Справа № 744/747/25
Суддя: Гнип О. І.
Дата ухвалення: 2025-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 744/747/25
Провадження № 2-а/744/31/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2025 року в місті Семенівка Чернігівської області Семенівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Гнипа О. І.,

при секретарі Кекух А. А.,

розглянувши адміністративну справу № 744/747/25 за позовом

представника позивача: ОСОБА_1

в інтересах

позивача: ОСОБА_2

до

відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1

про

вимоги позивача: визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

у відкритому судовому засіданні, проведеному за відсутності представника позивача Голика Є. В., та позивача ОСОБА_2 , а також за неприсутності представника відповідача,-

В С Т А Н О В И В:

За позовом сторона позивача просить: визнати протиправною та скасувати постанову №б/н по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) від 18 липня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , якою на позивача накладено штраф в розмірі 17000 гривень, а справу про адміністративне правопорушення відносно позивача закрити; в силу малозначності діяння звільнити позивача від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. В обґрунтування наведених вимог у позові зазначено про те, що 31 липня 2025 року позивач через AT «Укрпошта» отримав рекомендований лист від ІНФОРМАЦІЯ_2 з копією постанови № б/н від 18 липня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. З ст. 210-1 КУпАП, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , згідно якої на позивача накладено штраф у розмірі 17000 гривень. Позивача визнано винним у тому, що він порушив ряд законодавчих актів України про військову службу, оборону та мобілізацію, а саме не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09:00 год. 19 червня 2025 року по повістці № 3702525. Сторона позивача вважає, що постанова про адміністративне правопорушення від 18.07.2025 підлягає скасуванню через суворість накладеного стягнення з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП. Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст. 245 КУпАП). Згідно зі ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. За приписами ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. Згідно зі ст. 279 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) роз`яснює особі, яка притягається до адміністративної відповідальності її права і обов`язки, заслуховує її пояснення, за її участі досліджує докази та вирішує клопотання. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Позивач не заперечує свою вину у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, проте вважає, що, враховуючи всі обставини справи, начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 мав право застосувати ст. 22 КУпАП та звільнити позивача від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням, з огляду на таке. Дійсно, в червні 2025 року позивач за місцем проживання в с. Машеве отримав повістку № 3702525 про необхідність явки на 09.00 годину 19.06.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розташовується в АДРЕСА_1 . Позивач без жодних заперечень отримав вказану повістку і мав намір прибути за викликом. Слід зазначити, що прямого автобусного сполучення між селами Машеве та Погорільці Семенівської міської територіальної громади не існує, так як і не існує прямого автобусного сполучення між с. Машеве та м. Семенівка. Відстань між АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 складає 21 км, відтань між АДРЕСА_1 та с. Погорільці складає 19 км. Щоб дістатися з с. Машеве до с. Погорільці треба спочатку дістатися якимось чином до м. Семенівка, а потім звідти добиратися до АДРЕСА_1 , загальна відстань з с. Машеве до с. Погорільці складає 40 км. Таким чином, аби дістатися до м. Семенівка, населення села Машеве, яке не має власного транспорту, користується так званим «автостопом», тобто попутними транспортними засобами, в тому випадку якщо водій побажає зупинитися і підвезти пасажира, за що треба сплатити певні кошти. Також можна скористатися послугами приватного таксі, але воно коштує близько 2000 гривень в одну сторону, тобто на таку поїздку туди і назад треба близько 4000 гривень. Позивач з червня 2024 року ніде не працює, веде власне домашнє господарство, проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 , 1956 року народження, яка є особою похилого віку. Жодного доходу з червня 2024 року позивач не отримує, тому у нього є певні фінансові труднощі. Через брак коштів позивач в червні 2025 року не зміг на попутному транспорті виїхати з с. Машеве (деякі водії просто не зупинялися, а деякі відмовлялися везти безоплатно). Тільки в липні 2025 року, підкопивши коштів, позивачу вдалося дістатися на попутному транспорті до ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1 , де на нього, зокрема, було складено протокол про адміністративне правопорушення за неявку 19.06.2025 року. Також у день явки позивач отримав направлення на ВЛК, яке пройшов 24.07.2025 року, не порушуючи строків. Таким чином позивач фактично не ухилявся від явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 , добровільно туди прибув як тільки зміг (його не затримували та не доставляли працівники поліції), пройшов ВЛК, оновив всі військово-облікові дані. Відповідно до абз. 11 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича. Згідно приписів ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Під малозначністю розуміється, що хоча певна дія формально і містить ознаки правопорушення, вона не є суспільно небезпечною, щоб потягти покарання, тобто шкода, заподіяна діянням, є незначною або взагалі відсутня. Оскільки діянням позивача не завдано будь-якої шкоди охоронюваним законом інтересам держави, будь-яким юридичним чи фізичним особам, не заподіяно аніякої шкоди, позивач самостійно добровільно виправив допущене ним порушення законодавства, тому через малозначність правопорушення його можна було звільнити від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Штраф в розмірі 17000 гривень є непомірним тягарем для позивача та його родини. Виходячи з викладеного вище, постанова в справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, на переконання сторони позивача, підлягає скасуванню.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 та представник позивача, адвокат Голик Євген Валерійович, не прибули, подали до суду за підписом представника позивача Голика Є. В. письмові відомості про розгляд справи за їх відсутності, за змістом яких позов підтримали (а. с. 29).

Відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_4 , у судове засідання свого повноважного представника не направив, про причини неявки представника суд не сповістив, заяви про розгляд справи за відсутності представника до суду не подав, відзив на позовну заяву в суд не надіслав, але як суб`єкт владних повноважень був повідомлений належним чином про час і місце судового засідання.

Суд, вивчивши матеріали адміністративної справи та наявні матеріали щодо справи про адміністративне правопорушення, вважає за необхідне вирішити позов за наступних обставин.

Сторона позивача звернувся до суду з вимогою визнати протиправною та скасувати постанову №б/н від 18 липня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП із накладенням штрафу в розмірі 17 000 гривень. Також сторона позивача просить закрити справу про адміністративне правопорушення в силу малозначності діяння,звільнити позивачавід адміністративної відповідальності йобмежитись усним зауваженням.

Суть обґрунтування позову зводиться до того, що, хоча сторона позивача і зазначає, що позивач визнає факт неявки до ІНФОРМАЦІЯ_3 19 червня 2025 року за повісткою, але, на думку сторони позивача, накладене стягнення є надмірно суворим. Вчинення порушення сторона позивача пояснює наступними причинами: відсутністю прямого транспортного сполучення між його місцем проживання ( АДРЕСА_2 ) та місцем розташування ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) й відстанню (40 км); скрутним матеріальним становищем, оскільки позивач є безробітним з червня 2024 року, проживає з матір`ю похилого віку. Сторона позивача за позовом акцентує увагу, що як тільки позивач зміг зібрати кошти, він добровільно прибув до ТЦК та СП у липні 2025 року, пройшов військово-лікарську комісію (ВЛК) та оновив свої дані. На переконання сторони позивача, ці обставини свідчать про малозначність вчиненого правопорушення, що давало б відповідачу підстави для застосування ст. 22 КУпАП та звільнення позивача від відповідальності з обмеженням усним зауваженням.

Відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_5 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, свого представника в судове засідання не направив, відзив на позовну заяву не подав.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Оцінка суду доводів сторін та встановлених обставин.

Дослідивши наявні матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд убачає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

З змістом норми ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (в редакції, чинній на момент вчинення діяння), порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період, тягне за собою, поряд з іншим, накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто від 17000 до 25500 гривень).

Як вбачається з матеріалів справи і не заперечується самою стороною позивача, позивач отримав повістку № 3702525 про необхідність явки на 09:00 годину 19 червня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак у визначений час та місце не прибув. Цей факт є основною деталлю присутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Щодо поважності, на думку сторони позивача, причин неявки.

Представник позивача за позовом обґрунтовує неявку позивача транспортними труднощами та скрутним матеріальним становищем позивача.

Однак, суд відхиляє такі доводи з наступних підстав.

Перелік поважних причин неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, встановлений абз. 11 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» 21 жовтня 1993 року № 3543-XII. До таких причин належать:

перешкода стихійного характеру;

хвороба громадянина;

воєнні дії на відповідній території та їх наслідки;

смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка);

інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк.

Важливою умовою для визнання причини поважною є її підтвердження документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій.

Наведені позивачем обставини, як-от відсутність прямого автобусного сполучення та брак коштів, не входять до зазначеного переліку.

Посилання ж по суті на категорію «інші обставини» за позовом є необґрунтованим, оскільки фінансові та логістичні труднощі не можуть вважатися обставинами непереборної сили, які повністю позбавили можливості позивача виконати свій обов`язок.

Крім цього, суд зауважує, що позивач не був позбавлений можливості сповістити про свої причини неприбуття через засоби зв`язку (зателефонувати (якщо невідомі номери телефонів саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , то існує цілодобова «гаряча лінія» Міністерства оборони України, телефон: 1512 (https://mod.gov.ua/garyacha-liniya-minoboroni), на якій усі телефонні дзвінки записуються та реєструються), направити листа чи повідомлення (в тому числі електронними засобами зв`язку, якими сторона позивача користуватися вміє, адже до матеріалів позовної заяви, приміром, додані роздруківки із застосунку «Резерв+» із даними про позивача (а.с. 8), трекінг поштового відправлення (а.с. 7)) тощо.

Однак, матеріали позовної заяви не містять переконливі дані, що позивач, отримавши повістку, доводив до відома відповідача доступним способом дані про складнощі явки по повістці.

Таким чином, суд констатує, що стороною позивача не доведено наявність істотних поважних причин для неявки позивача за повісткою.

Щодо застосування ст. 22 КУпАП (малозначність правопорушення).

Сторона позивача наполягає, що відповідач мав застосувати ст. 22 КУпАП та звільнити позивача від відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

За змістом ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Суд наголошує, що застосування цієї норми є правом, а не обов`язком уповноваженої особи. Більш того, поняття «малозначність» є оціночним і застосовується до діянь, які хоча формально і містять ознаки правопорушення, але через свою незначну суспільну небезпеку не потребують застосування стягнення.

Порушення правил військового обліку та законодавства про мобілізацію, вчинене в особливий період, має підвищений ступінь суспільної небезпечності, адже кваліфікується за частиною 3 ст. 210-1 КУпАП. Тому склад правопорушення, яке містить в собі особливо кваліфікуючі ознаки об`єктивної сторони (особливий період), за своєю правовою природою не може бути віднесений до малозначних.

Той факт, що позивач згодом добровільно з`явився до ТЦК та СП, пройшов ВЛК та оновив дані, є обставиною, що характеризує його особу, однак не нівелює факту вчинення правопорушення 19 червня 2025 року та не зменшує його суспільної небезпеки на момент вчинення.

Щодо розміру накладеного стягнення.

Санкція ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає накладення штрафу на громадян в розмірі від 17000 до 25500 гривень.

З оскаржуваної постанови вбачається, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 наклав на позивача штраф у розмірі 17000 гривень, що є мінімальним розміром, передбаченим законом за дане правопорушення. Це свідчить про те, що відповідач врахував всі обставини, обираючи найменш суворе стягнення з можливих.

Доводи сторони позивача про «непомірний тягар» штрафу не можуть бути підставою для скасування постанови, оскільки стягнення накладене у межах санкції статті та є мінімально можливим.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Хоча відповідач і не надав відзиву, наявні у справі докази, зокрема, доводи від імені самого позивача, викладені у позовній заяві, підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідач, встановивши факт порушення, діяв у межах своїх повноважень та відповідно до процедури, встановленої КУпАП. Склад адміністративного правопорушення в діях позивача наявний, причини неявки не є у повній мірі поважними, а накладене стягнення відповідає вимогам закону.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для визнання протиправною та скасування постанови № б/н від 18 липня 2025 року, позаяк доводи сторони позивача є необґрунтованими і суперечать приведеним нормам законодавства. Отже, у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 5, 77, 244-246, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову представника позивача ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_2 до відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити повністю з усіх заявлених вимог.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання згідно даних позову: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце знаходження: АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя: О. І. Гнип