Справа № 420/10945/25
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складу головуючої судді Скупінської О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 14.04.2025 позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

1. Визнати незаконним , протиправним, невмотивованим Рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 18.03.25 за №10 в частині відмови виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій та скасувати його;

2. Зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати до спеціального педагогічного стажу період моєї роботи на посаді методиста Дитячо-юнацької спортивної школи м. Березівки Одеської області з 01.09.1989 по 01.09.1995, на посаді вчителя фізичної культури Шевченківської неповної середньої школи Березівського району Одеської області з 01.09.1989 по 01.05.1990, на посаді вчителя фізичної культури Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2 з 15.09.2000 по 01.02.2001 та на посаді вчителя фізичної культури Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1 з 27.02.2001 по 21.03.2001, перерахувати мій спеціальний педагогічний стаж, який дає право мені на отримання грошової допомоги.

Обгрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 вказала, що вона працює вчителем фізичної культури в Опорному закладі - ліцеї № 3 Березівської міської ради Одеської області. За період трудової педагогічної діяльності вона систематично проходила атестацію педагогічного працівника та отримала вищу категорію і звання Старший вчитель, отримувала надбавку за вислугу років в розмірі 30% (від стажу педагогічної діяльності всього 40 років) від посадового окладу. 26.01.2025 їй призначено пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В зв`язку з чим звернулась і з заявою про призначення та виплату, як педагогічному працівнику, грошової допомоги у розмірі 10 пенсій. Проте, рішенням від 18.03.2025 за №10 відмовлено у виплаті разової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, у зв`язку з відсутністю необхідного 30-ти річного спеціального стажу, оскільки на думку відповідача він складає 28 років 1 місяць. Вважаючи таку відмову протиправною, позивачка звернулась до суду з відповідним позовом.

15.04.2025 до суду від позивача надійшла заява (вхід. №ЕС/35462/25) про приєднання до матеріалів справи платіжної інструкції №0.0..1 від 13.04.2025.

17.04.2025 ухвалою судді позовну заяву залишено без руху встановивши 10-денний строк для усунення недоліків, шляхом надання до суду позовної заяви із зазначенням актуальної адреси місцезнаходження відповідача, а також відомості про наявність або відсутність електронного кабінету сторін.

21.04.2025 до суду від позивача надійшло клопотання (вхід. №ЕС/38216/25) про приєднання до матеріалів справи позовної заяви в новій редакції на виконання ухвали судді від 17.04.2025.

24.04.2025 ухвалою судді прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1

09.05.2025 від представника відповідача ГУ ПФУ в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву (вх. №ЕС/45239/25), в якому просить залучити до участі у справі у якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (); відмовити у задоволенні позовних вимог.

У вказаному відзиві представник відповідача посилається на те, що позивач звернулася до Головного управління з заявою від 11.03.2025 про перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058. За принципом екстериторіальності зазначену заяву було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області. Відповідно до пункту 7 п. 1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 особи, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е - ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж для чоловіків 35 років на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Тобто, виходячи з наведеної норми права, грошова допомога у розмірі десяти місячних пенсій виплачується виключно в момент першого призначення пенсії за умови наявності у жінок на день призначення пенсії 30 років стажу на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е - ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». На підставі наданих Позивачем документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області було здійснено розрахунок стажу Позивача. Стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугу років склав 28 років 01 місяць 09 днів. З урахуванням вищезазначеного, Позивач не мав права на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, оскільки станом на день призначення пенсії він не мав необхідних 30 років стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е - ж статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». На підставі вищевикладеного Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області було прийняте рішення № 10 від 18.03.2025 про відмову у виплаті Позивачу грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій. Таким чином, вимога про визнання протиправним та скасування рішення № 10 від 18.03.2025 заявлена до неналежного відповідача, оскільки це рішення було винесене Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області. Відтак, для належного розгляду справи вважаємо за необхідне залучити відповідний територіальний орган Пенсійного фонду України до справи в якості другого відповідача.

Щодо зарахування до стажу роботи що дає право на призначення пенсії за вислугу років періодів роботи Позивача з 01.09.1989 по 31.08.1995 та з 01.09.1995 по 03.09.2001. Так, відповідно до частини е статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788 право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Зазначений перелік визначений Постановою Кабінету Міністрів України «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» № 909 від 04.11.1993. У розділі 1 «Освіта» цього Переліку № 909 відсутні посади методиста та тренера викладача, на яких працювала Позивач у періоди з 01.09.1989 по 31.08.1995 та з 01.09.1995 по 03.09.2001 відповідно. Отже, відсутні правові підстави для зобов`язання Головного управління зараховувати до стажу роботи що дає право на призначення пенсії за вислугу років періодів роботи позивача з 01.09.1989 по 31.08.1995 та з 01.09.1995 по 03.09.2001.

09.05.2025 від позивачки надійшла відповідь на відзив (вх. №ЕС/45211/25), в якій не заперечувала проти залучення до участі у справі співвідповідача ГУ ПФУ в Житомирській області.

12.05.2025 від представника ГУ ПФУ в Одеській області надійшла заява (вх. №45732/25) на виконання ухвали судді від 24.04.2025 про долучення завірених належним чином копій документів електронної пенсійної справи ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 13.05.2025 постановлено у задоволенні клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вх. №ЕС/45239/25 від 09.05.2025) в частині залучення до участі у справі співвідповідача відмовити та витребувати у Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області копію рішення №10 від 18.03.2025 належної якості та докази, що це рішення прийнято саме Головним управлінням Пенсійного фонду України у Житомирській області.

20.05.2025 від ГУ ПФУ в Одеській області надійшло лист (вх. №49408/25), яким долучено копію рішення №10 від 18.03.2025.

Ухвалою суду від 25.06.2025 постановлено залучити до участі у справі № 420/10945/25 в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області; розпочати розгляд адміністративної справи № 420/10945/25 спочатку; витребувати у Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області належної якості копію рішення №10 від 18.03.2025 про відмову у виплаті грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) та документів, що стали підставою для його прийняття.

11.07.2025 від представника відповідача ГУ ПФУ в Житомирській області надійшов відзив (вх. №ЕС/70633/25), в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на правомірність прийнятого рішення, оскільки посада «тренер-викладач» не передбачено переліком закладів установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (Постанова Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909). Цим переліком посаду «тренера-викладача» не визначено як педагогічну і період роботи на цій посаді не зараховується до педагогічного стажу для виплати надбавок за вислугу років. В результаті розгляду матеріалів пенсійної справи позивачки встановлено, що спеціальний стаж на посаді працівника сфери освіти становить 28 років 1 місяць 9 днів, чого не достатньо для призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, згідно пункту 7-1 розділу ХV Закону.

16.07.2025 від позивачки надійшла відповідь на відзив (вх. №ЕС/72047/25).

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), вивчивши зміст позовної заяви, письмових пояснень, клопотань, заяв по справі, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення проти них, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

26.01.2025 ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до пункту 7-1 розділу ХV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

В зв`язку з чим ОСОБА_1 звернулась до ПФУ із заявою з проханням призначити та виплатити, як педагогічному працівнику, грошової допомоги у розмірі 10 пенсій.

18.03.2025 рішенням ГУ ПФУ №10 про відмову у виплаті разової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного 30-ти річного спеціального стажу, оскільки на думку відповідача він складає 28 років 1 місяць.

04.04.2025 Головне управління ПФУ в Одеській області листом №3589-8571/Ф-02/8-1500/25, в якому повідомили, що за заявою від 11.03.2025 рішенням від 18.03.2025 відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону у зв`язку з відсутністю необхідного 30-ти річного стажу (наявний спеціальний стаж становить 28 років 1 місяць). До стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років не зараховано періоди роботи в дитячо-юнацькій спортивній школі на посаді методиста з 01.09.1989 по 31.08.1995 та період роботи на посаді тренера-викладача з 01.09.1995 по 03.09.2001 згідно запису в трудовій книжці та наданій архівній довідці від 03.03.2025 №01-46-135, оскільки зазначені посади не передбачені Переліком №909.

