Справа № 520/5804/25
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2025-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 р. Справа № 520/5804/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Русанової В.Б. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.06.2025, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 17.06.25 по справі № 520/5804/25

за позовом Приватного акціонерного товариства "Новий Стиль"

до Харківської митниці

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Приватне акціонерне товариство "Новий Стиль" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської митниці, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2024/000573/2 від 30.09.2024.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 30.09.2024 №UA807000/2024/000573/2 є протиправним та таким, що винесено з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.06.2025 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів від 30.09.2024 №UA807000/2024/000573/2.

Стягнуто на користь Приватного акціонерного товариства "Новий Стиль" за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4707 грн. 20 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем Харківською митницею подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.06.2025 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що декларантом не доведено митниці заявлену митну вартість, а отже відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості оцінюваного товару від 30.09.2024 №UA807000/2024/000573/2 за другорядним (резервним) методом у відповідності до ст. 64 МК України. Обгрунтування неможливості застосування для визначення митної вартості товару за першим методом (за ціною угоди), передбаченої ст. 58 МК України наведене у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів. При цьому, ПрАТ "Новий Стиль" у зв`язку з незгодою із спірним рішенням скористався правом на випуск товарів у вільний обіг під гарантійні зобов`язання відповідно до положень ч. 7 ст. 55 МК України за ЕМД №24UA26U3 від 01.10.2024. Зазначає, що вимоги позивача є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Відповідно до відзиву, ПрАТ "Новий Стиль" зазначає, що не доведення митним органом ознак подібності товарів та умов імпорту не дозволяє прирівнювати показникми митної вартості таких товарів. Посилання у рішенні про коригування митної вартості лише на номер митної декларації як на джерело цінової інформації не свідчить про належне обгрунтування митним органом можливості застосування митної вартості за резервним методом. Вказує, що в апеляційній скарзі митним органом не зазначено, в чому саме полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі, отже є необгрунтованою, тоді як рішення суду першої інстанції є повним та обгрунтованим.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що 15.08.2022 між ПрАТ "Новий Стиль" (покупець) та фірмою ANHUI LAITE GAS SPRING CO. LTD, Китай (продавець) укладено Контракт №150822-LANT, згідно умов якого продавець зобов`язується передати у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити наступну продукцію: пневмоциліндри лінійної дії (надалі іменується "товар") на умовах, викладених у цьому Контракті.

Згідно з п. 1.2. Контракту поставка товару здійснюється партіями в межах загальної суми цього Контракту. Узгодження замовлень на конкретну партію товару здійснюється сторонами по електронній пошті. Підтвердженням замовлення покупця є отримання повідомлення по електронній пошті і / або виставлення Продавцем проформи-інвойсу.

Відповідно до п. 3.1. Контракту продавець поставляє покупцю товар на наступних умовах: FOB Шанхай, Китай; EXW Шанхай, Китай; FOB Нингбо, Китай.

Керуючись умовами укладеного Контракту продавець поставив покупцю силові пневмоциліндри лінійної дії, багатоцільового призначення.

Товар було ввезено на територію України на підставі контракту №150822-LANT від 15.08.2022, специфікації №22 від 06.03.2024, специфікації №25 від 05.07.2024, комерційного інвойсу №NOWY10/11/12/2024 від 05.07.2024 (з перекладом), договору на транспортно-експедиторські послуги №0801/23 від 08.01.2024, рахунку №СФ-40227 від 18.09.2024, рахунку №СФ-40248 від 19.09.2024, довідки про вартість перевезення №19/09/20288 від 19.09.2024, коносаменту ZJSM24070451 від 16.07.2024, транспортної накладної (цмр) 851800 від 25.09.2024, пакувального листа, копії експортної декларації країни відправлення від 16.07.2024 №02671634, прайс-листа виробника б/н від 23.10.2023 (QUOTATION), копії експортної декларації країни відправлення з перекладом, довідки про відсутність страхування, довідки про відсутність взаємозалежності, ліцензійних платежів та роялті, технічного опису товару.

