Справа № 420/21178/25
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2025-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

12 вересня 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду заявупредставника ОСОБА_1 - адвоката Коротченко Д.С.про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Національного університету оборони України (, місце знаходження: 03049, м. Київ, пр.-т Повітрофлотський, 28) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала ця адміністративна справа.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Національного університету оборони України (, місце знаходження: 03049, м. Київ, пр.-т Повітрофлотський, 28) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,- задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Національного університету оборони України (, місце знаходження: 03049, м. Київ, пр.-тПовітрофлотський, 28) щодо невиплати ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 28 серпня 2017 року по 28 лютого 2018 року та за період з 01 березня 2018 року по 18 липня 2019 року.

Зобов`язано Національний університет оборони України (, місце знаходження: 03049, м. Київ, пр.-т Повітрофлотський, 28) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 28 серпня 2017 року по 28 лютого 2018 року та за період з 01 березня 2018 року по 18 липня 2019 року, починаючи з 28 вересня 2017 року по 13 травня 2025 року.

Через канцелярію суду 02.09.2025 року від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій представник просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

На обґрунтування представник позивача зазначила, що як було зазначено у позовній заяві, попередній розрахунок судових витрат позивача на правову допомогу пов`язану із складання позовної заяви складає 10000,00 грн. На підтвердження до позову додано Договір про надання правничої допомоги від 06.06.2025 та акт виконаних робіт від 26.06.2025.

Згідно з п.4.1. Договору про надання правової допомоги від 06.06.2025, за надання правничої допомоги, яка є предметом Договору, згідно з пункту 2.1 цього Договору, АДВОКАТУ КЛІЄНТ сплачує грошову винагороду у розмірі 10 000,00 гривень. Отже, дана сума є фіксованою.

26 червня 2025 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та АДВОКАТОМ підписано акт приймання-передачі виконаної роботи до Договору про надання правничої допомоги від 06.06.2025. Всього за виконану роботу КЛІЄНТ зобов`язується сплатити АДВОКАТУ винагороду у розмірі 10 000,00 гривень.

До вказаної заяви представником надано копію платіжної інструкції про сплати суми за договором в розмірі 10050,00 грн.

Через канцелярію суду 18.07.2025 року від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу, в якому представник зазначив, що в порушення ч. 4 ст. 134 КАС України, позивач не надав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних виконавцем послуг.

Так, в акті не зазначено, що послуги у виді консультацій та узгодження правової позиції стосувалися саме предмету спору у зазначеній справі. Аналогічно щодо опрацювання нормативно-правових актів з приводу соціального і правового захисту військовослужбовців (0,5 год 1000 грн).

Тобто, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували витрати позивача на правничу допомогу у зазначеній справі. У зазначеному Акті не були здійснені розрахунки за надані послуги.

Отже, позивачем не дотримано вимог ст. 134 КАС України, у зв`язку з чим вважаємо необґрунтованими вимоги про стягнення з університету 10 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

У зв`язку з цим, представник просить: зменшити заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

До заяви про ухвалення додаткового рішення надані докази направлення заяви на адресу відповідача.

Розглянувши заяви представника позивача та представника відповідача, документи на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, суд доходить таких висновків.

Порядок розподілу судових витрат регулюється ст. 139 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.1,2 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 1 ч.3 ст.132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 06.06.2025 року між ОСОБА_1 та адвокатом Коротченко Д.С. було укладено договір про надання правничої допомоги,відповідно до умов якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. (п. 1.1 договору)

Адвокат на підставі звернення клієнта приймає на себе зобов`язання усіма законними методами та способами надати клієнту наступної правничої допомоги у представництва інтересів клієнта по справі за позовом клієнта по справі з позовними вимогами до Національного університету оборони України, про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії. (п. 2.1 договору)

За надання правової допомоги, яка є предметом договору, згідно п. 211 цього договору, адвокату клієнт сплачує грошову винагороду у розмірі 10 000,00 грн. (п. 4.1 договору)

Сторони погодили, що виплата винагороди, розмір якої визначено у п. 4.1 договору здійснюється протягом 30 календарних днів після підписання цього договору. (п. 4.4 договору)

Відповідно до Акту приймання-передачі виконання робіт до договору про надання правничої допомоги від 06.06.2025 року підписаного 26.06.2025 року, вказано, що у відповідності до п. 2.1, 4.1 договору адвокатом виконані, а клієнтом прийняті наступні роботи: усна консультація, вивчення документів, вивчення актуальної практики в подібних відносинах, формування правової позиції, збирання доказів та підготовка позову. Всього за виконану роботу клієнт, протягом 10 календарних днів після підписання цього акту зобов`язується сплатити адвокату винагороду у розмірі 10 000,00 грн. у клієнта претензій до якості виконання робіт немає.

На підтвердження оплати за надані послуги до суду надано копію платіжної інструкції № P24AD9695 від 02.09.2025 року на суму 10 050,00 грн.

Оцінивши надані документи на підтвердження понесених витрат, суд зазначає таке.

Згідно з ч.9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд наголошує на тому, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Разом з цим у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги.

ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Враховуючи правовий підхід Європейського суду з прав людини до розподілу судових витрат між сторонами, оцінюючи наведений у акті наданих послуг перелік наданих послуг за критеріями співмірності та розумності наданих послуг, те, що справа не відноситься до категорії складних, а також клопотання відповідача про зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що перелік наданих послуг є необхідним, однак, витрати на виконання цих робіт є завищеними. Суд вважає, що витрати, які належать відшкодуванню за рахунок відповідача, є сума 2000 грн. Решта сплати витрат покладається на клієнта відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладені та встановлені судом обставини, оцінюючи надані позивачем докази, що підтверджують здійснення відповідних витрат за Актом приймання-передачі, перелік наданих послуг, наведений у акті наданих послуг, враховуючи категорію цієї справи, зміст виконаної роботи та клопотання про зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу, суд вважає, що фактичні витрати, які належать стягненню з відповідача на користь позивача складають 2000,00 грн, а тому заява представника позивача належить задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 132,139, 243,252, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ :

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Коротченко Д.С. про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.

Стягнути з Національного університету оборони України (, місце знаходження: 03049, м. Київ, пр.-тПовітрофлотський, 28) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн (дві тисячі гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5. п.15. ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р.Юхтенко