Не погоджуючись із рішення ГУ ПФУ в Одеській області №10 від 18.03.2025, позивач звернулася до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Пунктом 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 23 листопада 2011 року № 1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV.

Відповідно до п. 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» і «ж» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, Переліком № 909.

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» - «ж» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічна правова позиція висловнена у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 по справі № 462/5636/16-а, від 19 березня 2019 року у справі № 466/5637/17.

Згідно з Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров`я і соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року за №909, зокрема, в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах передбачені посади: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Разом з тим, відповідно до Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 №963, до посад педагогічних працівників відносяться, зокрема, вчителі, викладачі всіх спеціальностей, асистент вчителя, асистент вчителя - реабілітолога, старший викладач вищого навчального закладу I і II рівня акредитації, майстер виробничого навчання, педагог професійного навчання, старший вихователь, вихователь, асистент вихователя, соціальний педагог по роботі з дітьми з інвалідністю, логопед закладу охорони здоров`я та соціального забезпечення, методист, педагог-організатор, практичний психолог, соціальний педагог, керівник гуртка, секції, студії, інших форм гурткової роботи; концертмейстер, художній керівник, культорганізатор, акомпаніатор, екскурсовод, інструктор з туризму закладів освіти; старший вожатий, вожатий, вихователь-методист, музичний керівник, інструктор з фізкультури, інструктор з праці, інструктор слухового кабінету, фахівець (консультант) інклюзивно-ресурсного центру, старший керівник та керівник туристських груп (походу, екскурсії, експедиції) у позашкільних закладах; старший майстер у професійно-технічному навчальному закладі, перекладач - дактилолог; помічник директора з режиму, старший черговий з режиму, черговий з режиму у закладах освіти для громадян, які потребують соціальної допомоги і реабілітації.

Повертаючись до фактичних обставин справи відповідно до копії трудової книжки НОМЕР_2 судом встановлено наступні записи, зокрема:

- запис №6 01.09.1989 призначена на посаду методиста Дитячо-юнацька спортивна школа м. Березівки Одеської області; (наказ №1008 «а» від 05.09.1989)

- запис №7 01.09.1995 по 03.09.2001 переведена на посаду тренера-викладача відділу легкої атлетики Березівської ДЮСШ. (наказ №2 від 01.09.1995)

Ст. 25 Закону УРСР «Про освіту» визначено структуру системи освіти. В Українській РСР встановлюється єдина структура системи освіти, що включає: дошкільне виховання; загальну середню освіту; професійну освіту; вищу освіту; післядипломну підготовку (стажування, клінічна ординатура тощо); аспірантуру; докторантуру; підвищення кваліфікації, перепідготовку кадрів; позашкільне навчання і виховання; самоосвіту.

Відповідно до ст. 43 Закону УРСР «Про освіту» (в редакції від 23.05.1991), до позашкільних навчально-виховних закладів належать: палаци, будинки, станції, клуби й центри дитячої, юнацької творчості, дитячо-юнацькі спортивні школи, школи мистецтв, студії, бібліотеки, оздоровчі та інші заклади.

Відтак, Дитячо-юнацька спортивна школа м. Березівки Одеської області є позашкільним навчально-виховним закладом, а позивач є педагогічним працівником позашкільного навчально-виховного закладу, тобто працівником освіти.

Крім того, дитячо-юнацькі спортивні школи віднесені до Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою КМУ від 06.05.2001р. №433.

Відтак ГУ ПФУ в Житомирській області протиправно не зарахував позивачу період роботи з 01.09.1989 по 01.09.1995 на посаді методиста Дитячо-юнацька спортивна школа м. Березівки Одеської області.

Щодо не зарахування періодів роботи з 01.09.1995 по 03.09.2001 на посаді тренера-викладача, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.2 Порядку виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2001 року № 78, діяльність на посаді тренера-викладача у спортивних школах всіх типів зараховується до стажу педагогічної роботи.

