Справа № 520/23346/25
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

15 вересня 2025 р. Справа № 520/23346/25

Cуддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому, з урахуванням уточненого позову, просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 Національної Гвардії України, приймав, щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» військовослужбовцю ОСОБА_1 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної Гвардії України видати наказ, яким перерахувати та виплатити позивачу ОСОБА_1 , з 23.07.2023 по 09.04.2025 року (включаючи час переміщення між закладами лікування) додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 100 000 гривень пропорційною в розрахунку на місяць.

Ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху. Надано позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви надавши до суду:

1) заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним адміністративним позовом та вказати в заяві обґрунтовані підстави для поновлення строку з наданням відповідних підтверджуючих доказів причин пропуску строку звернення;

2) пояснення зазначивши, в який зі спірного періоду з 23.07.2023 по 09.04.2025 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні та в який переміщувався з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого під час перебування на стаціонарному лікуванні (з ... по ...), надавши підтверджуючі документи або зазначити причини неможливості їх надання;

3) докази переведення позивача до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України під час лікарняного, зарахування позивача до списків особового складу цієї військової частини, а також проходження позивачем військової служби в цій військовій частині (накази командира військової частини, послужний список тощо) або зазначити причини неможливості їх надання.

Через систему "Електронний суд" на виконання ухвали суду представником позивача надіслано заяву про усунення недоліків. Також, представником позивача надіслано заяву про поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

В ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху зазначалося, що на підтвердження перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я представником позивача надано ряд Виписок із медичних карт амбулаторного (стаціонарного) хворого, медичних карт стаціонарного хворого хірургічного відділення, з яких вбачається, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні у відповідних медичних закладах в наступні періоди: з 24.07.2023 по 25.07.2023, з 25.07.2023 по 24.08.2023, з 24.08.2023 по 01.10.2023, з 21.11.2023 по 11.12.2023, з 26.09.2024 по 09.10.2024, з 06.01.2025 по 21.01.2025, з 31.01.2025 по 07.02.2025, з 20.03.2025 по 09.04.2025.

У зв`язку з тим, що перебування на стаціонарному лікуванні у медичних закладах не охоплює весь спірний період, який зазначений в прохальній частині позову - з 23.07.2023 по 09.04.2025 року, суд просив надати пояснення зазначивши, в який зі спірного періоду з 23.07.2023 по 09.04.2025 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні та в який переміщувався з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого під час перебування на стаціонарному лікуванні (з ... по ...), надавши підтверджуючі документи або зазначити причини неможливості їх надання.

Разом із заявою про усунення недоліків представником позивача надіслано ряд медичних документів на підтвердження перебування позивача на стаціонарному лікуванні, які аналогічні тим, що надавалися разом з позовом.

При цьому, взагалі не надано пояснень та не зазначено, в який зі спірного періоду (з 23.07.2023 по 09.04.2025 року) позивач перебував на стаціонарному лікуванні та в який переміщувався з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого під час перебування на стаціонарному лікуванні, як і не надано жодного підтверджуючого доказу окрім тих, які надавалися разом з позовом та яким надавалася оцінка суду в ухвалі про залишення позову без руху.

Також, ухвалою суду запропоновано надати докази переведення позивача до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України під час лікарняного, зарахування позивача до списків особового складу цієї військової частини, а також проходження позивачем військової служби в цій військовій частині (накази командира військової частини, послужний список тощо).

В заяві про усунення недоліків стосовно доказів переведення позивача до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України під час лікарняного, зарахування до списків особового складу цієї військової частини, а також проходження позивачем військової служби в цій військовій частині заявлено клопотання про витребування у відповідача цих доказів, оскільки запити та заяви про надання документів відповідачем ігноруються.

Суд звертає увагу, що згідно ч.1 ст. 80 КАС України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 80 КАС України, у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Проте, разом з клопотанням про витребування доказів не надано жодних доказів на підтвердження вжиття позивачем заходів на отримання документів самостійно (запити, доказів їх направлення / отримання відповідачем тощо). Тобто, зазначена в клопотанні інформація нічим не підтверджена.

Отже, ухвалу суду в частині надання відповідних документів не виконано.

В заяві про поновлення строку звернення до суду представник позивача зазначив, що 05.08.2025 позивачем направлено до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України лист щодо можливості досудового врегулювання спору. Проте, відповідач відмовився від отримання вищевказаного листа, який повернувся позивачу.

Відповідно до частини 4 статті 122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Проте, наголошуючи на досудовому порядку вирішення спору представником позивача не зазначено жодної законодавчої норми. яка б встановлювала обов`язок досудового порядку вирішення даної категорії спору, судом таких також не встановлено.

Щодо посилання представника позивача на введення на території України воєнного стану, суд зазначає наступне.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває на даний час.

В постанові від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22 Верховний Суд зазначив, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку зі збройною агресією рф, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків щодо звернення до суду з позовними заявами, апеляційними й касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого ст. ст. 55, 124, 129 Конституції України, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначений підхід неодноразово був застосований Верховним Судом, зокрема у постановах від 21 травня 2021 року у справі № 1.380.2019.006107, від 22 липня 2021 року у справі №340/141/21, від 16 вересня 2021 року у справі № 240/10995/20 та від 12 вересня 2022 року у справі №120/16601/21-а.

В той час, Верховний Суд в постанові від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22 зробив висновок, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

Також в ухвалі від 06.09.2022 у справі №420/16598/21 з приводу оцінки доводів щодо поважності причин пропущення процесуального строку для звернення до адміністративного суду з підстав запровадженого воєнного стану Верховним Судом зазначено, що сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку у всіх абсолютно випадках.

Проте, жодних доказів поважності причин пропуску строку звернення з цим позовом до суду саме через обмеження, впроваджені у зв`язку з введенням воєнного стану, військовою агресією російської федерації проти України, представник позивача разом із заявою суду не надав.

В клопотанні про поновлення строку звернення зазначено, що позивач з початку військової агресії і по теперішній час перебуває на військовій службі і виконує бойові завдання по захисту Батьківщини, у зв`язку з неможливістю самостійної реалізації права на судовий захист за правовою допомогою до адвоката позивач звернувся 04.08.2025 року.

Суд звертає увагу, що позивач не надав до суду доказів підтвердження проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, виконань ним бойових завдань по захисту Батьківщини (копії наказів, розпоряджень, військового квитка тощо), клопотання про витребування у відповідача відповідних доказів необґрунтовано, на підтвердження вжиття заходів та самостійного отримання таких документів жодного доказу також не надано.

Суд також звертає увагу, що неможливість самостійної реалізації права на судовий захист та звернення за правовою допомогою до адвоката не може бути розцінено судом як підстава для несвоєчасного звернення до суду.

Таким чином, позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Зважаючи на вище викладене, суд вважає за необхідне повернути адміністративний позов позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст. ст. 169, 248, 256, 294, 295 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя О.В.Шевченко