Справа № 240/21461/24
Суддя: Приходько Оксана Григорівна
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м. Житомир справа № 240/21461/24

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Приходько О.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на шість років відповідно до статті 55 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (надалі - Закон № 796-XII);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на шість років відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, з 21 серпня 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням відповідача йому безпідставно відмовлено у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону № 796-XII у зв`язку з непідтвердженням проживання у зоні радіоактивного забруднення. Позивач вказує, що відповідачем не зараховано до страхового стажу період роботи у Народицькому держлісгоспі АПК виконуючим обов`язки лісничого Базарського лісництва з 17 листопада 2003 року по 02 лютого 2008 року з підстав відсутності запису щодо дати звільнення з роботи без належної перевірки та витребування відповідних підтверджуючих такий стаж документів. Наполягає, що посвідченням потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи (3 категорія) та іншими належними документами підтверджено період проживання у зоні радіоактивного забруднення у період з 26 квітня по 31 липня 1986 року, що надає право на початкову величину зниження пенсійного віку, що, поряд із страховим стажем понад 26 років, надає, відповідно, право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку по досягненню 54 років.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, позов не визнав. Подав відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що, розглянувши за принципом екстериторіальності, пенсійним органом встановлено, що за наданими позивачем документами стаж роботи (проживання) у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 становить 05 років 03 місяці 26 днів. Оскільки відповідно до статті 26 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - № 1058-IV) починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року, необхідний страховий стаж позивача, визначений статтею 55 Закону № 796-XII та з урахуванням положень статті 26 Закону № 1058-IV, має складати 26 років (31 - 5). Проте, страховий стаж позивача становить 19 років 05 місяців 24 днів, а вік на час звернення із заявою про призначення пенсії - 54 роки 10 місяців, що не утворює підстав для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на умовах статті 55 Закону № 796-XII.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, позов також не визнав. У відзиві на позовну заяву, насамперед, зауважує на тому, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області не порушено прав позивача відмовою у призначенні спірної пенсії, чим стверджено безпідставність, як зазначає відповідач, позовних вимог. Разом з тим, відповідач доводить обґрунтованість оспорюваних дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області мотивуючи тим, що за наданими документами та згідно з даними індивідуальних відомостей про застраховану особу, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж позивача становить 19 років 05 місяців 24 дні, що є недостатнім для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII. Пояснює, що згідно з довідкою виконавчого комітету Словечанської сільської ради Коростенського (Овруцького) району Житомирської області від 28 листопада 2022 року № 1449 позивач постійно проживав у зоні гарантованого добровільного відселення у с. Дуби Коростенського району Житомирської області з 26 квітня 1986 року по 24 листопада 1987 року та з 12 жовтня 1989 року по 01 вересня 1993 року, додавши, що станом на 01 січня 1993 року підтверджений період проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення з 26 квітня 1986 року по 24 листопада 1987 року та з 05 грудня 1989 року по 19 грудня 1991 року становить 03 роки 06 місяців 13 днів, що не дає права на зниження пенсійного віку для виходу на пенсію на 6 років з урахуванням періодів проживання після 01 січня 1993 року в зоні гарантованого добровільного відселення.

Розглянувши доводи у позовній заяві та відзивах на позов, з`ясувавши усі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд, вирішуючи спір у цій справі, дійшов таких висновків виходячи з наступного.

Суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою реалізації права на пенсійне забезпечення у віці 54 років звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою від 21 серпня 2024 року про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII як особі, яка постійно проживає у зоні гарантованого добровільного відселення.

За результатом розгляду поданих ОСОБА_1 заяви та доданих до неї документів Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийняло рішення від 28 серпня 2024 року № 40, яким відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII з підстав того, що позивач не досяг 55-річного віку та не має необхідного страхового стажу 26 років.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з такого.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначено Законом № 796-XII.

Згідно зі статтею 9 зазначеного Закону особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

До потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать, зокрема, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років (стаття 11 Закону № 796-ХІІ).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 14 цього Закону особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років відносяться до категорії 3 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій.