Декларування товару здійснено за ціною угоди через Харківську митницю, митна декларація №24UA478U7.

Під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої позивачем митної вартості Харківською митницею встановлено, що задекларований рівень митної вартості товару нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари, оформлені в митному відношенні іншими митницями раніше, у зв`язку з чим прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 30.09.2024 №UA807000/2024/000573/2.

Згідно рішення від 30.09.2024 №UA807000/2024/000573/2 обставинами прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості зазначено наступне:

- наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром (код за УКТ ЗЕД ) по даному підприємству;

- відсутній транспортний договір щодо морського перевезення згідно коносаменту ZJSM24070451;

- відсутні банківський/платіжний документ, що підтверджують факт оплати морського фрахту, передбачений умовами коносаменту ZJSM24070451, тобто можливо не включені всі складові до розрахунку митної вартості;

- за інформацією в мережі Інтернет (сайт www.searates.com/container/tracking) товар, що прийшов за коносаментом №TCKU2072253, вивантажено з судна у порту Констанца (Румунія) 18.09.2024. Згідно інформації з сайту www.searates.com/container/tracking товар навантажено на транспортний засіб для доставки в Україну 27.09.2024, таким чином вбачаються додатково понесені витрати на зберігання товару в порту призначення;

- відсутні каталоги, загальні справжні прейскуранти (прайс-листи) від виробника товару;

- відсутній сертифікат походження товару, передбачений умовами п.3.7. контракту від 15.08.2022 № 150822-LANT;

- наданий до митного оформлення прайс-лист від 23.10.2023 б/н є по суті офертою для конкретного покупця, тобто виданий продавцем безпосередньо AT "Новий Стиль" та не відображає "дійсну вартість" у розумінні ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року. Так відповідно до ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю, під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеним законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Згідно загальноприйнятої світової практики прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуги, який адресований невизначеному колу покупців;

- наданий "прайс-лист" від виробника не містить терміну дії;

- відсутній посередницький договір з перевізником, що зазначений в CMR 851800;

- транспортні рахунки на оплату від 18.09.2024 №СФ-40227, від 19.09.2024 №СФ-40248 та довідка про транспортні витрати надано від особи, яка безпосередньо не здійснювала перевезення згідно даних CMR 851800;

- декларантом не доведено правильність розподілу транспортних витрат: в наданому рахунку від 19.09.2024 №СФ-40248 відсутня інформація щодо вартості транспортно-експедиторського обслуговування за межами митної території України (зазначено тільки на території України), тобто можливо не включені всі складові до розрахунку митної вартості;

- відсутня Заявка, обов`язковість якої передбачено пп. 2.1 - 2.4. договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 08.01.2024 №0801/23;

- відсутні банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати послуг про перевезення, що суперечить вимогам Наказу МФУ від 24.05.2012 №599 "Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення";

- в експортній декларації 02671634 від 16.07.2024 вказано номер коносаменту 177THZHZSB00267, що не відповідає номеру коносаменту наданого до митного оформлення;

- в експортній декларації 02671634 від 16.07.2024 загальна ціна товару не відповідає заявленої (19860x2,064=40991,04 Дол. США) а також в зв`язку з неможливістю надати декларантом всі витребувані додаткові документи, передбачені п. 3 ст. 53 МКУ.

Крім того, у рішенні зазначено, що декларантом не надана інформація щодо угод на ідентичні товари; інформація щодо угод на подібні товари; інформація щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України; відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; не надана інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару: на матеріал та витрат, понесених виробником в зв`язку з виробництвом товарів; витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України; прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну.

Позивач не погодився із визначеною митним органом митною вартістю товарів, вважаючи рішення про коригування митної вартості товарів прийнятим із порушенням порядку, передбаченого митним законодавством, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обгрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI, що набрав чинності з 01.06.2012.

