Справа № 500/2869/25
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2869/25

12 вересня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (надалі, відповідач), в якому просить визнати протиправними дії командування військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не звільнення ОСОБА_1 , з військової служби на підставі підпункту г) пункту 2 частини 4 та пункту 3 частини 12 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через такі сімейні обставини - "необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько- консультативної комісії закладу охорони здоров`я", зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення (наказ) про звільнення ОСОБА_1 , з військової служби на підставі підпункту г) пункту 2 частини 4 та пункту 3 частини 12 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через такі сімейні обставини - "необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько- консультативної комісії закладу охорони здоров`я".

Позов обґрунтований тим, що позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішенням командування військової частини НОМЕР_1 щодо ОСОБА_1 , оскільки командуванням Військової частини НОМЕР_1 невірно проведено аналіз норм матеріального права, зокрема Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та Сімейного кодексу України. Вважає, що не звільнення ОСОБА_1 з військової служби відповідно до підпункту г) пункту 2 частини 4 та пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - "через сімейні обставини або з інших поважних причин, а саме: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я" є протиправним, порушує права і соціальні гарантії ОСОБА_1 . Просить врахувати, що сім`я ОСОБА_2 складається лише з її сина ОСОБА_1 та дружини сина - ОСОБА_3 . Врахування ОСОБА_4 до категорії "член сім`ї ІІ ступеня споріднення ОСОБА_2 " Військовою частиною НОМЕР_1 є помилковим, бо фактичні обставини та надані документи спростовують факт спільного проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_2 , наявності спільних прав та обов`язків. Вважає, що здійснювати такий догляд не може той, хто проживає окремо. ОСОБА_4 реалізовує своє право на освіту, при цьому жодним нормативно-правовим актом не забороняється реалізація права на освіту у зв`язку з необхідністю здійснення догляду за будь-ким; за жодним нормативно правовим актом не ОСОБА_4 не зобов`язаний мешкати спільно з ОСОБА_2 та здійснювати догляд за нею, поки є члени сім`ї першого ступеня споріднення, які зобов`язанні здійснювати такий догляд. Таким чином, на думку позивача, відмова у звільненні з військової служби з боку військової частини НОМЕР_1 є протиправною, та такою, що не узгоджується з приписами ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Ухвалою суду від 19.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Вказану ухвалу суду відповідач отримав 19.05.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, однак у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не надходило.

Частиною шостою ст. 162 КАС України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом встановлено, що позивач звернувся до командування Військової частини НОМЕР_1 із рапортом про звільнення з військової служби через сімейні обставини, а саме у зв`язку із необхідністю здійснювати догляд за матір`ю.

Листом Військової частини НОМЕР_1 за №1/4573 від 17.04.2025 позивачу відмовлено у задоволенні даного рапорту з підстав встановлення наявності інших членів сім`ї ІІ ступеня споріднення - онука ОСОБА_4 .

Вважаючи протиправними такі дії відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі - Закон №2232-XII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1 Закону №2232-ХІІ, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина п`ята статті 1 Закону №2232-XII).

Пунктом 6 статті 2 Закону №2232-ХІІ передбачені такі види військової служби: базова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-IX від 11.04.2024, що набув чинності 18.05.2024, статтю 26 Закону №2232-XII викладено в новій редакції, за якою пункт 2 частини четвертої цієї статті передбачає, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби, зокрема, на підставах:

г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);

У свою чергу, пунктом 3 частини дванадцятої цієї статті визначено, що під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, зокрема, на таких підставах:

- необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

- необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

На відміну від попередньої редакції, яка підставою для звільнення визначала саму лише наявність батьків із числа осіб з інвалідністю I чи II групи, нова редакція в цьому контексті дозволяє звільнення з військової служби лише при необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків, який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Водночас, необхідно зазначити, що наказом Міністерства оборони України від 23.07.2024 №495, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.09.2024 № 1361/42706 внесено зміни до Додатку 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (пункт 12.11 розділу XII), яким визначено Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зокрема конкретизовано, що при поданні до звільнення з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років), документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, а саме:

26) у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я:

- документи, що підтверджують відповідні родинні зв`язки з цією особою (особами) , зокрема, один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Отже, однією з підстав для звільнення військовослужбовця (як такого, що висловив своє небажання продовжувати проходження військової служби) з військової служби під час воєнного стану через сімейні обставини або інші поважні причини є необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Зі змісту норми п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону № 2232 висновується, що для звільнення з військової служби у випадку необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, достатньою є наявність однієї з таких умов:

- відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи;

- інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Отже, «відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи» означає реальну відсутність таких осіб, які фактично могли б здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю, яка цього потребує. У випадку ж «юридичної наявності» інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи, які, при цьому, реально не можуть здійснювати постійний догляд за такою особою з об`єктивних причин (перебування у полоні, відбування покарання у місцях позбавлення волі, проходження військової служби, тощо), то така особа відсутня у розумінні приписів абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятою статті 26 Закону № 2122-IX.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 27 лютого 2025 року у справі № 380/16966/24.

Поряд з цим, відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України та інших положень законодавства, членами сім`ї особи, які належать до першого ступеня спорідненості є її батьки, чоловік або дружина, а також діти такої особи, у тому числі усиновлені. Згідно статтею 1262 Цивільного кодексу України та інших положень законодавства, членами сім`ї особи, які належать до другого ступеня спорідненості є її рідні брати та сестри, баба та дід, як з боку батька, так і з боку матері, а також її онуки.

Суд наголошує, що відповідно до частини другої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Таким чином, законодавством визначені критерії, за наявності яких особи складають сім`ю, яким є, зокрема спільне проживання.

Разом з тим, Сімейним кодексом України встановлено: обов`язок повнолітніх внуків, правнуків утримувати бабу, діда, прабабу, прадіда (стаття 266).

Проте, суд звертає увагу, що при цьому, зокрема статтею 266 Сімейного кодексу України визначено умови, за яких повнолітні внуки зобов`язані утримувати непрацездатну бабу, яка потребує матеріальної допомоги, а саме: якщо у них немає чоловіка, дружини, повнолітніх дочки, сина або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що повнолітні внуки, правнуки можуть надавати матеріальну допомогу.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за призовом по мобілізації у Військовій частині НОМЕР_1 з 13.06.2024 по теперішній час, що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 за №5028 від 22.10.2024.

Мати Позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно Довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ №734427 від 09.12.2024 року визнана особою з другою групою інвалідності довічно.

Згідно Висновку №386 про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі КНП Збаразький центр первинної медико-санітарної допомоги від 20.12.2024 р. (за формою 080-4/о) ОСОБА_2 потребує отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Висновок дійсний до 20.12.2025 року.

Чоловік ОСОБА_2 , батько позивача, - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 .

Позивач проживає разом зі своєю матір`ю та дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується Довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб ОСББ Дружба-2010 від 10.02.2025 за №04 .

Син позивача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є студентом денної форми навчання Західноукраїнського національного університету (вулиця Львівська, 11, Тернопіль, Тернопільська область, 46009), що підтверджується довідкою про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти №609840 від 26.02.2025 року.

Представниками ІНФОРМАЦІЯ_5 було складено та затверджено начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 від 13 березня 2025 року Акт обстеження сімейно-майнового стану старшини ОСОБА_1 .

За результатами обстеження вказано наступну інформацію, зокрема:

п. 7 - кого мав або має на своєму утриманні: дружину, сина 1997 року народження, студента денної форми навчання, мати - особа з інвалідністю ІІ групи довічно потребує постійного стороннього догляду.

п. 8 - На день перевірки сім`я військовослужбовця складається з 5-ох чоловіків:

1 ОСОБА_1 - військовослужбовець - місце проживання - АДРЕСА_1

2 ОСОБА_3 - дружина - місце проживання - АДРЕСА_1

3 ОСОБА_4 - син - місце проживання -

АДРЕСА_2 ОСОБА_2 - мати - місце проживання - АДРЕСА_1 .

В п. 14 - Висновки і пропозиції комісії, яка проводила перевірку сімейного стану сім`ї військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 старшини ОСОБА_1 : (зокрема):

"... Згідно відомостей Державного реєстру актів цивільного стану громадян, у ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 крім сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 відсутні інші працездатні члени сім`ї першого ступеня споріднення, які здійснюють, чи можуть здійснювати постійний догляд...".

Суд звертає увагу, що хоча формально існують інші члени сім`ї першого ступеня споріднення (донька) та другого ступеню спорідненості (онука), їх неможливість здійснювати догляд за батьком (дідом) через догляд за іншими особами та навчанні на денній формі, відповідно, є не лише об`єктивною підставою, що унеможливлює виконання такого обов`язку, а й фактичним підтвердженням відсутності іншої особи, спроможної забезпечити необхідний догляд.

Наведені висновки суду відповідають правовим висновкам, наведеним у постанові Верховного Суду від 27.02.2025 у справі № 380/16966/24.

Суд враховує, що поняття "обов`язку утримання" та "обов`язку здійснення постійного догляду" не є тотожними, оскільки утримання особи - це надання матеріальної допомоги, в той час як постійний догляд - це форма догляду за особою з різними фізичними або психічними обмеженнями, що вимагає постійної присутності доглядача для надання необхідної допомоги та підтримки.

Поряд з цим, матеріали справи не містять достатніх доказів наявності членів сім`ї другого ступенів споріднення, які можуть здійснювати постійний догляд за хворою матір`ю позивача, а відтак позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що окрім нього, інших членів сім`ї, які спільно проживають та могли здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю ІІ групи (матері позивача) - немає.

У своїй відмові, що оформлена листом від 17.04.2025, відповідач лише вказав на наявність у ОСОБА_2 члена сім`ї ІІ ступеня споріднення - онука ОСОБА_4 , не надавши правову оцінку обставинам навчання на денній формі в Західноукраїнському національному університеті, а також проживанню ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за різними адресами. Більше того, такі обставини зафіксовані в Акті обстеження сімейно-майнового стану старшини ОСОБА_1 , що складений представниками ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

Таким чином, зважаючи на викладене вище, належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправним та скасування рішення Військової частини НОМЕР_1 , що оформлене листом від 17.04.2025 за №1/4573 про відмову ОСОБА_1 у задоволенні рапорту про звільнення з військової служби через сімейні обставини, зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт позивача про звільнення з військової служби через сімейні обставини у зв`язку із необхідністю здійснювати догляд за матір`ю ОСОБА_2 , прийнявши відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а позовні вимоги такими, що підлягають до часткового задоволення.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Військової частини НОМЕР_1 , що оформлене листом від 17.04.2025 за № 1/4573 про відмову ОСОБА_1 у задоволенні рапорту про звільнення з військової служби через сімейні обставини.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт позивача про звільнення з військової служби через сімейні обставини у зв`язку із необхідністю здійснювати догляд за матір`ю ОСОБА_2 , прийнявши відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 12 вересня 2025 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_4 );

відповідач - Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_4 код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.