Згідно зі статтею 65 Закону № 796-ХІІ документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Крім того, згідно з частиною першою статті 55 Закону № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-ІV, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з положеннями статті 26 Закону № 1058-ІV право на пенсію за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пунктом 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII передбачено, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи, зокрема, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років мають право на зменшення пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років. При цьому, згідно з приміткою до вказаної статті, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до частини третьої статті 55 Закону № 796-XII призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону № 1058-ІV і цього Закону.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) (надалі Порядок № 22-1), абзацом 2 підпункту 7 пункту 2.1 якого передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку. Для потерпілих від Чорнобильської катастрофи такими документами є:

документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями;

посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності).

Відповідно до пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Як встановлено судом, до заяви про призначення спірної пенсії від 21 серпня 2024 року позивачем додано, зокрема:

"довідка про зміну назви організації" - довідку Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 08 вересня 2023 року № 2738/12/01-2023;

"документи про місце проживання (реєстрації) особи" - довідку Словечанської сільської ради Коростенського району Житомирської області від 28 листопада 2022 року № 1449, витяг з Реєстру територіальної громади від 20 серпня 2024 року № 2024/009975158;

"документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637" - довідку Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 08 вересня 2023 року № 2737/12/01-2023, довідку ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17 травня 2024 року № 128, довідку ДП "Словечанський лісгосп АПК" від 10 листопада 2022 року № 774, довідку Філії "Овруцьке спеціалізоване лісове господарство" ДП "Ліси України" від 24 травня 2024 року № 684/20.6-2024, договір від 04 січня 2022 року № 4ЦП з додатками № 1 та № 2, а також угоду про розірвання цього договору від 31 травня 2022 року;

"посвідчення постраждалого від ЧАЕС" - посвідчення серії НОМЕР_1 видане 06 грудня 1993 року Житомирською облдержадміністрацією;

"трудова книжка або документи про стаж" - трудову книжку серії НОМЕР_2 від 23 січня 1990 року.

За принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії розглядало Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Як зазначає Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у відзиві на позовну заяву: до періодів постійного проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення не зараховано період військової служби позивача з 25 листопада 1987 року по 04 грудня 1989 року згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_3 від 17 травня 2024 року № 128, оскільки відсутня інформація щодо дислокації військової частини на територіях радіоактивного забруднення, а також службу в органах внутрішніх справ з 09 грудня 1991 року по 31 грудня 1992 року згідно з довідкою від 08 вересня 2023 року № 2737/12/01-2023, яка видана управлінням кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Житомирській області, з підстав неможливості визначити населений пункт несення служби та, відповідно, його віднесення до зони радіоактивного забруднення згідно з Переліком № 106; так само неможливо визначити право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку з урахуванням довідки Філії "Овруцьке спеціалізоване лісове господарство" від 24 травня 2024 року № 684/20.06.24 про періоди роботи з 06 травня 1999 року по 16 вересня 2002 року в Овруцько-Народицькому спецдержлісгоспі лісником в Кліщівському лісництві.

Своєю чергою, на виконання ухвали суду від 29 серпня 2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано додаткові пояснення у справі, у яких відповідачем зазначено про те, що згідно з даними системи персоніфікованого обліку (форма ОК-5) в індивідуальних відомостях про застраховану особу ОСОБА_1 періоди роботи з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 вересня 2009 року по 25 вересня 2009 року, з 06 жовтня 2009 року по 26 березня 2010 року, з 01 травня 2010 року по 31 липня 2011 року, з 01 жовтня 2011 року по 31 листопада 2011 року, з 01 січня 2012 року по 31 квітня 2012 року, з 01 червня 2012 року по 31 квітня 2013 року, з 01 червня 2013 року по 02 січня 2020 року, з 01 серпня 2020 року по 07 серпня 2020 року, з 01 жовтня 2020 року по 18 жовтня 2020 року, з 01 січня 2021 року по 03 січня 2021 року, з 01 квітня 2021 року по 15 квітня 2021 року, з 01 лютого 2022 року по 03 січня 2022 року, з 01 квітня 2022 року по 31 квітня 2022 року - враховано до страхового стажу пропорційно сплаченим страховим внескам.