У силу п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За змістом частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини 1 статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 1 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

У силу ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України підставами для видання митним органом письмової вимоги про подання платником додаткових документів є: 1) розбіжності у вже наданих документах, які мають вплив на правильність визначення митної вартості; 2) наявність ознаки підробки поданих документів; 3) відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Окрім того, згідно з ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України обґрунтоване припущення митниці про існування взаємозв`язку між продавцем і покупцем дозволяє додатково витребувати інформацію, зокрема, про вартість товару в звичайних умовах.

Таким чином, у порядку ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України владним суб`єктом здійснюється контроль за правильністю самостійно обчисленого платником податків показника митної вартості товару, зокрема, у спосіб згідно з ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України та згідно з ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України.

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57); кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч. 3 ст. 57); застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч. 4 ст. 57); у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу (ч. 5 ст. 57); при цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч. 6 ст. 57); методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 7 ст. 57); у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу (ч. 8 ст. 57).

Правила визначення митної вартості за ціною договору викладені законодавцем в ст. 58 Митного кодексу України, згідно з ч. 4 якої митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

При цьому, у силу п.п. 5, 6, 7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, 1) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 2) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 3) витрати на страхування цих товарів.

Згідно з ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Положеннями ч. 3 ст. 54 Митного кодексу України, передбачено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

За правилами ст. 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (ч. 1 ст. 64); Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях (ч. 2 ст. 64).

Отже, у процедурі контролю за дотриманням імпортером податкової дисципліни у митній справі Митницею виконуються два самостійних елементи/етапи адміністрування (тобто вчиняються два окремих та самостійних, хоча і пов`язаних між собою черговістю вчинення, управлінських волевиявлення), а саме: 1) управлінське волевиявлення з приводу контролю за обчисленою приватною особою митною вартістю імпортованого товару (ст.ст. 53 і 54 Митного кодексу України); 2) управлінське волевиявлення з приводу самостійного визначення показника митної вартості товару - предмету імпорту у спосіб прийняття власного рішення з приводу обчислення митної вартості імпортованого товару (ст. 55 Митного кодексу України).

Колегія суддів зазначає, що сама по собі обставина виникнення у суб`єкта владних повноважень згаданого обґрунтованого сумніву, а також виявлена, зафіксована і доведена суб`єктом владних повноважень обставина відсутності підстав для визнання правильним арифметичного показника митної вартості товару, самостійно розрахованої платником чи декларантом, не призводить із абсолютною неминучістю до виникнення безумовної і достатньої підстави для самостійного визначення суб`єктом владних повноважень власного показника дійсної митної вартості без урахування усіх юридично значимих факторів відносно умов поставки товару, а виключно на підставі числових значень показників митної вартості інших митних декларацій.

До таких факторів законодавцем віднесені і параметри, вказані у ст. 60 Митного кодексу України, де, зокрема, указано, що під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними (ч. 2 ст. 60); для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку (ч. 3 ст. 60); ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари (ч. 4 ст. 60); у разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена (ч. 5 ст. 60).

Щодо доводів митного органу з приводу відсутності транспортного договору морського перевезення згідно коносаменту ZJSM24070451, відсутності банківського/платіжного документу, що підтверджують факт оплати морського фрахту, передбаченого умовами коносаменту ZJSM24070451, колегія суддів зазначає наступне.

З метою транспортування партії товару ПрАТ "Новий стиль" на підставі Договору на транспортно-експедиторські послуги №0801/2023 від 08.01.2024 замовив послуги з перевезення у експедитора ТОВ "ТГЛ Україна". Вказаний договір надано позивачем до митного оформлення.

За умовами Договору №0801/2023 від 08.01.2024 (п. 1.2, п. 1.3) експедитор укладає договори на перевезення від власного імені, всі права та обов`язки за договорами перевезення набуває експедитор.

Таким чином, ПрАT "Новий стиль" не є стороною договорів перевезення і за умовами п. 3.10 Договору №0801/2023 від 08.01.2024 ці договори не надаються позивачу.

