Справа № 620/1303/25
Суддя: Олена ЛУКАШОВА
Дата ухвалення: 2025-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2025 року Чернігів Справа № 620/1303/25

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Лукашової О.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо нездійснення нарахування та виплати позивачу разової грошової виплати до Дня Незалежності України у 2024 році як особ, з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до вимог ст. 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту в редакції Закону України від 25.12.1998 №367-XIV;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нарахувати позивачу разову грошову виплату до Дня Незалежності України у 2024 році як особі з інвалідністю внаслідок війни II групи у розмірі вісьми мінімальних пенсій за віком (2361,00 грн. х 8 = 18888,00 грн.)відповідно до вимог ст. 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту в редакції Закону України від 25.12.1998 №367-ХIV, з урахуванням попередньо виплаченої суми;

стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь позивача недоплачену суму разової грошової виплати до Дня Незалежності України у 2024 році як особі з інвалідністю внаслідок війни II групи у розмірі 15988,00 гривен (18888,00 грн. - 2900,00 грн. = 15988,00 грн.).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу було нараховано та виплачено разову грошову допомогу до Дня Незалежності України у 2024 році у розмірі меншому, ніж це передбачено Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Вказаною ухвалою також встановлено строк для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки разова грошова допомога до Дня Незалежності України за 2024 рік була виплачена позивачу у відповідності до діючого законодавства.

Ухвалою суду від 07.02.2025 було зупинено провадження у справі, ухвалою суду від 31.07.2025 поновлено провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач має право на пільги, встановлені законодавством України, та отримав разову грошову виплату до Дня Незалежності України, передбачену Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Листом від 10.01.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило, що позивачу в серпні 2024 року була виплачена грошова допомога до Дня Незалежності України в розмірі 2900,00 грн (а.с. 8).

Не погоджуючись з розміром отриманої разової грошової виплати до Дня Незалежності України, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який визначає правовий статус ветеранів війни та створення належних умов для їх життєзабезпечення є Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII від 22.10.1993 (далі - Закон 3551-XII).

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону № 3551-XII (з урахуванням змін, внесених Законом України від 20.03.2023 № 2983-IX) щороку до Дня Незалежності України учасникам бойових дій виплачується разова грошова виплата у порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України в межах відповідних бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Аналогічні положення викладені в частині п`ятій статті 13 Закону № 3551-XII відносно осіб з інвалідністю внаслідок війни.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2024 № 369 «Про встановлення розмірів разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», у 2024 році» (далі - Постанова № 369), установлено, що разова грошова виплата до Дня Незалежності України виплачується до 24.08.2024 у таких розмірах:

- особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, визнаних особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: I групи - 3100 гривень; II групи - 2900 гривень; III групи - 2700 гривень;

- учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися в зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1000 гривень;

- особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, - 3100 гривень;

- членам сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, статус яким установлено згідно з пунктом 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» членам сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, дружинам (чоловікам) померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни, які не одружилися вдруге, дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни та жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, - 650 гривень;

- учасникам війни та колишнім в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, особам, яких було насильно вивезено на примусові роботи, дітям партизанів, підпільників, інших учасників боротьби з націонал-соціалістським режимом у тилу ворога - 450 гривень.

Як слідує із матеріалів справи, позивач отримав разову грошову виплату до Дня Незалежності України в розмірі, передбаченому Постановою № 369.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем дотримані норми положень Закону № 3551-XII та Постанови № 369, що стосується розміру вказаної виплати.

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2025, ухваленій за результатами розгляду зразкової справи № 440/14216/23, який в силу вимог частини третьої статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає врахуванню у даній справі, оскільки щорічна разова грошова виплата стосується осіб з інвалідністю внаслідок війни на підставі статті 13 Закону № 3551-XII, що було предметом розгляду у зразковій справі.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду, врахувавши усталену практику ЄСПЛ, яка є обов`язковою для застосування національним судом, дійшла висновку, що у зразковій справі № 440/14216/23 не встановлено підстав вважати, що дії держави щодо зменшення розміру додаткових гарантії соціального захисту осіб, на яких поширюється дія Закону № 3551-XII, призвели до позбавлення таких осіб свого майна в розумінні статті 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що відповідач, застосувавши правила частини п`ятої статті 13 Закону № 3551-ХІІ в редакції Закону № 2983-ІХ, яка є чинною на момент виникнення спірних правовідносин, неконституційною не визнавалася, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначених законом.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на постанову Верховного Суду від 13.06.2023 у справі № 560/8064/22, оскільки після прийняття вищевказаного судового рішення Великою Палатою Верховного Суду відбулася зміна судової практики в частині врегулювання нарахування разової грошової виплати до Дня Незалежності України.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83А, м. Чернігів, 14005, код ЄДРПОУ 21390940).

Повний текст рішення складено 12.09.2025.

Суддя Олена ЛУКАШОВА