Справа № ЗД/460/16/25
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань забезпечення позову
15 вересня 2025 року м. Рівне №ЗД/460/16/25
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Н.В. Друзенко, розглянувши заяву про забезпечення майбутнього адміністративного позову
доІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1
12.09.2025 представник ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подала заяву про вжиття заходів забезпечення позову до подачі позовної заяви, шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_2 та його посадовим особам здійснювати щодо ОСОБА_1 будь-які примусові дії, пов`язані з його мобілізацією - до ухвалення рішення судом у даній справі та шляхом негайної тимчасової заборони переміщення ОСОБА_1 у зону бойових дій та його залучення до виконання бойових завдань військовою частиною НОМЕР_1 та/або будь яким іншим формуванням ЗСУ та сил оборони України до моменту ухвалення рішення у справі.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Рівненського окружного адміністративного суду від 12.09.2025 (16:17 год.), заяві про забезпечення позову присвоєно єдиний унікальний номер ЗД/460/16/25 і визначено для її розгляду суддю Друзенко Н.В.
За правилами частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Розглянувши у вказаний строк заяву про забезпечення майбутнього позову, та докази, подані на підтвердження такої необхідності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
В силу вимог частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що з метою захисту прав та інтересів позивача суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, прийняття якої належить до дискреційних повноважень суду та вирішення питання щодо їх вжиття залежить від наявності однієї з обставин, передбачених частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, що встановлюється судом виходячи з конкретних доказів, поданих заявником.
Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.
Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Тобто, вжиття заходів забезпечення позову доцільне та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.
При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними і співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Відтак, заходи забезпечення позову застосовуються судом лише у виключних, виняткових випадках за наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому, такі заходи повинні відповідати критеріям адекватності та співмірності.
Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Із долучених до заяви про забезпечення майбутнього позову документів, судом встановлено, що ОСОБА_1 має намір звернутися з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним наказу про мобілізацію та до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним наказу про зарахування до списків особового складу та поставлення на всі види забезпечення. В рамках забезпечення саме такого позову просить заборонити ІНФОРМАЦІЯ_3 та його посадовим особам здійснювати щодо ОСОБА_1 будь-які примусові дії, пов`язані з його мобілізацією, а військовій частині НОМЕР_1 та/або будь-яким іншим формуванням ЗСУ та сил оборони України здійснювати переміщення ОСОБА_1 у зону бойових дій та його залучення до виконання бойових завдань.
На переконання суду такі заходи забезпечення не співвідносяться з предметом майбутнього позову і неспроможні забезпечити ефективний захист тих прав позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.
Наскільки можливо зрозуміти із заяви про вжиття заходів забезпечення майбутнього позову, то ОСОБА_1 наразі вже мобілізований і зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до цього, жодних дій, пов`язаних з його мобілізацією, ІНФОРМАЦІЯ_4 , вже не вчиняє і вчинити не може. Стосовно ж переміщення ОСОБА_1 у зону бойових дій та його залучення до виконання бойових завдань, - відсутні будь-які докази про існування у військової частини НОМЕР_1 , чи будь-якого іншого формування ЗСУ та сил оборони України, такого наміру, чи такої можливості. Фактично, на підтвердження необхідності забезпечення майбутнього позову представник покликається не на дійсні, існуючі обставини, які підтверджують існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а на гіпотетичні.
Ймовірне настання певних негативних наслідків у спірних правовідносинах, ще не є беззаперечним свідченням необхідності вжиття судом заходів забезпечення позову, оскільки чинне законодавство передбачає захист порушеного права, в тому числі шляхом оскарження відповідних рішень та дій суб`єкта владних повноважень, чи відшкодування шкоди, заподіяної вчиненими протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, що свідчить про наявність механізмів для відновлення прав позивача, якщо таке буде підтверджено за результатами вирішення спору по суті.
Крім того, суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.
Що стосується «очевидності» ознак протиправності дій та/або рішень, то твердження про «очевидність», заявлене до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед, а тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.
Наразі судом не встановлено ознак, які перебувають поза всяким обґрунтованим сумнівом і вказують на протиправність дій та/або рішень майбутніх відповідачів.
Також суд зазначає, що застосування заходів забезпечення майбутнього позову, буде необґрунтованим, оскільки такі обставини та підстави для застосування заходів забезпечення позову, про які просить заявник, без з`ясування фактичних обставин справи означатиме надання судом передчасних правових оцінок по суті майбутнього позову.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що заява про вжиття заходів забезпечення майбутнього адміністративного позову є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 150-158, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Заяву представника ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення майбутнього позову до ІНФОРМАЦІЯ_1 та до військової частини НОМЕР_1 , - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення в повному обсязі. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 15 вересня 2025 року.

Суддя Н.В. Друзенко