Справа № 420/37425/24
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2025-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

11 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Радчука А.А., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про розподіл судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції України, Роздільнянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Рішенням суду від 19.03.2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Суд вирішив: Визнати протиправними дії Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції України щодо пересилання скарги ОСОБА_1 від 05.06.2024 року на дії працівників поліції, які склали постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 906437 для розгляду до Роздільнянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області за супровідним листом Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції України від 27.06.2024 р. № Н-2112/41/13/04/02-24. Зобов`язати Роздільнянський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області направити скаргу ОСОБА_1 від 05.06.2024 року на дії працівників Роздільнянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області на розгляд у порядку підлеглості вищому органу у структурі Національної поліції України. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Справу було розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

05.05.2025 року до суду засобами поштового зв`язку надійшла заява позивача про відшкодування судових витрат.

Разом із заявою позивач надав докази її відправлення засобами поштового зв`язку, які фіксують дату оформлення поштового відправлення 29.04.2025 року.

У поданій заяві позивач просить постановити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на його користь судові витрати в сумі 6243,00 грн., що включає витрати на правничу допомогу 5900,00 грн. та поштові витрати, пов`язані з розглядом справи, - 343,00 грн.

Крім того, посилаючись на те, що рішення суду від 19.03.2025 року позивач отримав 25.04.2025 року, у заяві заявлено клопотання про поновлення строку подання доказів на підтвердження понесення судових витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом встановлено, що позивачем заявлено прохання про стягнення з відповідача судових витрат у позовній заяві, де також зазначено, що докази їх понесення будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Враховуючи, що позивач отримав рішення суду від 19.03.2025 року засобами поштового зв`язку 25.04.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, суд вважає можливим поновити позивачу строк подання доказів на підтвердження понесення судових витрат.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати.

З огляду на зазначене, судом вирішується питання про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1, ч. 4, ч. 5 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи, що судове рішенні ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження, питання щодо ухвалення додаткового судового рішення суд також вирішує в порядку письмового провадження.

Заяву розглянуто з урахуванням знаходження адміністративної справи у суді апеляційної інстанції та перебування головуючого судді у відпустці.

Розглянувши заяву позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

У поданій заяві позивач просить постановити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на його користь судові витрати в сумі 6243,00 грн., що включає витрати на правничу допомогу 5900,00 грн. та поштові витрати, пов`язані з розглядом справи, - 343,00 грн.

Щодо поштових витрат, суд зазначає.

За твердженням заявника, поштові витрати у розмірі 343,00 грн. понесені у зв`язку із направленням наступних документів:

фіскальний чек АТ «Укрпошта» від 27.11.2024 р. №74 щодо відправки рекомендованого листа №307 до Одеського окружного адміністративного суду (із позовною заявою від 27.11.2024), яку оплачено марками на суму 36,00 грн., що також підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта» від 27.11.2024 р. №72 на суму 37,50 грн., яким підтверджується купівля марок (36,0 грн.);

фіскальний чек АТ «Укрпошта» від 28.12.2024 р. №43 щодо відправки рекомендованого листа №579 до Одеського окружного адміністративного суду (із заявою про усунення недоліків позовної заяви від 28.12.2024), яку оплачено марками на суму 54,00 грн., що також, підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта» від 28.12.2024 р. №41 на суму, 56.50 грн., яким підтверджується купівля марок (54,00 грн.) та конверту (2,50 грн.);

фіскальний чек АТ «Укрпошта» від 12.02.2025 р. №154 щодо відправки рекомендованого листа №638 до Одеського окружного адміністративного суду (із заявою із процесуальних питань від 12.02.2025), яку оплачено марками на суму 40,00 грн., що також підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта» від 12.02.2025 р. № 153 на суму 41,50 грн., яким підтверджується купівля марок (40,0 грн.) та конверту (1,50 грн.);

фіскальний чек АТ «Укрпошта» від 18.03.2025 р. №167 щодо відправки рекомендованого листа №731 до Одеського окружного адміністративного суду (із відповіддю на відзив від 18.03.2025), яку оплачено марками на суму 40,00 грн., що також підтверджується фіскальним і чеком АТ «Укрпошта» від 18.03.2025 р. №164 на суму 41,50 грн., яким підтверджується купівля марок (40,0 грн.) та конверту (1,50 грн.);

фіскальний чек АТ «Укрпошта» від 18.03.2025 р. №116 щодо відправки рекомендованого листа №964 до УПП в Одеській області ДПП (із відповіддю на відзив від 18.03.2025), яку оплачено марками на суму 40,00 грн., що також підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта» від 18.03.2025 р. №115 на суму 41, 50 грн., яким підтверджується купівля марок (40,0 грн.) та конверту (1,50 грн.);

фіскальний чек АТ «Укрпошта» від 18.08.2025 р №117 щодо відправки рекомендованого листа №707 до Роздільнянського РВП ГУ НП в Одеській області (із відповіддю на відзив від 18.03.2025), яку оплачено марками на суму 40,00 грн., що також підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта» від 18.03.2025 р. №114 на суму 41,50 грн., яким підтверджується купівля марок (40,0 грн.) та конверту (1,50 грн.);

послуги АТ «Укрпошта» по відправці рекомендованого листа відповідачам із копією цієї заяви про відшкодування судових витрат, у сумі 83,00 грн.

Дослідивши наведені докази поштових витрат, суд вважає, що дійсно ці поштові витрати можна віднести до витрат, які пов`язані з розглядом справи, а надані позивачем докази їх підтверджують.

Таким чином, суд присуджує позивачу здійснені ним документально підтверджені судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме поштові витрати у розмірі 343,00 грн.

Щодо витрат на правничу допомогу.

Відповідно до чч. 1-4 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

При цьому, за приписами ч. 7 ст. 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачами не подано клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмета доказування у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру у 15000, 00 грн. позивачем надано:

копію Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №01-09 від 01.09.2022 року, укладеного між адвокатським бюро «Смірнов і партнери» та Новаком Анатолієм Іллічем. Ціна Договору складається з гонорару, що визначається угодою сторін в акті надання послуг;

копію акту надання-приймання юридичних послуг від 29.04.2025 року, відповідно до якого вартість послуг за надання правової допомоги складає 5900, 00 грн.;

копію Довідки від 29.04.2025 року, якою Адвокатське бюро «СМІРНОВ ТА ПАРТНЕРИ» (), підтверджує, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в повному обсязі оплатив вартість наданих юридичних послуг (професійної правничої допомоги) адвокатському бюро згідно договору про надання професійної правничої допомоги від 01.09.2022 р. № 01-09 та підписаного акту надання-приймання юридичних послуг (професійної правничої допомоги) від 29 квітня 2025 р. на загальну суму 5900 (п`ять тисяч дев`ятсот) гривень 00 коп.

Отже, матеріалами справи підтверджується надання правової допомоги позивачу ОСОБА_1 на підставі Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №01-09 від 01.09.2022 року.

Відповідно до ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05.07.2012 № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, зі змінами, затвердженими З`їздом адвокатів України 2019 року 15 лютого 2019 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

У відповідності з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі №826/841/17, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі East/West Alliance Limited проти України (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певну суму, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (269).

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Вирішуючи питання щодо розподілу між сторонами заявленої суми витрат на правову допомогу, суд вважає, що заявлений позивачем до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу є завищеним та таким, що підлягає зменшенню.

Відтак, суд вважає клопотання позивача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу частково обґрунтованим та що його слід задовольнити в частині стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень).

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, згідно ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу здійснені ним документально підтверджені судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у розмірі 343,00 грн., а також на професійну правничу допомогу у розмірі 4000, 00 грн., оскільки такі витрати дійсно пов`язані із розглядом адміністративної справи №420/37425/24, а їх розмір підтверджується належними доказами, є обґрунтованим та співмірним.

Враховуючи, що за наслідками розгляду справи суд визнав протиправними дії Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції України, то саме за рахунок його бюджетних асигнувань має бути здійснено відшкодування позивачу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 121, 132, 134, 139, 143, 252, 255, 293 КАС України,

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на подання доказів на підтвердження понесення судових витрат.

Заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення в адміністративній справі №420/37425/24 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції України (вул. Ак. Корольова, 5, м. Одеса, 65114, ), Роздільнянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області (вул. Ярослава Мудрого, 5, м. Роздільна, Роздільнянський р-н, Одеська обл., 67400, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції України (вул. Ак. Корольова, 5, м. Одеса, 65114, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у загальному розмірі 4343, 00 грн. (чотири тисячі триста сорок три гривні).

В іншій частині заяви відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку і строки, встановлені ст.ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук