Справа № 367/4472/25
Суддя: Білогруд О. О.
Дата ухвалення: 2025-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 367/4472/25
Провадження №2-а/367/124/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

12 вересня 2025 року місто Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області у складі головуючого судді Білогруд О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

у с т а н о в и в:

у квітні 2025 року представником позивача адвокатом Кацикою І.Ю. в інтересах ОСОБА_1 подано до суду указану позовну заяву. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 08.04.2025 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 ухвалено стосовно нього постанову № 908/1 у справі про адміністративне правопорушення за частиною другою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП), якою накладено на нього штраф у сумі 17 000,00 гривень. Зазначає, що постанова мотивована тим, що громадянин ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 у визначений час (04.03.2025 о 09:00) за повісткою № 2531806, тому військовозобов`язаний порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 210-1 КУпАП. Згідно Витягу про бронювання військовозобов`язаного, ОСОБА_1 , 1981 року народження, номер військово-облікової спеціальності (профіль) - НОМЕР_1 , військове звання - солдат, що працює на АТ «Антонов» на посаді водія автотранспортних засобів 1 класу, відповідно до пункту 19 Порядку бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 05.06.2024 №650, за заявкою №3888 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком до 17.02.2026. Відповідно до скріншоту із застосунку «Резерв +» (паперової копії електронного документу), Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_2 , має відстрочку до 17.02.2026. Окрім того, у військовий квиток Позивача внесено відповідний VIN-код зі штрих-кодом, що присвоюється автоматично реєстром «Оберіг», та свідчить, що Позивач виконав вимоги закону про вдосконалення мобілізації та оновив свої військово-облікові дані у ІНФОРМАЦІЯ_7. 17.03.2025 Позивач помітив, що в застосунку «Резерв+» наявний запис: «Схоже у вас є порушення правил військового обліку» та звернувся у телефонному режимі до ІНФОРМАЦІЯ_3 (за місцем проживання), де йому повідомили про необхідність особисто прибути до центру та записатися на прийом в електронній черзі. Після чого Позивач невідкладно записався в електронну чергу (оскільки по-іншому потрапити до ІНФОРМАЦІЯ_7 неможливо), яка припала на 31.03.2025. Цього дня він прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , де йому вручили Протокол №908 про адміністративне правопорушення за статтею 210-1 КУпАП та повідомили, що на адресу його місця проживання була надіслана повістка про виклик для уточнення даних, за якою Позивач не з`явився. Однак, Позивач у встановлений законодавством спосіб належним чином оформленої повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 ані особисто, ані засобами поштового зв`язку не отримував, не знав і не міг знати про дату, час та місце, куди потрібно з`явитися, а також мету такої явки. Указаний факт Позивач пояснював під час складання протоколу №908, а також надав письмові пояснення. Проте, у ІНФОРМАЦІЯ_3 Позивачу повідомили, що пояснювати потрібно в ІНФОРМАЦІЯ_5 , куди Позивач має з`явитися 08.04.2025. Звертав увагу суду, що в ІНФОРМАЦІЯ_3 Позивачу не запропонували уточнити чи оновити військово-облікові дані, а лише вручили протокол. В дату та час, які були визначені в Протоколі №908 про адміністративне правопорушення за статтею 210-1 КУпАП, Позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 . В цей же час, 08.04.2025 о 15:00 до ІНФОРМАЦІЯ_4 прибуло ще приблизно 15 військовозобов`язаних, які разом з Позивачем стояли на вулиці у черзі. Через деякий час із будівлі територіально центру вийшла жінка, яка представилась секретарем, і, мотивуючи закінченням робочого часу, зібрала у всіх присутніх протоколи, а згодом винесла та роздала всім готові постанови. Таким чином Позивач отримав Постанову №908/1 про накладення адміністративного стягнення. Примітно, що указана постанова не містить ні підписів, ні печаток уповноважених осіб. З огляду на викладене, позивач вважає постанову від 08.04.2025 № 908/1, ухвалену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 в Київській області підполковником ОСОБА_2 , про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого у частиною другою статті 210-1 КУпАП, незаконною, а тому просить суд її скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями вказану справу передано судді Білогруд О.О. Ухвалою судді від 28.04.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

13.05.2025 через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 не визнає позов ОСОБА_1 у справі № 367/4472/25 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню виходячи з такого. 24.02.2025 позивачу було направлено повістку №2531806 від 19.02.2025 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_7 на 04.03.2025 о 09:00. Повістку №2531806 від 19.02.2025 було направлено засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» за адресою місця проживання позивача - АДРЕСА_3 . Згідно відомостей трекінгу відправлень АТ «Укрпошта», повістку № 2531806 від 19.02.2025 не вручено позивачу з причини - «Одержувач відсутній за вказаною адресою». Вважає, що проставлення відмітки про відсутність позивача за адресою місця проживання є належним підтвердженням оповіщення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_7 за повісткою №2531806 від 19.02.2025. Позивач 04.03.2025 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_7 за викликом за повісткою, тобто не виконав обов`язку військовозобов`язаного, передбаченого частинами першою, третьою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 31.03.2025 стосовно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення № 908 у зв`язку з неприбуттям 04.03.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_7 за викликом по повістці №2531806 від 19.02.2025. За результатами розгляду адміністративної справи 08.04.2025 винесено постанову №908/1, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. Разом з тим, Позивачем не наведено жодних обґрунтованих доводів і не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про належне виконання ним вимог законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, порушення чого в особливий період є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП. В протоколі №908 від 31.03.2025 відображено усі суттєві обставини, що мають значення для фіксування вчиненого адміністративного правопорушення та подальшого розгляду адміністративної справи, а саме відображено факт неприбуття позивача до ІНФОРМАЦІЯ_7 за викликом по повістці, що є порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період, що являє собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП. Зокрема, відповідач вважає, що допущена описка - зазначення частини 2 замість частини 3, є механічною опискою та не впливає на дійсність протоколу №908 від 31.03.2025. За таких обставин представник відповідача вважає, що дії ІНФОРМАЦІЯ_4 з притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та прийняття оскаржуваної постанови є правомірними та обґрунтованими. Виходячи з викладеного, просив суд відмовити ОСОБА_1 у позові до ІНФОРМАЦІЯ_4 у справі № 367/4472/25 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, розгляд справи проводити без участі представника відповідача.

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (частина шоста статті 77 КАС України).

На підставі частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення (повне чи скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Судом встановлено, що 19.02.2025 посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_3 складено повістку № 2531806 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_3 , мета виклику: для уточнення даних (а.с.8).

З копії витягу з реєстру територіальної громади, долученого до позовної заяви, убачається, що зареєстрованим місцем проживання позивача є: АДРЕСА_3 (а.с.14).

31.03.2025 офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_9 складено протокол № 908 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 210-1 КУпАП, про те, що ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_10 у визначений час, а саме 04.03.2025 о 09:00 відповідно до повістки № 2531806. Копії указаного протоколу, долучені позивачем до позовної заяви та представником відповідача до відзиву (а.с.38).

Т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 08.04.2025 прийнято постанову № 908/1 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 210-КУпАП (а.с.6) на підставі протоколу від 31.03.2025 №908 (а.с.7, 39).

Згідно опису вкладення до рекомендованого поштового відправлення № 840 ОСОБА_1 24.02.2025 направлено повістку № 2531806 на адресу: АДРЕСА_3 (а.с.41). Згідно відомостей з офіційного веб-сайту АТ «УкрПошта» за трекінгом № 840 поштове повідомлення, яке прибуло до відділення адресата 26.02.2025 не вручено адресату у зв`язку з тим, що 04.03.2025 «одержувач відсутній на вказаною адресою» (а.с.42).

Разом з тим, відповідно до копії витягу про бронювання ОСОБА_1 , який займає посаду водія автотранспортних засобів 1 класу АТ «АНТОНОВ», надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком до 17.02.2026 (а.с.11, 13).

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення складу та події адміністративного правопорушення, а також законність та обґрунтованість ухвалення постанови притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Стаття 6 КАС України передбачає, що суд при вирішенні справ керується принципом верховенства права, відповідно до якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та актуальністю змісту і спрямованості діяльності держави.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 210-1 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно положень частини другої статті 210-1 КУпАП відповідальність настає за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню та тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно з частиною третьою статті 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, стаття 210-1 КУпАП визначає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в тому числі в особливий період.