Відповідно, як зазначає Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, довідка від 17 травня 2024 року № 128 про період проходження військової служби; довідка про період роботи в Овруцькому-Народницькому спецдержлісгоспі; довідка від 10 листопада 2022 року № 774, видана ДП "Словечанський лісгосп АПК"; довідка від 08 вересня 2023 року № 2737/12/01-2023, видана Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області - враховані до стажу позивача. Відповідно до довідки від 28 листопада 2022 року № 1449 періоди з 26 квітня 1986 року по 24 листопада 1987 року, з 12 жовтня 1989 року по 01 вересня 1993 року зараховано до періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на ЧАЕС (додаток з ЕПС позивача). Оскільки за період з 26 квітня 1986 року по 24 листопада 1987 року, з 05 грудня 1989 року по 01 січня 1990 року позивач не працював, відповідно, у Формі РС-право вказані періоди не відображені, але зараховані до періоду проживання в зоні добровільного відселення внаслідок аварії на ЧАЕС.

Натомість за змістом заявлених вимог позивач доводить, що пенсійним органом безпідставно не зараховано до страхового стажу періоду роботи у Народицькому держлісгоспі АПК на посаді виконуючого обов`язки лісничого Базарського лісництва з 17 листопада 2003 року по 02 лютого 2008 року з підстави відсутності запису щодо дати звільнення з роботи.

Водночас, як встановлено судом, згідно з рішенням від 28 серпня 2024 року № 40 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовлено позивачу у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII з підстав, як вказано у рішенні: " ОСОБА_1 прожив у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 вересня 1993 року 05 років 03 місяці 26 днів; страховий стаж становить 19 років 05 місяців 24 дні. До страхового стажу зараховано всі періоди. Заявник працює. Враховуючи викладене, право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відсутнє, оскільки заявник не досяг віку 55 років та відсутній необхідний страховий стаж 26 років.".

В аспекті викладених підстав для відмови суд звертає увагу на те, що відповідно до частин першої, третьої Закону України від 17 лютого 2022 року № 2073-IX "Про адміністративну процедуру" адміністративний акт, прийнятий у письмовій формі, або усний адміністративний акт, підтверджений у письмовій формі, повинен мати мотивувальну частину (крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті). Мотивування (обґрунтування) адміністративного акта в письмовій формі повинно забезпечувати особі можливість правильно його зрозуміти та реалізувати своє право на оскарження адміністративного акта. У мотивувальній частині адміністративного акта, серед іншого, зазначаються: 3) зміст документів та відомості, враховані під час розгляду справи; 4) посилання на докази або інші матеріали справи, на яких ґрунтуються висновки адміністративного органу; 5) детальна правова оцінка обставин, виявлених адміністративним органом, та чітке зазначення висновків, зроблених на підставі такої правової оцінки виявлених обставин.

На цій підставі суд зазначає, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення уповноваженим органом конкретних підстав його прийняття, а також переконливих і зрозумілих мотивів.

Дослідивши зміст рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28 серпня 2024 року № 40 про відмову у призначенні пенсії на умовах статті 55 Закону № 796-XII, а також повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 03 вересня 2024 року "Про відмову у призначенні пенсії", яким позивача було повідомлено про означене рішення, суд констатує, що жодне з них не містить чіткої інформації та конкретизації які саме згідно з доданими позивачем до заяви про призначення пенсії від 21 серпня 2024 року документами періоди не зараховано пенсійним органом до страхового стажу як і вказівки щодо незарахованих періодів до проживання у зоні гарантованого добровільного відселення, а які з цих періодів зараховані.

Суд вважає, що загальне посилання відповідачів на те, що період проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення складає 5 років 3 місяці та 26 днів (при необхідних 6 років враховуючи вік позивача 54 роки на час звернення із заявою), як і зазначення загального страхового стажу позивача 19 років 5 місяців 24 дні (при необхідному 26 років) із загальним посиланням "за наданими документами та даними СПОВ" не свідчить про обґрунтованість такого рішення, адже не дає реального розуміння, насамперед позивачу, який стаж за наданими документами зараховано для цілей призначення пенсії на умовах статті 55 Закону № 796-XII, а який період не визнано пенсійним органом належно підтвердженим згідно з доданими до заяви документами. Відсутність достатньої та вичерпної деталізації унеможливлює перевірку дотримання пенсійним органом вимоги щодо об`єктивного встановлення права позивача на одержання пенсії на підставі всебічного і повного розгляду всіх поданих документів і не дозволяє пересвідчитись, чи надано пенсійним органом оцінку усім поданим на підтвердження відповідних періодів документам та, відповідно, чи не діяв пенсійний орган свавільно.

