86);

-за ініціативою суб`єкта призначення (ст. 87);

-у разі настання обставин, що склалися незалежно від волі сторін (ст. 88);

-у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов (ст. 43);

- разі виходу державного службовця на пенсію або досягнення ним 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом;

-у разі застосування заборони, передбаченої Законом України "Про очищення влади";

-з підстав, передбачених контрактом про проходження державної служби (у разі укладення) (ст. 88-1).

Відповідно до ч. 1 ст. 87 Закону № 889 підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є:

-скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу;

-ліквідація державного органу;

-встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування;

-отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності;

-вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

Нормами ч. 3 ст. 87 Закону № 889 встановлено, що суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі п. 1 та 1-1 ч. 1 цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі п. 1 ч. 1 цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі п. 1 ч. 1 цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Статтею 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках:

-змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників;

-виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов`язків вимагає доступу до державної таємниці;

-систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення;

-прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин;

-нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки по вагітності і родах, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні. За працівниками, які втратили працездатність у зв`язку з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, місце роботи (посада) зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності;

-поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу;

-появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння;

-вчинення за місцем роботи викрадення (в тому числі дрібного) майна роботодавця, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення;

-призову або мобілізації роботодавця - фізичної особи під час особливого періоду;

-встановлення невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі протягом строку випробування.

Звільнення з підстав, зазначених у п. 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 цієї статті, а також особливості застосування до них положень ч. 2 цієї статті, ст. 42, 42-1, ч. 1, 2 і 3 ст. 49-2, ст. 74, ч. 3 ст. 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

У випадку фактичного скорочення займаної працівником посади йому має бути запропонована рівнозначна посада, передбачена новим штатним розписом, а в разі, якщо на таку посаду претендують також інші працівники, роботодавець зобов`язаний провести порівняльний аналіз продуктивності їхньої праці і кваліфікації з метою визначення працівника, який має переважне право на залишення на роботі, як це передбачено ч. 1 ст. 42 КЗпП України.

Статтею 49-2 КЗпП України визначено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи позивачу було направлено Повідомлення від 29.07.2024 про наступне звільнення за підписом начальника ГУ Держпродспоживслужби в Київській області Сабадаша В.І. Зі змісту вказаного Повідомлення вбачається, що у зв`язку із прийняттям наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області від 28.06.2024 № 842-ОД «Про введення в дію нової структури та штатного розпису», одночасно із попередженням про наступне звільнення Позивача на підставі п. 1 ч. 1 та ч 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу» з посади начальника відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області, Позивачу було запропоновано посаду нижчу займаної ним та в іншому відділі, а саме - посаду заступника начальника відділу захисту рослин та прогнозування управління контролю в сферах насінництва та розсадництва, карантину та захисту рослин Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області.

У зв`язку з вакантною посадою - начальника відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Позивачем було подано 05.08.2024 заяву на ім`я начальника ГУ Держпродспоживслужби в Київській області Сабадаша В.І. про переведення на зазначену посаду.

Однак, листом від 15.08.2024 начальник ГУ Держпродспоживслужби в Київській області Сабадаш В.І. у переведенні Позивачу відмовив з підстав того, що з 05.08.2024 зазначена посада не є вакантною.

Разом з тим, пунктом 6 ч. 1 ст. 2 Закону № 889 рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.

Судом встановлено, що займаючи посаду начальника відділу реєстрації сільськогосподарської техніки ГУ Держпродспоживслужби в Київській області, Позивач займав посаду державної служби категорії Б.

Під час повідомлення позивача про наступне звільнення Позивачу не було запропоновано вакантні посади, як і не було запропоновано іншу рівнозначну посаду.

Таким чином, керівництво ГУ Держпродспоживслужби в Київській області в особі начальника Сабадаша В.І. проігнорувало вимоги закону щодо пропозиції Позивачу рівнозначної посади з урахуванням його досвіду роботи та продуктивності, чим порушило норми ст. 42 КЗпП.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про протиправність наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області від 09.10.2024 №720-К «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Щодо позовних вимог про поновлення позивача на рівнозначній посаді та стягнення з відповідача заробітної плати за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Правові засади звільнення працівників визначаються у КЗпП України.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України Про запобігання корупції іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Нормами абз. 3 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати (далі Порядок № 100) визначено, що середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, із якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 згаданого Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом 2-х місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Кількість фактично відпрацьованих протягом 2-х місяців позивачем робочих днів (у липні 2024 року = 3 дні та в серпні 2024 року = 14 днів), становить 17 днів.

Беручи до уваги дані, зазначені у довідці про дохід (заробітну плату) позивача № 121 від 11.11.2024, середньоденна заробітна плата складає 1223,93 грн.

В прохальній частині позивач просить стягнути на користь останнього розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 19.08.2024, проте, як вбачається з матеріалів справи наказом №720-К від 09.10.2024 позивача було звільнено з посади начальника відділу реєстрації сільськогосподарської техніки ГУ Держпродспоживслужби в Київській області 10.10.2024. Оскільки судом визнано протиправність наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області від 09.10.2024 №720-К «Про звільнення ОСОБА_1 », тому позивача буде поновлено з дня коли останнього було звільнено (з 10.10.2024), тому суму стягнення на користь позивача буде здійснено з дня коли останнього буде поновлено.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що з відповідача необхідно стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 за період з 10.10.2024 по день ухвалення рішення суду, з урахуванням вищезазначених розрахунків 296191,06 грн (1223,93 грн х 242 робочі дні).

Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 4 ст. 73 КАС України регламентовано, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених

ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів суду правомірність своїх дій.

За наведених обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,-

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області №712-к від 03.10.2024 «Про накладення дисциплінарного стягнення відносно ОСОБА_1 ».

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області №720-к від 09.10.2024 «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновити ОСОБА_1 з 09.10.2024 на посаді начальника відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управленні Держпродспоживслужби в Київській області або іншій рівнозначній посаді.

Стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області на користь ОСОБА_1 розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 10.10.2024 по 12.09.2025 в розмірі 296191 (двісті дев`яносто шість тисяч сто дев`яносто одна) грн 06 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управленні Держпродспоживслужби в Київській області або іншій рівнозначній посаді.

Звернути до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області на користь ОСОБА_1 суми заробітної плати за час вимушеного прогулу з 10.10.2024 по день ухвалення рішення суду в межах суми стягнення за один місяць.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лиска І.Г.