Ця норма є бланкетною та відсилає до іншого законодавства, яке зокрема регулює порядок проведення мобілізації.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон № 3543-ХІІ) громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_7 у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_7, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Згідно з частиною третьою статті 22 Закону № 3543-ХІІ під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти ІНФОРМАЦІЯ_7 у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

У разі отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_7 громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

Відповідно до пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі - Порядок 560) належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_7 або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є:

- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою ІНФОРМАЦІЯ_7 під час уточнення своїх облікових даних;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила ІНФОРМАЦІЯ_7 іншої адреси місця проживання.

Відповідно до пункту 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 (зі змінами) (далі - Правила №270) Рекомендовані листи з позначкою "Повістка ІНФОРМАЦІЯ_7" під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Повістка ІНФОРМАЦІЯ_7". Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою "Повістка ІНФОРМАЦІЯ_7", працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за зазначеною адресою", яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Згідно з абзацом 5 частини першої статті 1 Закон № 3543-ХІІ особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 на території України введено воєнний стан з 24.02.2022, який триває і досі. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 2105-IX від 03.03.2022 затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію», яким оголошено проведення загальної мобілізації, яка триває і досі.

Відповідно до частини дев`ятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ) щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

18.05.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-ІХ від 11.04.2024. Абзацом четвертим підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону встановлено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані у разі перебування на території України шляхом прибуття самостійно до ІНФОРМАЦІЯ_7 за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Тобто, правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженим постановами Кабінету Міністрів України №921 від 07.12.2016 та від 30.12.2022 № 1487.

За змістом цих нормативно-правових актів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях чи бездіяльності відповідного складу правопорушення. Відповідно до статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

У силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягається до відповідальності тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє зробити висновок про те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного суду від 20.05.2020 справа №524/5741/16-а).

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 74 КАС України).

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, повісткою № 2531806 визначено з`явитися ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_11 04.03.2025 об 09:00 для уточнення даних, яку було направлено засобами потового зв`язку на адресу: АДРЕСА_3 .

Підставою для прийняття оскаржуваної постанови від 08.04.2025 стало неприбуття позивача ОСОБА_1 , як військовозобов`язаного, належним чином повідомленого до ІНФОРМАЦІЯ_4 у вказану дату.

При цьому, судом враховується, що обов`язок військовозобов`язаного з`явитися за викликом до відповідного ІНФОРМАЦІЯ_7 встановлено не повісткою, а законом (висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2022 у справі № 300/1263/22).

Вказане відправлення із повісткою про виклик повернулося ІНФОРМАЦІЯ_11 з довідкою про причини повернення у якій зазначено, що «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до пункту 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 районні (міські) ІНФОРМАЦІЯ_7 організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_7, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) ІНФОРМАЦІЯ_7 для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.

Відповідно до пункту 21 Порядку № 560 за викликом районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_7 (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (ІНФОРМАЦІЯ_7), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Як указувалося раніше, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_7 або його відділу є, зокрема, день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора, або день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою ІНФОРМАЦІЯ_7 під час уточнення своїх облікових даних;

Судом установлено судом, сформована повістка була направлена 24.02.2025 на адресу зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 рекомендованим листом з описом вкладення до рекомендованого поштового відправлення за № 840, що підтверджується копією опису вкладення до рекомендованого поштового відправлення, роздруківкою трекінгу Укрпошти за номером № 840.

Як вбачається з роздруківки трекінгу відстеження поштового відправлення за номером 840, 26.02.2025 воно прибуло до відділення, 26.02.2025 одразу ж внесено відомості «невдала спроба вручення», а 04.03.2025 працівниками Укрпошти проставлено відмітку «одержувач відсутній за вказаною адресою» та повернено відправнику. 10.03.2025 указане відправлення із повісткою про виклик повернулося до відправника.

Матеріали справи містять підтвердження, що повістку надіслано ОСОБА_1 на адресу зареєстрованого місця проживання, а в подальшому з відміткою «одержувач відсутній за вказаною адресою» повернуто відправнику.

Таким чином, днем належного оповіщення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_7 є 04.03.2025.

Однак, судом зауважується, що таке оповіщення здійснено саме на дату 04.03.2025 о 09:00. Тобто особу повідомлено про необхідність з`явлення саме в день на який здійснено виклик.

Указана обставина є суттєвою, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку, а навпаки є порушенням права особи на захист та створення умов за яких виконання певного обов`язку є утрудненим.

Отже, суд приходить до висновку, що із незалежних ані від позивача, ані від відповідача причин, повістка №2699004 про необхідність прибуття позивача на 04.03.2025 о 09:00 до ІНФОРМАЦІЯ_12 (Києво-Святошинський) для уточнення даних, не була отримана отримувачем завчасно.

Щодо тверджень позивача про те, що оскаржувана постанова є незаконною у зв`язку з тим, що він є заброньованим працівником судом зауважується таке. Як установлено судом і підтверджено матеріалами справи відповідно до копії витягу про бронювання військовозобов`язаному ОСОБА_1 , 1981 року народження, надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Відомості щодо дати отримання відстрочки відсутні. Разом з тим, виклику ОСОБА_1 для уточнення даних, зокрема, і в разі наявності статусу «заброньованого» не спростовує обов`язку позивача з`явитися за повісткою у визначені в ній дату, час та місце, який установлений статтею 22 Закону №3543-XII, невиконання якого тягне за собою, передбачену частиною третьою статті 210-1 КУпАП відповідальність.

Не тільки органи держави влади, підприємства, установи та організації, незалежно від форм власності, зокрема всі ІНФОРМАЦІЯ_7, а і громадяни України, зокрема військовозобов`язані громадяни України, повинні неухильно виконувати Закони України та підзаконні нормативно-правові акти, що стосуються мобілізації та проходження військової служби, зокрема, з`явлення для уточнення необхідних відомостей.

Щодо тверджень позивача, щодо неправильної кваліфікації правопорушення інкримінованого ОСОБА_1 уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_9 , судом зауважується таке. Санкція частини другої статті 210-1 КУпАП передбачає стягнення у вигляді штрафу від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в той час, як положеннями частини третьої статті 210-1 КУпАП визначено стягнення у вигляді штрафу у розмірі від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Враховуючи, що на ОСОБА_1 постановою № 908/1 від 08.04.2025 притягнуто до відповідальності і накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн, що відповідає санкції частини третьої статті 210-1 КУпАП, об`єктивна сторона описана у постанові відповідає диспозиції частини третьої статті 210-1 КУпАП, суд вважає, що зазначення у постанові від 08.04.2025 № 980/1 частини другої замість частини третьої статті 210-1 КУпАП, є механічною опискою.

Згідно пункту третього частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Додатково суд зауважує, що захист Вітчизни є обов`язком кожного громадянина України і такий обов`язок не зводиться лише виключно до вступу на військову службу або іншої участі у військових формуваннях. Такий захист може проявлятися і в інших формах, як то фінансова допомога, волонтерська діяльність, допомога за професійним профілем або шляхом надання будь-яких послуг тощо. Найменше, що може вчинити кожен громадянин України, це неухильне дотримання чинного законодавства, яке приймається з метою регулювання питань мобілізації, проходження військової служби та інших питань, покликаних забезпечити ефективне функціонування державних інституцій, які здійснюють захист суверенітету України.

З огляду на викладене, суд приймає до уваги і вважає, що під час виклику ОСОБА_1 та розгляду стосовно нього указаного правопорушення, відповідачем допущено порядок оповіщення його про дату, час та місце виклику, оскільки відмітка АТ «Укрпошти» про те, що адресат відсутній за указаною адресою проставлено у дату, у яку здійснювався виклик ОСОБА_1 у судове засідання. Така відмітка відповідно до положень указаних вище нормативно-правових актів є належним сповіщенням особи про виклик до відповідного ІНФОРМАЦІЯ_7, тобто є датою належного вручення повістки. Однак оскільки дата, у цьому випадку вручення повістки, співпадає з датою необхідності з`явлення до ІНФОРМАЦІЯ_7, то особа фізично не має можливості прибути у визначену дату та час. Саме за цією підставою, суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження закриттю.

На підставі викладеного та керуючись статтями 126, 152-1, 255, 258, 279-1, 288, 289 КУпАП, статтями 5, 15, 72-77, 79, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, суд -

у х в а л и в :

адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковника ОСОБА_4 від 08.04.2025 №908/1 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 КУпАП, скасувати.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 КУпАП закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 12.09.2025.

Суддя О.О. Білогруд