Разом із тим, вартість перевезення товару підтверджена ПрАT "Новий стиль" наданими митному органу рахунками на оплату транспортних витрат, довідкою про транспортні витрати та вказані документи містять відомості про вартість перевезення товарів.

Щодо інформації в мережі Інтернет (сайт www.searates.com/container/tracking) про те, що товар за коносаментом №TCKU2072253 вивантажено з судна у порту Констанца (Румунія) 18.09.2024. Згідно інформації з сайту www.searates.com/container/tracking товар навантажено на транспортний засіб для доставки в Україну 27.09.2024. Таким чином, наявні додатково понесені витрати на зберігання товару в порту призначення, однак колегія суддів зазначає, що позивачем при розмитненні товару надано рахунок №СФ-40227 від 18.09.2024, рахунок №СФ-40248 від 19.09.2024, довідку про вартість перевезення №19/09/20288 від 19.09.2024, в яких зазначено, у тому числі, компенсація мультимодального обслуговування за територією України, в що й входить обслуговування в порту.

Щодо посилання митного органу на те, що наданий до митного оформлення прайс-лист від 23.10.2023 б/н є по суті офертою для конкретного покупця, тобто виданий продавцем безпосередньо AT "Новий Стиль" та не відображає "дійсну вартість" у розумінні ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю, під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеним законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Згідно загальноприйнятої світової практики прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуги, який адресований невизначеному колу покупців; наданий "прайс-лист" від виробника не містить терміну дії.

Так, в постанові Верховного Суду від 23.10.2020 у справі №810/690/17 вказано, що прайс-лист: по-перше, не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів, по-друге, прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по-третє, жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс-листів. Тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару.

Аналогічний за змістом висновок зазначено Верховним Судом у постанові від 08.12.2022 у справі №420/2792/19, де закцентовано, що наявність же чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо умов поставки, не може свідчити про заниження митної вартості товарів.

Водночас, прайс-лист від виробника товару може опосередковано бути корисним при визначенні митної вартості за другорядними методами ніж перший.

В рамках спірних правовідносин прайс-лист доповнює доведену митну вартість товару разом з іншими наданими документами та сам по собі не підтверджує та не спростовує митну вартість товару як такого.

Щодо не надання каталогів, специфікацій, прайс-листів виробника товару, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 6 ч. 3 с. 53 Митного кодексу України за наявності підстав митний орган може вимагати подання, зокрема, каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару.

Неподання таких документів саме по собі не може бути підставою для коригування митної вартості товару, адже, ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України передбачає, що додаткові документи на вимогу митного органу подаються за їх наявності в декларанта. А якщо певний додатковий документ на вимогу митного органу не поданий декларантом, то митний орган зобов`язаний навести обґрунтування, чому той чи інший документ необхідний для підтвердження складових митної вартості товару.

У постанові від 21.04.2021 у справі №809/1838/15 Верховний Суд зробив висновок про те, що установивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

З приводу відсутності сертифікату походження товару слід зазначити, що відповідно до ст. 41 Митного кодексу України до документів, що підтверджують країну походження товару, крім сертифіката про походження товару, належить декларація про походження товару.

За ст. 6 ст. 41 МК України декларація про походження товару - це письмова заява про країну походження товару, зроблена у зв`язку з вивезенням товару виробником, продавцем, експортером (постачальником) або іншою компетентною особою на комерційному рахунку чи будь-якому іншому документі, що стосується товару.

Доданий позивачем до партії товару Комерційний інвойс №NOWY10/11/12/2024 від 05.07.2024, наданий експортером ANHUI LAITE GAS SPRING CO., LTD, містить таку інформацію - "COUNTRY OF ORIGIN: Р. R. CHINA" (країна походження - Китай).