Тобто, згідно з вищевказаними нормативними актами тренер-викладач дитячо-юнацької спортивної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу і має право на пенсію за вислугу років при наявності відповідного педагогічного стажу роботи.

В той же час, у вищезгаданому Переліку №909 посада тренера-викладача дитячо-юнацької спортивної школи прямо не передбачена.

Однак, листом від 16 лютого 1994 року №01-3/96-02 Міністерство соціального захисту населення України повідомило, що назви посад працівників установ освіти у даному переліку не відповідають їх назвам, передбачених діючими нормативними документами по штатах та оплаті праці, що викликає труднощі при визначенні права на пенсію за вислугу років працівникам установ освіти. Зокрема, діючим законодавством у дитячо-юнацьких спортивних школах передбачаються посади тренерів-викладачів, а не тренерів, викладачів.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №876/5312/17 та від 13.02.2019 у справі №233/4308/17 зазначено, що з огляду на проаналізовані норми законодавства й ураховуючи наявність у національному законодавстві правових прогалин щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення викладачів у позашкільних закладах освіти, визначених у Конвенції, а також з метою реалізації положень статті 46 Конституції України щодо недопущення обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави, суд дійшов висновку, що викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право отримання пенсії за вислугу років, у тому числі музичних шкіл та шкіл мистецтв.

Таким чином, беручи до уваги правову позицію у подібних правовідносинах, відображену Верховним Судом у постановах від 13.02.2019 (справа №233/4308/17), від 07.11.2019 (справа №676/5649/17), від 15.01.2020 (справа №541/2142/16-а), від 08.04.2020 (справа №149/2408/17), суд дійшов висновку, що посади тренера-викладача та інструктора-методиста в дитячо-юнацьких спортивних школах, на яких працював позивач з 15.08.1983 по 11.01.1987 в Рожищенській ДЮСШ та з 01.09.2008 по 31.08.2009 в Рожищенській районній ДЮСШ, відноситься до педагогічних і дає право на пенсію за вислугу років при наявності відповідного педагогічного стажу роботи, а тому вищевказаний стаж роботи позивача повинен зараховуватися до його пільгового стажу у розумінні пункту е статті 55 Закону №1788-ХІІ навіть попри те, що зазначені посади прямо не передбачені затвердженим Переліком №909.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивач підпадає під дію пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV та має право на отримання грошової допомоги при призначенні пенсії за віком у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про визнання рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 18.03.2025 №10 протиправним та таким, що належить до скасування.

Стосовно способу захисту порушеного права позивача, суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно ч.2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тож, дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про відмову у призначення пенсії за віком, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у зв`язку із чим позов підлягає частковому задоволенню з виходом за межі позовних вимог, з метою ефективного захисту прав позивача.

Наведена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 07.05.2024 у справі №460/38580/22.

Відтак, суд приходить до висновку, що відповідач ГУ ПФУ в Житомирській області, приймаючи рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не врахував всіх обставин, які мають значення для прийняття вказаного рішення, з огляду на що воно є необґрунтованим, отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №10 від 18.03.2025 підлягає скасуванню.

Беручи до уваги, що конституційне право на соціальний захист включає право на пенсійне забезпечення у старості та в інших випадках, передбачених законом, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права, який відповідатиме змісту спірних правовідносин, буде визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області 18.03.2025 №10 про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.03.2025 про призначення і виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій, у відповідності до п. 7-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058.

На думку суду, саме такий спосіб судового захисту слід застосувати виходячи з обставин справи.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування правомірності вчинення оскаржуваних дій відповідачем суду не наведено та не надано.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, оцінивши докази, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства та судову практику, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №0.0..1 від 13.04.2025.

Відтак, суд вважає за доцільне стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 243-246, 293, 295, 296 КАС, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області 18.03.2025 №10 про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.03.2025 про призначення і виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій, у відповідності до п. 7-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахування висновків, викладених судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідачі:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (адреса: 10003, м. Житомир, вул. Ольжича, буд. 7, );

- Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА