Справа № 240/11692/25
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2025-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року м. Житомир справа № 240/11692/25

категорія 106030200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та виплатити індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.03.2020 року із врахуванням вимог абзаців 4,5,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, як різниці між сумою індексації і розміром підвищення доходу;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.03.2020 року із врахуванням вимог абзаців 4,5,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, як різниці між сумою індексації і розміром підвищення доходу з урахуванням раніше виплаченої суми;

- визнати протиправним дії Військової частини НОМЕР_1 щодо виключення його зі списків військової частини без врахування при обчисленні та виплаті за 2016-2020роки: грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій та одноразової допомоги при звільненні індексації грошового забезпечення;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату одноразових видів грошового забезпечення, а саме: грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2020роки та одноразової допомоги при звільненні з включенням до грошового забезпечення, з якого проводиться розрахунок, індексації грошового забезпечення, враховуючи вже виплачені суми.

Позовні вимоги Позивача мотивовані тим, що за період проходження військової служби з 01.01.2016 року по 31.03.2020 року Позивачу нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення у не відповідності до вимог чинного законодавства. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25.09.2023 року (справа №240/11317/23) Відповідача було зобов`язано нарахувати та виплатити Позивачу індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року із врахуванням базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року. 22.04.2025 року Позивач звернувся до Відповідача про перерахунок індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.03.2020 року, але відповіді на своє звернення не отримав. Позивач вважає, що має право на індексацію грошового забезпечення за вказаний період із врахування вимог абзаців 4,5,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу у фіксованому розмірі 4 463,15 грн. Розмір такої індексації, на думку Позивача підлягає врахуванню для перерахунку та виплати одноразових видів грошового забезпечення, а саме: грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2020 роки та одноразової допомоги при звільненні.

Ухвалою суду від 25.04.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник Відповідача, Військової частини НОМЕР_1 , направив до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив і зазначив про відсутність підстав застосування січня 2008року для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення. Жодних доводів щодо нарахування (розмірів) та виплати індексації грошового забезпечення Позивача за період з 01.03.2018року по 31.03.2020 року у відзиві не наведено.

Ухвалою суду від 02.09.2025 року позовну заяву позовну заяву в частині позовних вимог було залишено без руху.

Ухвалою суду від 10.09.2025 року було продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши в порядку письмового провадження подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав для проведення індексації грошових доходів громадян, в тому числі військовослужбовців, регулюються правовими нормами Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" (далі - Закон № 1282-XII), в редакції що були чинні на день виникнення спору.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що Позивач проходив військовому службу у Військовій частині НОМЕР_1 , як перебувала на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_2 і згідно наказу начальника Військової частини НОМЕР_2 від 31.03.2020 року №67 виключений зі списків особового складу військової частини.

Судом встановлено, що правомірність нарахування Позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року була предметом судового розгляду в адміністративній справі. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25.09.2023 року (справа №240/11317/23), що набуло законної сили, Відповідача було зобов`язано нарахувати та виплатити Позивачу індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року із врахуванням базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

Суть спору між сторонами в даній справі в цій частині позовних вимог зведена виключно до наявності у Позивача права на індексацію грошового забезпечення за спірний період з 01.03.2018 року по 31.03.2020 року та її розміру.

Суд враховує, що індексація заробітної плати це механізм її підвищення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (ст.1 Закону №1282-XII).

Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджено постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078 (надалі - Порядок № 1078).

Розрахунок самої індексації, оскільки вона покликана захистити доходи населення від інфляції, ґрунтується на індексі споживчих цін (індексі інфляції), який щомісяця публікується Держстатом України.

Доводи Позивача щодо наявності у нього права на індексацію грошового забезпечення за спірний період з 01.03.2018 року по 31.03.2020 року узгоджуються із вимогами чинного законодавства з огляду на таке.

Так, в розумінні вимог Закону №1282-XII та Порядку №1078 для індексації заробітної плати необхідно визначити два показники: базовий місяць та коефіцієнт індексації.

Базовий місяць це місяць останнього підвищення окладів.

Коефіцієнт індексації обчислюється на базі щомісячних індексів інфляції. Розрахунок ведеться зростаючим підсумком шляхом перемноження індексів інфляції (поділених на 100), починаючи з місяця, наступного за базовим до перевищення порогу індексації.

Згідно з пунктом 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Одночасно суд частково погоджується із доводами Позивача, наведеними у позові, що при нарахуванні індексації грошового забезпечення Позивача слід врахувати вимоги абзаців 4,5,6 пункту 5 Порядку № 1078.

Безспірно, відповідно до вимог абзацу четвертого п.5 Порядку № 1078, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру (абзац п`ятий пункту 5 Порядку № 1078).

