Справа № 320/37497/23
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Сорочка Є.О.,

Чаку Є.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просив суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідки про заробітну плату, виданою Товариством з обмеженою відповідальністю «Євросінтез» від 18.07.2006 № 512, починаючи з моменту звернення за перерахунком;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області перерахувати пенсію ОСОБА_1 з урахуванням довідки про заробітну плату, виданою Товариством з обмеженою відповідальністю «Євросінтез» від 18.07.2006 № 512, починаючи з моменту звернення за перерахунком.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у перерахунку пенсії, у зв`язку з поданням довідки про розмір заробітної плати. Позивач зазначив, що пенсійний орган, зазначаючи у своєму рішенні про те, що довідка про заробітну плату не підтверджена первинними документами, не врахував, що позивач не зобов`язаний зберігати первинні документи та надавати їх разом з довідкою про розмір заробітної плати для перерахунку пенсії.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви від 27.02.2023 № 2464.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 27.02.2023 № 2464 з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

У решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог, при цьому, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Також, не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати в цій частині рішення та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року відкрито апеляційні провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, встановлено строк для подання відзиву та витребувано з Київського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи № 320/37497/23.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2025 прийнято апеляційні скарги до провадження.

Вказана апеляційна скарга разом із справою надійшла до провадження судді-доповідача Ганечко О.М., за наслідками повторного автоматизованого розподілу справи між суддями, згідно рішення зборів суддів Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2025 року, якими вирішено здійснити повторний автоматизований розподіл судових справ та заяв про прийняття додаткових судових рішень, які перебувають у провадженні судді Єгорової Н.М.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2025 прийнято адміністративну справу № 320/37497/23 до свого провадження. Призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження на 10.09.2025.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційних скарг, згідно норм ст. 309 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги позивача та відповідача не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію по інвалідності, згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

27.02.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про перерахунок пенсії в частині врахування заробітної плати до 01 липня 2000 року, а саме за період з 01.01.1994 по 31.12.1998, згідно з довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросінтез» від 18.07.2006 № 512.

Листом від 10.07.2023 № 2600-0208-8/135541, відповідач повідомив позивача про прийняття рішення про відмову у перерахунку пенсії. Підставою для відмови зазначено, що подані довідки не підтверджені первинними документами, а тому не можуть бути враховані.

Не погоджуючись із таким рішенням суб`єкта владних повноважень та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що саме на органи Пенсійного фонду України покладено обов`язок щодо здійснення перевірки допустимості документів, поданих разом із заявою для призначення (перерахунку) пенсії, та обґрунтованість видачі таких з метою забезпечення не лише реалізації права особи на призначення та отримання пенсії, а й контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду. Відповідачем за результатами розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії направлено позивачу рішення, в якому зазначено, що надані довідки не підтверджено первинними документами, однак матеріали справи не містять доказів вчинення відповідачем дій, спрямованих на здійснення перевірки допустимості документів, поданих разом із заявою для перерахунку пенсії, зокрема, звернення до суб`єкта видачі довідок з метою проведення такої перевірки.

Натомість, відповідач вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк судом першої інстанції не було враховано, що відповідач не міг прийняти іншого рішення за заявою позивача, оскільки подана позивачем довідка не відповідає встановленій формі, та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відсутні жодні відомості про існування такої юридичної особи, як Товариство з обмеженою відповідальністю «Євросінтез» (ідентифікаційний номер 21556144), а в Єдиному державному реєстрі застрахованих осіб відсутня інформація про сплату внесків у спірний період по позивачу вказаним підприємством.

Позивач в апеляційній скарзі наголошує на тому, що суд першої інстанції мав захистити права позивача саме шляхом зобов`язання відповідача перерахувати пенсію з урахуванням довідки про заробітну плату, виданою Товариством з обмеженою відповідальністю «Євросінтез» від 18.07.2006 № 512, починаючи з моменту звернення за перерахунком, що відновило б права позивача та було б гарантією ефективного захисту права позивача.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 46 Конституції України, передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування).

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, застрахована особа має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 40 Закону № 1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до норм частини третьої статті 44 Закону № 1058-IV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV, врегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Так, згідно з п. 2.1 Порядку № 22-1, за бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.

Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами (п. 2.10 Порядку).

