Справа № 755/15875/25
Суддя: Хромова О. О.
Дата ухвалення: 2025-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/755/581/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення позовної заяви

"12" вересня 2025 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., перевіривши виконання вимог статей 160, 161 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанов у справах про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанов у справах про адміністративні правопорушення.

У поряду автоматизованого розподілу судової справи між суддями, відповідно до протоколу передачі судової справи визначеному складу суду від 20 серпня 2025 року, позов передано на розгляд судді Марфіній Н.В.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 серпня 2025 року задоволено заявлений головуючою суддею Марфіною Н.В. самовідвід, вирішено відвести суддю Марфіну Н.В. від розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанов у справах про адміністративні правопорушення та передати справу для проведення повторного автоматизованого розподілу для визначення іншого складу суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення передано судді Хромовій О.О.

Вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 на предмет дотримання вимог 160, 161 КАС України щодо форми та змісту позовної заяви, суд приходить до таких висновків.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (стаття 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини першої статті 168 Кодексу адміністративного судочинства України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Загальні вимоги до форми та змісту позовної заяви встановлено статтею 160 КАС України. У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позивачем заявлено такі вимоги:

1)Визнати протиправною та скасувати постанову від 02 червня 2025 року № 1561, винесену тимчасово виконуючим обов`язки ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 .

2)Визнати протиправною та скасувати постанову тимчасово виконуючого обов`язки ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 від 02 червня 2025 року № 1562 у справі про адміністративне правопорушення , передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 .

Частиною першою статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Крім того, об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Відтак, порушенням правила об`єднання вимог, є об`єднання неоднорідних вимог, тобто таких, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують ці обставини, зокрема, факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного права позивача та об`єктивного обов`язку відповідача.

У силу вимог частини першої статті 21 Кодексу, позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

Суд зауважує, що зазначені правові норми стосовно можливості заявлення позивачем пов`язаних між собою вимог в одному позові, направлені на гарантування процесуальної економії в межах судового розгляду, а також на забезпечення єдності судової практики, з огляду на те, що спірні правовідносини, задля вирішення яких позивач звертається до суду, пов`язані між собою єдиними підставами їх виникнення або поданими доказами, внаслідок чого окремий розгляд цих вимог в межах різних проваджень є недоцільним та не сприяє уніфікованості національної судової практики.

Водночас, аналіз заявлених позивачем вимог свідчить про їх непов`язаність між собою.

Як уже зазначалося раніше, предметом позову у даній справі є вимога про скасування постанов у справах про адміністративні правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП, тобто оскарження рішень ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання ОСОБА_1 винним у вчинення адміністративних правопорушень та накладення адміністративних стягнень у вигляді штрафів.

Дослідивши зміст позовної заяви та доданих до неї документів, суд дійшов висновку про те, що підстави позову (обставини прийняття відповідачами спірних рішень) є різними.

Зокрема, з постанови від 02 червня 2025 року № 1561 вбачається, що підставою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьої статті 210-1 КУпАП визначено порушення вимог статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у зв`язку із неявкою за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки на 02 березня 2025 року о 09-00 год.

Поряд з цим, з постанови від 02 червня 2025 року № 1562, встановлено, що підставою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП визначено порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію у зв`язку не оновленням своїх військово-облікових даних протягом 60 днів, відповідно до розділу ІV Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 11 квітня 2024 року № 3633-ІХ.

Тобто, предметом даної позовної заяви є вимоги, які виникли з різних підстав та які, відповідно, підтверджуються (обґрунтовуються) різними доказами. При цьому, задля з`ясування правомірності кожного з оскаржуваних рішень про притягнення до адміністративної відповідальності необхідним є з`ясування значного обсягу обставин, що становлять предмет доказування у кожній зі справ про адміністративне правопорушення.

Вказане свідчить про те, що в основу спірних правовідносин покладено різні підстави їх виникнення, та різні докази, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги. Відповідно, різним є і правове регулювання спірних правовідносин.

Крім того, сумісний розгляд об`єднаних позивачем вимог ускладнить та сприятиме затягуванню учасниками справи вирішення спору по суті.

При цьому, суд зауважує, що лише виникнення спірних правовідносин між тими самими суб`єктами не є достатньою підставою для об`єднання не пов`язаних між собою вимог в одне провадження.

Фактично, звернувшись до суду з таким позовом, позивач має намір одночасно врегулювати усі наявні у нього спірні правовідносини з відповідачем, незважаючи на те, що підстави їх виникнення є різними та не пов`язаними між собою, а також не враховуючи, що таке об`єднання непов`язаних між собою вимог значно ускладнить розгляд справи.

Правовий висновок щодо необхідності повернення позовних заяв у випадку порушення правил об`єднання позовних вимог викладено Верховним Судом у постановах від 05 березня 2019 року у справі

№ 917/1377/18, від 27 лютого 2019 року у справі № 922/2225/18 та від 14 серпня 2018 року у справі

№ 910/3569/188.

Таким чином, дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем позовні вимоги мають різні підстави їх виникнення, які не пов`язані між собою, та обґрунтовуються різними доказами, що, у свою чергу, не відповідає правилам об`єднання позовних вимог, які викладені у статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, сумісний розгляд об`єднаних позивачем вимог ускладнить та сприятиме затягуванню учасниками справи вирішення спору по суті.

Відповідно до пункту 6 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

У даному випадку підстави для застосування положень статті 172 КАС України відсутні.

Суд також враховує, що передбачене статтею 169 КАС України право суду на повернення позовної заяви у випадку порушення правил об`єднання позовних вимог є законодавчо закріпленим процесуальним обмеженням, встановленим державою з метою регулювання процедурних питань з метою їх упорядкування, дотримання процесуальної економії та недопущення завантаження процесу ускладненими позовними заяви, вимоги яких мають розглядатися в окремих провадженнях.

Суд зазначає, що повернення позовної заяви позивачеві свідчить не про допущення судом надмірного формалізму, а про вчинення дій, направлених на упорядкування процесуальних правовідносин, тобто є необхідним (позитивним) формалізмом, який сприяє належному здійсненню правосуддя. При цьому, така процесуальна дія не є порушенням права позивача на доступ до суду в розумінні норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, оскільки не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду у належному (встановленому законом) порядку.

З огляду на те, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог, встановлені КАС України, позовну заяву слід повернути позивачеві з усіма доданими до неї документами.

Суд роз`яснює позивачеві, що відповідно до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 160, 169, 172, 248, 249 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанов у справах про адміністративні правопорушення, - вважати такою, що не подана, та повернути позивачу.

Роз`яснити, що повернення позову не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду, протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Хромова