Таким чином, індексація грошового забезпечення Позивача за березень 2018 року повинна визначатися як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу та за умови, що розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Разом з тим, до чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку (абзац шостий пункту 5 Порядку № 1078).

Суд враховує, що згідно долучених до позову копій карток особового рахунку Позивача за 2018-2020 роки Позивачу з січня 2019 року по квітень 2020 року нараховувалася та виплачувалася індексація його грошового забезпечення у відповідних розмірах.

Суд враховує, що підвищення окладів (посадових та за військовим званням) для військовослужбовців, до яких відносився Позивач, мало місце з 01.03.2018 року згідно постанови КМ України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб" №704 від 30.08.2017року в редакції від 24.02.2018 року, що набрала чинності з 01.03.2018 року.

Таким чином, базовим місяцем для спірного обчислення є березень 2018 року, а розрахунок - з наступного за базовим.

За офіційними даними Державної служби статистики індекс споживчих цін (індекс інфляції) в березні 2018 року становив 101,1%, у квітні 2018року - 100,8%, в травні 2018 року - 100,0%, в червні 2018 року - 100,0%, в липні 2018 року - 99,3%, в серпні 2018 року - 100,0%, у вересні 2018 року - 101,9%, в жовтні 2018 року - 101,7%.

Тобто, відповідно до офіційних даних поріг індексації в 103% було перевищено лише в жовтні 2018 року (100,8% х 100,0% х 100,0% х 99,3% х 100,0% х 101,9% х 101,7% та поділити на 100).

Приписами ст.3 Закону №1282-XII прямо зазначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до вимог пункту 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Враховуючи, що офіційне опублікування індексу споживчих цін, який засвідчив перевищення порогу в 103%, мало місце в листопаді 2018 року, у Позивача право на індексацію його грошового забезпечення виникло в грудні 2018 року.

Позивачем до позову долучено докази на підтвердження проведення індексації грошового забезпечення за період з грудня 2018 року по березень 2020 року та її розміри.

Разом з тим, жодних обґрунтувань протиправності нарахування такої індексації за вказаний період в позові не наведено.

Зазначене дає право суду зробити висновок, що індексація грошового забезпечення Позивача за період з грудня 2018 року по березень 2020 року була проведена і відповідно виплачена Позивачу.

Одночасно суд зазначає про безпідставність доводів Позивача, наведених у позові, щодо наявності підстав для нарахування та виплати Позивачу індексації його грошового забезпечення у фіксованому розмірі (4 463,15 грн.).

Суд зазначає, що поняття "фіксований розмір індексації" не міститься ні в правових нормах Закону №1282-XII ні в правових нормах Порядку №1078.

Правові визначення "фіксована сума індексації" та "фіксована величина суми індексації" містилися лише в додатку 4 до Порядку №1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2012 р. № 526

З грудня 2015 року після внесення змін в Порядок №1078 постановою КМ України від 9 грудня 2015 р. № 1013 терміни "фіксована сума індексації" та "фіксована величина суми індексації" відсутні в цьому Порядку №1078 для проведення індексації.

По цій причині відсутні підстави для врахування судом при вирішенні даного спору висновків Верховного Суду у відповідних справах, зазначених у позові.

Одночасно суд зазначає, що приписами статі 2 Закону №1282-XII та пункту 4 Порядку №1078 прямо зазначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає (абзац п`ятий пункту 4 цього ж Порядку №1078).

Такий правовий висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2025 року у справі №400/6254/24, який підлягає врахуванню судом при вирішенні даного спору.

Відповідно до вимог ст.18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 5 жовтня 2000 року № 2017-III (надалі - Закон № 2017-III) індексацію доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін віднесено до державних соціальних гарантій.

В розумінні вимог ст.1 цього ж Закону № 2017-III прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Позивач не врахував, що за приписами ст.6 Закону №1282-XII грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Системний аналіз положень Закону № 2017-III та Закону N1282-XII свідчить, що індексація грошових доходів населення, в тому числі грошового забезпечення Позивача, є державною соціальною гарантією, що здійснюється з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін та в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Така індексація не здійснюється та не має на меті перегляд посадових окладів, заробітної плати громадян, пенсії, тощо з метою їх збільшення.

Таким чином, позовні вимоги Позивача в цій частині не відповідають обставинам справи, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Суть спірних відносин між сторонами в іншій частині зведена до наявності чи відсутності підстав для врахування індексації для визначення розміру грошового забезпечення Позивача, з якого визначувалися грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, грошова компенсація за невикористані дні відпустки за 2016-2020 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні.

Згідно долучених до позову копій карток особового рахунку Позивача за 2018-2020роки Позивачу нараховувалася та виплачувалася одноразова грошова допомога на оздоровлення за 2018, 2019 та 2020 роки, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, грошова компенсація за невикористані дні відпустки та одноразова грошова допомога при звільненні.

Згідно наказу №67 від 31.03.2020року у Позивача наявне право на грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2018-2020роки.

Доказів щодо надання, нарахування та виплати одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2016 та 2017роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016, 2017, 2018 та 2019 роки Позивачем суду не надано.

Суд враховує, що відповідно до пунктів 2-4 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 за №2011-ХІІ (надалі Закон № 2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Судом встановлено, що у відповідності до вказаних положень Закону № 2011-XII КМ України прийнято постанову від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (надалі - постанова №704).

Як зазначено в п.2 постанови №704, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Як зазначено в п.1 постанови, перелік додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та їх розміри, перелічено згідно з додатком 15 до постанови.

Суд враховує, що механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам врегульовано правовими нормами Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (надалі - Наказ №260).

Особливості виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань врегульовані приписами розділу XXIV Наказу №260.

Безспірно, відповідно до п.1 розділу XXIV Наказу №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (п.7 розділу XXIV Наказу №260).

Як зазначено в абзаці третім пункту 7 розділу XXIV Наказу №260 до місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Особливості виплати грошової допомоги для оздоровлення врегульовані приписами розділу XXIII Наказу №260.

Безспірно, відповідно до п.1 розділу XXIII Наказу №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги (п.6 розділу XXIII Наказу №260).

Безспірно, за приписами Закону № 2011-XII та Закону України від 03.07.1991 №1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" грошове забезпечення військовослужбовців підлягає індексації.

Субсидіарне застосування зазначених правових норм вказаних Законів дає підстави для правового висновку про те, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.

Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі №240/10130/19, який суд враховує в силу положень частини 5 статті 242 КАС України.

Суд керується тим, що індексація має спеціальний статус виплати у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому, індексація є невід`ємною складовою частиною грошового забезпечення.

Враховуючи, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку виплат військовослужбовців.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 638/5794/17, від 27.12.2019 у справі № 643/11749/17, предметом розгляду яких було, зокрема, включення до складу грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, індексації грошового забезпечення.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що індексація входить до складу грошового забезпечення, з якого має бути обрахована грошова допомога для оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та грошова компенсація за невикористані дні оплачуваних відпусток.

Відтак, оскільки у спірному випадку виплата Позивачу індексації грошового забезпечення мала щомісячний характер, та враховуючи її особливу правову природу, у Відповідача були відсутні правові підстави для її не включення до обрахунку спірних виплат.

Одночасно суд зазначає, що індексація грошового забезпечення Позивача підлягає врахуванню при визначенні одноразових видів грошового забезпечення виключно за відповідні календарні періоди.

Суд погоджується із доводами Позивача, що згідно із статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» учасникам бойових дій надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Велика Палата Верховного Суду своїм Рішенням від 16 травня 2019 року у справі № 620/4218/18 дійшла висновку, що у випадку звільнення військовослужбовця йому виплачується компенсація за всі невикористані ним дні щорічної, а також додаткової відпустки, передбаченої ст. 16-2 Закону України «Про відпустки» та п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». При цьому право на отримання таких виплат не обмежується будь-яким строком.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_3 , копія якого долучена до позову, Позивач є учасником бойових дій з квітня 2015 року, а тому з квітня 2015 року має право на додаткову відпустку тривалістю 14 календарних днів, а у випадку її невикористання - право на грошову компенсацію.

Одночасно суд враховує, що згідно пункту 1 розділу XXXII1 Наказу №260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби, військовослужбовців, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або за призовом осіб із числа резервістів в особливий період) здійснюється виплата одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірах та на умовах, установлених пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Тобто, така одноразова грошова допомога виплачується у разі звільнення зі служби.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Таким чином, позовні вимоги Позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню, а саме шляхом зобов`язання Відповідача здійснити перерахунок та доплатити Позивачу грошову допомогу на оздоровлення за 2018-2020 роки, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, грошову компенсацію за невикористані дня щорічної основної відпустки за період, що зазначений в наказі Відповідача №67 від 31.03.2020 року, та грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2018-2020роки з урахуванням індексації грошового забезпечення Позивача за відповідні календарні роки, враховуючи раніше виплачені суми.

Підстави, передбачені ст.ст.139-143 КАС України для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) задовольнити частково.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2018-2020 роки, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, грошову компенсацію за невикористані дня щорічної основної відпустки за період, що зазначений в наказі Відповідача №67 від 31.03.2020 року, та грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2018-2020роки з урахуванням індексації грошового забезпечення Позивача за відповідні календарні роки, враховуючи раніше виплачені суми.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк

12.09.25