Відсутність деталізовано та чітко викладених підстав для відмови у призначенні пенсії у розрізі незарахованих періодів як до проживання у зоні гарантованого добровільного відселення, так і до страхового стажу, ставить позивача у стан правової невизначеності щодо незарахованих періодів згідно з доданими до заяви конкретними документами, а тому таке рішення пенсійного органу не відповідає критеріям добросовісності, розсудливості та мотивованості, визначеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України).

При цьому суд наголошує, що відмова пенсійного органу у призначенні пенсії може бути перевірена судом лише в контексті тих мотивів, які слугували підставою для ухвалення рішення про відмову у призначенні пенсії і відображені у такому рішенні.

Поряд з цим, суд враховує непослідовність та суперечливість доводів відповідачів у цій справі щодо незарахованих пенсійним органом періодів до страхового стажу та проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення, що, з урахуванням відсутності чіткого викладення незарахованих періодів за доданими до заяви про призначення пенсії документами, не дозволяє ані пересвідчитись в обґрунтованості підстав для відмови у призначенні спірної пенсії, ані принаймні з`ясувати незараховані періоди згідно з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28 серпня 2024 року № 40 про відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку. У цьому аспекті суд вважає необхідним зауважити, що вмотивованість рішення та викладення його змісту у такий спосіб, що надає можливість надати оцінку повноті та об`єктивності дослідження та аналізу поданих заявником документів, а відтак і дотриманню пенсійним органом вимог щодо обґрунтованості рішення, є не лише формальним дотриманням вимог закону, а має забезпечити дотримання принципу правової визначеності та, щонайперше, надати особі розуміння підстав для відмови у призначенні пенсії.

Згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на встановлені обставини цієї справи суд доходить висновку, що для належного захисту прав позивача слід вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28 серпня 2024 року № 40, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, оскільки, на переконання суду, недотримання пенсійним органом вимог обґрунтованості акта індивідуальної дії, яким є рішення від 28 серпня 2024 року № 40, має наслідком визнання його протиправним та скасування.

Обираючи належний спосіб захисту права на пенсійне забезпечення позивача виходячи із встановлених обставин цієї справи суд враховує, що критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є, насамперед, встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату.

У разі якщо межі заявлених позовних вимог не дозволяють суду під час розгляду справи упевнитися чи дотримано при зверненні заявника та відповідному розгляді суб`єктом владних повноважень усіх без винятку вимог закону для отримання позитивного рішення та(або) якщо суб`єкт, до якого звертається позивач, має право діяти при прийнятті відповідного рішення на власний розсуд (тобто має альтернативні варіанти поведінки за наслідками розгляду звернення позивача), то суд, у межах свого розсуду, з метою уникнення перебирання на себе повноважень щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції іншого органу, повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень при прийнятті рішення урахувати оцінку, надану у судовому рішенні.

Така позиція є усталеною у судовій практиці й кореспондується з положеннями КАС України, за якими суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Оскільки суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності/відсутності передбачених підстав для призначення пенсії у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки вказане не входить до предмету судової перевірки, а зміст рішення про відмову у призначенні пенсії не дозволяє упевнитись у зворотньому, за результатом розгляду цієї справи для належного захисту права позивача слід зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 серпня 2024 року і додані до неї документи та прийняти вмотивоване рішення, що буде відповідати критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень (частина друга статті 2 КАС України) та з дотриманням встановленої процедури згідно з Порядком № 22-1, враховуючи висновки суду у цьому судовому рішенні.

У справі, яка розглядається суд встановив, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, рішенням якого позивачу відмовлено у призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону № 796-XII зі зниженням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV.

Тож, дії зобов`язального характеру щодо повторного розгляду заяви позивача має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення цієї пенсії, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09 липня 2024 року у справі № 240/16372/23.

Тому, звернені позовні вимоги до іншого відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задоволенню не підлягають.

Отже, заявлені позовні вимоги у цій справі підлягають задоволенню частково.

На підставі положень частини третьої статті 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір згідно із квитанцією від 29 жовтня 2024 року підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області пропорційно задоволеним немайновим вимогам.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49000, ) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28 серпня 2024 року № 40 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 серпня 2024 року про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та прийняти вмотивоване рішення із урахуванням висновків суду у цьому судовому рішенні.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Г. Приходько

15.09.25