Тож, з наведеного слідує, що роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у відповідних первинних документах за відповідний період. При цьому, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що позивач подав до пенсійного органу додаткові документи та просив перерахувати пенсії з їх урахуванням, а саме, довідку від 18.07.2006 № 68, яка підтверджує, що позивач працював помічником комірника центрального відділу у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Євросінтез» з 06.02.1991 по 22.10.2003. Також, було додано довідку від 18.07.2006 № 512, згідно з якою заробітна плата, яка враховується при обчисленні пенсії, за період з січня 1994 року по грудень 1998 року склала 37048,25 грн.

Відповідно до підпункту 3 п. 4.2 розділу IV Порядку № 22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Водночас, обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період до 1 липня 2000 року є не лише наявність відповідної довідки про заробітну плату (дохід), але й підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що саме на органи Пенсійного фонду України покладено обов`язок щодо здійснення перевірки допустимості документів, поданих разом із заявою для призначення (перерахунку) пенсії, та обґрунтованість видачі таких з метою забезпечення не лише реалізації права особи на призначення та отримання пенсії, а й контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду.

Однак, у даному випадку, відповідачем за результатами розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії направлено позивачу рішення, в якому зазначено, що надані довідки не підтверджено первинними документами, проте згідно приписів ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

У випадку виникнення сумніву щодо достовірності відомостей про умови роботи особи, яка претендує на отримання пенсії, чи правильності нарахування пенсії, згідно з частиною першою статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», підпункту 5 пункту 6 Положення про Пенсійний Фонд України органи, що призначають пенсії, вправі проводити перевірки, в тому числі, щодо достовірності відомостей, зазначених в уточнюючих довідках.

Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів вчинення відповідачем жодних дій, спрямованих на здійснення перевірки допустимості документів, поданих разом із заявою для перерахунку пенсії, зокрема, звернення до суб`єкта видачі довідок з метою проведення такої перевірки.

При цьому, сама по собі неможливість проведення відповідної перевірки відповідачем, не дає підстав для відмови у зарахуванні відповідних документів, на чому цілком обґрунтовано наголосив суд першої інстанції.

Відтак, дії відповідача щодо розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії не відповідають вимогам чинного законодавства, адже пенсійний орган усунувся від виконання свого обов`язку щодо належного розгляду заяви позивача, переклавши на позивача тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його документах.

Колегія суддів, у контексті доводів апеляційної скарги відповідача про те, що відповідач не міг прийняти іншого рішення за заявою позивача, оскільки в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відсутні жодні відомості про існування такої юридичної особи, як Товариство з обмеженою відповідальністю «Євросінтез» (ідентифікаційний номер 21556144), а в Єдиному державному реєстрі застрахованих осіб відсутня інформація про сплату внесків у спірний період по позивачу вказаним підприємством, їх бере до уваги, проте вказані доводи не були підставою для прийняття оскаржуваного рішення (а.с. 6).

Саме відповідач має перевірити та встановити вказані обставини, зокрема, шляхом запиту до Головного управління статистики у м. Києві, яке є розпорядником інформації про юридичну особу з ідентифікаційним кодом 21556144.

Крім того, чинним законодавством України передбачено можливість підтвердження трудового стажу з відповідних записів у трудовій книжці.

Однак, у даному випадку, матеріали справи не містять доказів звернення ГУ ПФУ до відповідних підприємств, установ та організацій з метою надання необхідних додаткових документів, а також здійснення відповідної перевірки достовірності поданих позивачем та відображених у довідки відомостей щодо періодів роботи та страхового (трудового) стажу позивача.

Фактично, свою позицію відповідач побудував виключно на припущеннях (сумнівах) щодо не підтвердження наявності у позивача страхового (трудового) стажу у певні періоди.

З огляду на те, що відповідач не розраховував та не перевіряв наявний у позивача стаж згідно довідки, не вживав заходів щодо отримання відомостей необхідних для призначення позивачу пенсії та не надавав їм відповідну оцінку, то за таких обставин, без установлення відповідності позивача всім критеріям, які дають йому право на перерахунок пенсії, зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії по інвалідності, не є правильним способом захисту прав особи, адже відповідач відмовив з формальних підстав, а саме з підстав, що довідка про заробітну плату не підтверджена первинними документами.

Тож, у контексті доводів апеляційної скарги позивача, колегія суддів вважає, що позовні вимоги у цій частині є передчасними, адже відсутні всі елементи/відомості/докази для здійснення перерахунку пенсії позивача, тому суд першої інстанції в цій частині дійшов цілком обґрунтованих висновків та обрав належний спосіб захисту прав позивача.

Позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

У цілому, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг позивача та відповідача не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Є.О. Сорочко

Є.В. Чаку