Отже, походження товару підтверджено належним документом у повній відповідності з Митним кодексом України, зокрема, а саме Комерційним інвойсом №NOWY10/11/12/2024 від 05.07.2024, який і є декларацією про походження товару.

Щодо зауваження митного органу про те, що в наданому рахунку від 19.09.2024 №СФ-40248 відсутня інформація щодо вартості транспортно-експедиторського обслуговування за межами митної території України (зазначено тільки на території України), тобто можливо не включені всі складові до розрахунку митної вартості, судом встановлено, що в рахунку на оплату транспортних послуг від 19.09.2024 №СФ-40248 міститься інформація про оплату мультимодального обслуговування за територією України.

Мультимодальне обслуговування за територією України передбачає перевезення вантажів двома або більше видами транспорту на підставі єдиного договору, що оформлюється документом мультимодального перевезення. Це означає, що вантаж може перевозитися, наприклад, залізницею, морем, або повітрям в рамках одного договору, забезпечуючи безперервність перевезення.

Вищезазначені транспортні послуги надані експедитором - ТОВ "ТГЛ Україна", у якого замовлена послуга з перевезення згідно Договору від 08.01.2024 №0801/23, в тому числі, транспортно-експедиторське обслуговування за межами митної території України, що підтверджується довідкою про транспортні витрати №19/09/20288 від 19.09.2024, наданої ТОВ "ТГЛ Україна". Інші витрати, пов`язані з транспортуванням, у ПрАT "Новий стиль" відсутні.

Щодо відсутності посередницького договору з перевізником, колегія суддів зазначає, що з метою транспортування партії товару ПрАТ "Новий стиль" на підставі Договору на транспортно-експедиторські послуги №0801/2023 від 08.01.2024 позивач замовив послуги з перевезення у експедитора ТОВ "ТГЛ Україна". З приводу відсутності заявки, обов`язковість якої передбачено пп. 2.1 - 2.4. договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 08.01.2024 №0801/23, матеріалами справи підтверджено, що в ній відсутні відомості про вартість перевезення товарів. Заявка лише містить посилання на рахунки, які, в свою чергу, до митного оформлення були подані.

З приводу зауважень митного органу до експортної декларації, колегія суддів зазначає у розумінні ч. 2 ст. 53 МК України експортна декларація не є обов`язковим документом, необхідним для подання до митного органу. Експортна декларація заповнюється за правилами законодавства країни імпортера - в даному випадку Китаю. Крім того, в експортній декларації №02671634 від 16.07.2024 вказано коносамент №177THZHZSB00267 - документ, що підтверджує отримання перевізником вантажу від відправника в порту завантаження.

Посилання митного органу на те, що не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари, щодо угод на подібні товари; інформація щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані є необґрунтованим, оскільки не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Аналогічні висновки містять постанови Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №826/10733/15 та від 19.02.2019 у справі №826/2312/16.

Так, за визначенням ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У розумінні ч. 4 ст. 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Отже, законодавцем запроваджено спеціальна кваліфікуюча ознака для визначення митної вартості товару - предмету імпорту, а саме: мета зовнішньоекономічної угоди у вигляді експорту товару до України.

Оскільки відповідно до ч. 9 ст. 58 Митного кодексу України, розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, відтак у разі здійснення господарських операцій з імпорту в Україну товару показник його митної вартості не може бути нижчим за ціну продажу цього ж самого товару виробником, позаяк у протилежному випадку особа отримує безпідставну податкову вигоду.

Разом із тим, у ході розгляду справи судом встановлено, що митний орган під час обчислення митної вартості товару використав відомості МД, за якою здійснено імпорт товару іншого виробника ніж у випадку заявника.

За загальним правилом поставка товарів різних виробників об`єктивно здатна істотно вплинути на дійсну ціну товару і за відсутності здобутих суб`єктом владних повноважень доказів про протилежне здатна сформувати різну митну вартість товару.

Частиною 7 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Крім того, рішення митниці про коригування митної вартості товару не містять відомостей про схожість умов поставки товарів за поданою заявником первісною митною декларацією та умовам поставки товару за іншою митною декларацією іншого суб`єкта господарювання - МД №UA110150/2024/10129 від 12.07.2024, зокрема за критерієм виробника товару, обліку кількості та однаковості (схожості) умов поставки.

Відсутність доведеного поза розумним сумнівом факту прийнятної подібності товару та прийнятної подібності умов поставки/імпорту не дозволяє використовувати рівні/однакові показники митної вартості товару до цілком окремих та самостійних господарських операцій, котрі здійснюються різними суб`єктами господарювання юридичними особами приватного права за відсутності доказів доведеного в установленому законом порядку наміру на отримання безпідставної податкової вигоди за рахунок штучного заниження вартості (ціни) товару за зовнішньоекономічним договором/контрактом.

Наведене підтверджується змістом Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 (далі Правила №598), оскільки у графі 33 рішення про коригування митної вартості "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Проте, текст оскаржувного рішення про коригування митної вартості не містить жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, про обсяги партій, про умови поставок, про зміст письмово відображених комерційних домовленостей між резидентом України та іноземним постачальником, про невідповідність цінових показників товару предмету - імпорту відомостям прайс-листів чи будь-яких аналогічних документів виробника товару тощо.

Застосування суб`єктом владних повноважень з причини спрацювання модуля АСАУР ціни товару у межах інших поставок за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України є необґрунтованим, оскільки самі по собі відомості згаданої системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для формування вичерпного висновку про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів, однаковість параметрів поставок.

Потрібні для такого висновку характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару. Проте, у спірних правовідносинах митницею такого порівняння не здійснено.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду від 17.01.2022 по справі №520/2000/19 вказано, що 1) обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті; 2) декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 Митного кодексу України; 3) контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає контролюючому органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару; 4) сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено; 5) повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених статтею 53 Митного кодексу України документів; 6) ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації (постанова Верховного Суду від 27.03.2020 у справі №540/2605/18, постанова Верховного Суду від 06.05.2020 у справі №140/1713/19); 7) у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу - рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей, визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як: за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, за резервним методом (постанова Верховного Суду у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-a).

Також, в силу правового висновку Верховного Суду від 13.01.2022 у справі №520/11061/2020: 1) не доведення ознак подібності товарів та умов імпорту не дозволяє прирівнювати показники митної вартості таких товарів, що узгоджується із висновками постанови Верховного Суду від 21.08.2018 у справі №804/1755/17 та від 25.05.2021 у справі №520/10386/2020; 2) резервний метод повинен ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях і це обґрунтування повинне бути підтвердженим в рішенні про коригування митної вартості; 3) до кола юридично значимих факторів належать як обчислення митної вартості окремої одиниці товару, так і обчислення митної вартості одного кілограма товару; 4) наявність певних незначних недоліків (технічних помилок, розбіжностей) у документах, наданих на підтвердження митної вартості товару, не повинно розцінюватись як обставина, яка виключає можливість врахування таких документів для митного оформлення товару, та не є самостійною підставою для висновку про недостовірність усієї інформації, що у них міститься, якщо за результатами дослідження інших даних у наданих декларантом документах, можна достовірно визначити митну вартість товару; 5) суб`єкт владних повноважень, як учасник процесу, безперечно, має право наводити відповідні аргументи й надавати наявні у його розпорядженні докази на їх спростування, і такі докази повинні отримати правову оцінку під час судового розгляду справи, однак ці аргументи повинні бути наведені у спірному рішенні та бути покладені в його основу суб`єктом владних повноважень, натомість - використання суб`єктом владних повноважень цих аргументів виключно у ході розгляду справи не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив положення нормавтиних актів, що регулює спірні правовідносини та дійшов вірного висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів від 30.09.2024 №UA807000/2024/000573/2 підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процессуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.06.2025 по справі № 520/5804/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді В.Б. Русанова В.А. Калиновський