Справа № 580/5895/25
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2025-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року справа № 580/5895/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової за участі секретаря судового засідання В.С.Олійник розглянув у письмовому порядку за правилами загального позовного провадження адміністративну справу №580/5895/25 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, ухвалив рішення.

І. ПРОЦЕДУРА/ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

26.05.2025 вх.№26630/25 позивач у позовній заяві просить: визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 у не наданні відповіді на адвокатський запит від 16.05.2025 №100-Т; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 надати відповідь на адвокатський запит від 16.05.2025 №100-Т у порядку та строки, передбачені чинним законодавством.

Додатково просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати зі сплати судового збору (платіж від 25.05.2025 E5H3-04BB-H1TM-4066 у сумі 968.96 грн).

11.06.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

27.06.2025 вх.№32860/25 ІНФОРМАЦІЯ_2 надав відзив та у додатках копію відповіді на адвокатський запит від 23.05.2025 №А/507-1.

10.07.2025 суд здійснив перехід із спрощеного до загального провадження. Здійснювати за правилами загального позовного провадження подальший розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, продовжив строк проведення підготовчого провадження у справі №580/5895/25.

29.08.2025 суд підготовче провадження у адміністративній справі №580/5895/25 закрив, запропонувати сторонам надати до суду усі докази у спірних правовідносинах (у контексті розгляду адвокатського запиту та/або звернення та/або інформаційного запиту щодо змісту, форми, строків, процедури) до початку судового засідання з розгляду справи по суті.

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

В обгрунтуванні позовних вимог зазначено: 16.05.2025 адвокат ОСОБА_1 звернувся до відповідача з адвокатським запитом, проте у визначений законом строк (5 робочих днів) відповідь не надана, чим допущено протправну бездіяльність, що впливає на надання правової допомоги клієнту.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

У відзиві відповідач стверджує: позов адвоката безпідставний, позаяк адвокатський запит від 16.05.2025 №100-Т, що надійшов до ІНФОРМАЦІЯ_3 , 19.05.2025 зареєстрований за вх.№4373/А. У визначений законом строк 23.05.2025 вих.№А/507/1 надана відповідь, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Суд встановив, що адвокатський запит №100-Т (у порядку ст.24 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (надалі - Закон 5076-VI)) з копією свідоцтва та ордера направлений з ІНФОРМАЦІЯ_4 керівнику ІНФОРМАЦІЯ_1 на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_5 16.05.2025 (п`ятниця). У запиті адвокат просить: відповідь на адвокатський запит та копії документів, належним чином заверені відповідно до вимог ДСТУ 4163-2003, надати у строк, передбачений ст.20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» на електронну пошту, проте стаття 20 Закон 5076-VI визначає професійні права адвоката - строки визначені у ст.24 Закон 5076-VI. У додатку до відповіді на адвокатський запит від 23.05.2025 вих.№А/507/1 наданій за адресою позивача (вул.Небесної Сотні 4/2 кабінет 224, м.Умань) вказані додатки із засвідченими документами.

Розглянувши подані документи і матеріали, перевіривши повідомлені доводи, аргументи учасників щодо обставин справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити з огляду на таке.

V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Право на правову допомогу - це гарантована Конституцією України можливість фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (рішення Конституційного Суду України у справі про право вільного вибору захисника від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000). Відповідно до ст.59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правничої допомоги клієнту (ч.1 ст.24 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Згідно із положеннями Закону № 5076-VI: п.4 і 9 ч.1 ст.1 договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає у забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Відповідно до ч.2 ст.13 Закону № 5076-VI адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Відповідно до ч.2 ст.24 № 5076-VI орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом. У разі якщо адвокатський запит стосується надання значного обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, строк розгляду адвокатського запиту може бути продовжено до двадцяти робочих днів.

Відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 24 Закону № 5076-VI до адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до частини третьої статті 21 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк в межах граничних норм, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2011 №740 «Про затвердження граничних норм витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію».

За загальним правилом посвідчення копій документів здійснюється відповідно до Національного стандарту України ДСТУ 4163:2020 «Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», затвердженого наказом ДП «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» «Про прийняття та скасування національних стандартів» від 01.07.2020 №144. Відповідно до п.5.10 ДСТУ 4163:2020 дата документа - це, відповідно, дата його підписання, затвердження, прийняття, реєстрації або складення. Крім того, датують усі службові відмітки, проставлені на документі, а саме: візу, резолюцію, відмітку про засвідчення копії документа, відмітку про надходження документа до юридичної особи, відмітку про виконання документа, відмітку про ознайомлення з документом. Дату оформлюють цифровим або словесно-цифровим способом. У разі оформлення дати цифровим способом її елементи зазначають арабськими цифрами в один рядок у такій послідовності: день місяця, місяць, рік. У цьому разі день місяця і місяць проставляють двома парами цифр, розділеними крапкою; рік - чотирма цифрами, крапку наприкінці не ставлять.Згідно з п. 5.23 ДСТУ 4163:2020 юридичні особи, що відповідно до положення (статуту) мають гербову печатку або основну круглу печатку юридичної особи із зазначенням найменування та ідентифікаційним кодом ЄДРПОУ, можуть засвідчувати на документі підпис посадової (відповідальної) особи. Перелік документів, підписи на яких потрібно скріплювати печаткою юридичної особи, визначає юридична особа на підставі законодавства та з унесенням в інструкцію з діловодства. Відповідно до 5.26 відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії. Відповідно до п.4.4 ДСТУ 4163:2020 документи, що їх створюють юридичні особи, обов`язково повинні мати такі реквізити: найменування юридичної особи (04), назва виду документа (09) (не зазначають на листах), дата документа (10), реєстраційний індекс документа (11), заголовок до тексту документа (19), текст документа (20), підпис (для електронних документів - електронний підпис або електронна печатка в разі відсутності електронного підпису).

Переважно суди притримуються позиції, висловленої у пункті 3.3. Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду № 10 від 29 вересня 2016 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації», згідно з яким відносини щодо внесення і розгляду адвокатського запиту врегульовано статтею 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а отже відповідні положення Закону України «Про доступ до публічної інформації» не поширюються на відносини між адвокатом та розпорядником інформації. (Тетяна Олексіюк. Адвокатський запит чи інформаційний запит? / https://www.hsa.org.ua/blog/advokatskii-zapit-ci-informaciinii-zapit).

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України під час вибору і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки, що викладені у постановах Верховного Суду. Згідно частини 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, що застосовують у діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Відповідно до ч.4 ст.6 Закону України «Про адміністративну процедуру» висновки про застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх адміністративних органів, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Законом України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» визначено, що публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом (ч.2 ст.1). Відповідно до статті 12 Закону № 2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації. Розпорядниками інформації для цілей Закону № 2939-VI визнаються (ст.13): 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них; 5) юридичні особи публічного права, державні/комунальні підприємства або державні/комунальні організації, що мають на меті одержання прибутку, господарські товариства, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді, - щодо інформації про структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага їх керівника, заступника керівника, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради. Згідно зі статтею 23 Закону № 2939-VI оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до КАС України.

Адміністративний орган - орган виконавчої влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадова особа, інший суб`єкт, який відповідно до закону уповноважений здійснювати функції публічної адміністрації (п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про адміністративну процедуру» від 17 лютого 2022 року № 2073-IX).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові у справі №640/7688/21 ЄДРСР 117858879 висновує: - якщо говорити про запит на отримання публічної інформації у сенсі Закону №2939-VI, то запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. При цьому, розпорядниками такої інформації є суб`єкти, названі у статті 13 цього Закону; - якщо ж йдеться про адвокатський запит у розумінні Закону № 5076-VI, то на відміну, від запиту на отримання публічної інформації, такий може бути адресований як суб`єктам владних повноважень та юридичним особам, так і приватним особам; - основною відмінністю запиту на отримання публічної інформації (1) і адвокатським запитом (2) є те, що перший - може стосуватися будь-якої публічної інформації, незалежно від того, стосується вона запитувача чи ні, а другий - інформації, необхідної адвокату для надання правової допомоги клієнту. Тобто метою звернення адвоката з адвокатським запитом є виключно належне виконання договору про надання правової допомоги. Це узгоджується з приписами статті 24 Закону № 5076-VI, якою передбачено обов`язок адвоката додавати до адвокатського запиту посвідчені ним копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Як неодноразово у своїх постановах вказувала Велика Палата Верховного Суду, сам собою адвокатський запит не є запитом про надання публічної інформації, оскільки може бути адресований не лише розпорядникам публічної інформації, визначеним Законом № 2939-VI, а більш широкому колу суб`єктів. Саме ця правова позиція слугувала основним аргументом для висновку судів першої та апеляційної інстанцій, що відносини, які склалися між позивачем, як адвокатом, і відповідачем щодо надання останнім інформації, яка стосується матеріалів певної кримінальної справи, не можуть вважатися публічно-правовими у розумінні КАС України. Тут суди застосували висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 29 квітня 2020 року у справі № 826/2106/17 та від 16 січня 2019 року у справі №686/23317/13-а, що полягають у тому, що вимоги стосовно ненадання відповіді на адвокатські запити в рамках кримінальної справи не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. Водночас, проаналізувавши постанову Великої Палати Верховного Суду у справі №826/2106/17, колегія суддів дійшла висновку, що правовідносини у цій справі є неподібними з правовідносинам у справі № 640/7688/21, яка розглядається, оскільки у справі № 826/2106/17 адвокатський запит стосувався надання відомостей про слідчу процесуальну дію - обшук, що проводилася відповідно до правил кримінального процесуального законодавства України на виконання запиту про міжнародну правову допомогу у кримінальному провадженні під час досудового розслідування. Щодо постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 686/23317/13-а, то у ній зазначено, що зміст адвокатських запитів ОСОБА_6 спрямований на те, щоб орган місцевого самоврядування надав відповіді щодо стану виконання судових рішень, якими позивачу передано у приватну власність земельну ділянку. Відповідно, відносини, що склалися між позивачем та Головою селищної ради щодо зобов`язання останнього надати відповідь на адвокатські запити, не є публічно-правовими у розумінні КАС України. На тлі цього колегія суддів наголошує, що кожен правовий висновок Верховного Суду потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: чи є правовідносини подібними та чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на редакцію відповідних законодавчих актів. У такому випадку правовий висновок розглядається «не відірвано» від самого рішення, а через призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних редакцій нормативно-правових актів. Суди першої та апеляційної інстанцій помилково застосували до спірних правовідносин постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 826/2106/17 та від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а.

Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи: 1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; 2) що мають вирішуватися у порядку кримінального судочинства; 3) про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом; 4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) громадського об`єднання, саморегулівної організації віднесені до його (її) внутрішньої діяльності або виключної компетенції, крім справ у спорах, визначених пунктами 9, 10 частини першої цієї статті (ч.2 ст.19 КАС України).

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб (висновки у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16, від 14.05.2019 у справі № 910/11511/18, у справі №910/7164/19).

Відповідно до ч.1 ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язаний його початок.

Відповідно до Європейська конвенція про обчислення строків (ETS №76) від 16 травня 1972 року строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках, починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem (ч.1 ст.3), проте положення попереднього пункту не заважають тому, щоб та чи інша дія, що має бути здійснена до спливу встановленого строку, виконувалася у день dies ad quem лише до закінчення нормального робочого часу (ч.2 ст.3).

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Верховний Суд у справі № 640/11938/20 зазначає: порушення вимог Закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого поданий позов.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки Закон № 5076-VI не містить заборони запитувати в адвокатському запиті публічну інформацію, якщо це необхідно для захисту інтересів клієнта, проте у запиті адвокат не покликався на відповідні статті Закону № 2939-VI, як на підставу для отримання інформації, що підпадає під визначення публічної, а також допустив помилку щодо ст.20 № 5076-VI, однак просив належним чином завірені відповідно до Національного стандарту України ДСТУ 4163:2020 «Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», то зважаючи на статус розпорядника публічної інформації, суд не встановив порушеного права адвоката у спірних правовідносинах, який стверджував: необхідність отримання цієї інформації обумовлена здійсненням захисту прав та законних інтересів клієнта.

Суд враховує, що клієнт ОСОБА_2 має право знайомитися з відомостями про себе в органах влади відповідно до ст.32 Конституції України.

На сторінці застосунку призовників, військовозобов`язаних та резервістів Резерв+ (https://reserveplus.mod.gov.ua/) наявний Електронний кабінет призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також є можливість отримання інформації про статус призовника, військовозобов`язаного та резервіста. У Резерв+ є можливість оформлення відстрочки від мобілізації онлайн.

Як сплатити штраф у Резерв+: роз`яснення Міноборони (https://mod.gov.ua/news/yak-splatiti-shtraf-u-rezerv-roz-yasnennya-minoboroni). Ігнорування бойової повістки - це ухилення від призову під час мобілізації. За це передбачена не адміністративна, а кримінальна відповідальність. Відмова від проходження ВЛК є порушенням правил військового обліку і може тягнути за собою штраф за статтями 210 та 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Верховний Суд № 826/9751/14 ЄДРСР 100973142 звертає увагу на те, що саме з метою виконання завдання адміністративного судочинства сторона у справі має користуватися процесуальними правами, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя.

Суд призначав справу у спрощеному провадженні, здійснив перехід у загальне провадження, додатково ухвалою пропонував сторонам надати до суду усі докази у спірних правовідносинах (у контексті розгляду адвокатського запиту та/або звернення та/або інформаційного запиту щодо змісту, форми, строків, процедури) до початку судового засідання з розгляду справи по суті, проте ініціатор позову і відповідач не надали інших доказів, не повідомили додатково про власну позицію.

Оскільки адвокатський запит скерований електронною поштою 16.05.2025 (17-18.05.2025 вихідні дні) - відлук з наступного дня 19.05.2025, то складання відповіді та виготовлення згідно з Національним стандартом засвідчених копій документів 23.05.2025 вчинене у межах п`яти робочих днів, що спростовує твердження адвоката про порушення строку.

Суд перевірив доводи сторін, оцінив надані докази, з`ясувавши зміст адвокатського запиту і відповіді, зважаючи на поведінку сторін у справі, доходить висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється під час розгляду справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16, від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18, від 23 грудня 2019 року у справі № 712/3842/17, від 27 лютого 2020 року у справі № 500/477/15-а.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке.

Згідно з частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з вимогами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не належать розподілу.

Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати не належать розподілу.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Копію рішення суду направити сторонам справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ];

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_2 [ АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ].

Рішення суду складене 12.09.2025.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА