Справа № 521/7146/25
Суддя: Шевчук Н. О.
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 521/7146/25
Номер провадження № 2-а/521/122/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року місто Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Шевчук Н.О.,

секретаря судового засідання: Жекової А.О.

за участю учасників, представників учасників справи:

від ОСОБА_1 не з`явився;

від ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви.

У травні 2025 року до Хаджибейського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 звернувся із позовом до Начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 у якому просив суд: відмінити штраф, у розмірі 17000 грн., який був накладений на позивача ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Обґрунтовуючи вимоги адміністративного позову та як встановлено судом із рукописного тексту позивача, останній вважає притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення мобілізаційного законодавства неправомірним, з огляду на що звернувся до суду із відповідним позовом.

Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

05.05.2025 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Хаджибейського районного суду м. Одеси, справу розподілено судді Хаджибейського районного суду міста Одеси Шевчук Н.О.

06.05.2025 року справа № 521/7146/25 надійшла у провадження судді Шевчук Н.О.

Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 06.05.2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху, надано термін для усунення недоліків.

14.05.2025 року від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 15.05.2025 року у справі №521/7146/25 адміністративний позов ОСОБА_1 до Начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено дату судового засідання.

Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 24.06.2025 року у справі №521/7146/25 клопотання позивача про заміну відповідача за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задоволено; змінено відповідача - начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 на належного відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_4 ; призначено дату судового розгляду справи по суті позовних вимог у спрощеному провадженні.

Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 27.08.2025 року у справі №521/7146/25 клопотання ОСОБА_1 (вх.№57058) від 27.08.2025 року про витребування доказів задоволено, витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП на підставі постанови по справі про адміністративне правопорушення №6677 від 22.04.2025 року.

15.09.2025 року витребувані судом матеріали надійшли до суду разом з відзивом на позов.

15.09.2025 року до Хаджибейського районного суду міста Одеси через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив (вх. №60794) у якому відповідач просить суд рішення суб`єкта владних повноважень залишити без змін, а адміністративний позов ОСОБА_1 без задоволення. Відзив судом долучено до матеріалів цивільної справи.

Зокрема, за доводами відзиву на позов, відповідач вказав, що під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності було установлено, що у матеріалах справи про адміністративне правопорушення громадянина ОСОБА_1 , наявні докази, що ним допущено порушення вимог п.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме неприбуття за викликом до ТЦК та СП у строк та місце зазначені в повістці, без надання повідомлення про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів під час мобілізації в умовах особливого періоду.

Як зазначено відповідачем, факт оповіщення ОСОБА_1 підтверджується актом від 19.02.2025 року про проведення оповіщення резервістів та військовозобов`язаних на території Хаджибейського району м. Одеси в період часу 12.02.2025 року по 19.04.2025 року.

Таким чином, як зазначено відповідачем, постанова та протокол складені в межах компетенції суб`єкта власних повноважень, з урахуванням фактичних даних справи.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Зокрема, представник ІНФОРМАЦІЯ_3 про причини своєї неявки суду не повідомив, будь-яких заяв або клопотань не заявив. Правом на подання відзиву на позов скористався.

ОСОБА_1 через канцелярію суду скерував заяву про розгляд справи без його участі, яка судом розглянута та задоволена.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.

Згідно приписів ч. 4 ст. 229 КАС України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши доводи, наведені в адміністративному позові, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів позову, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 про скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності потребують задоволення, враховуючи таке.

Фактичні обставини, встановлені судом.

З наявного у матеріалах справи паспорту громадянина України ОСОБА_1 вбачається, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_6 у місті Одесі.

З посвідчення НОМЕР_2 , виданого УСЗН в Малиновському районі ДП та СП ОМР вбачається, що ОСОБА_1 надається державна соціальна допомога, як особі з інвалідністю з дитинства (ІІІ гр.) безстроково.

Також, судом із наявного у матеріалах справи рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 26.10.2021 року у справі №521/10384/21 вбачається, що у позивача на утриманні перебуває неповнолітня дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та, вказаним рішенням суду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви 13.07.2021 року і до повноліття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , а саме до 20.01.2034 року.

14.04.2025 року начальником групи бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_5 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Так, із вказаного протоколу вбачається, що особою, яка притягається до адміністративної відповідальності є ОСОБА_1 , суть і обставини правопорушення: порушення вимог п. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме, неприбуття за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені у повістці без надання повідомлення про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-яких інший спосіб з подальшим прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів під час мобілізації в умовах особливого періоду. Повідомлено ОСОБА_1 про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього відбудеться в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 22.04.2025 року.

Зазначений протокол має підписи особи, яка його склала та особи, відносно якої такий протокол складено.

Постановою т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 Віталія Славінського від 22.04.2025 року № 6677 на ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 - 1 КУпАП.

Зокрема, із вказаної вище постанови вбачається, що ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме, неприбуття за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені у повістці без надання повідомлення про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-яких інший спосіб з подальшим прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів під час мобілізації в умовах особливого періоду.

Також, відповідачем суду надано матеріали справи №2450 про адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за частиною ч. 3 ст. 210 -1 КУпАП.

Опис документів, що містяться у справі: документ, що посвідчує особу: паспорт громадянина України НОМЕР_3 виданий Малиновським РВ 07.07.2000 року, військово-обліковий документ: обліково- послужна картка № 05/75, дані про наявність (відсутність) ідентифікаційного коду: .

Окрім протоколу про адміністративне правопорушення №6259 від 14.04.2025 року та постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності №6677 від 22.04.2025 року, у матеріалах справи наявні: акт про проведення оповіщення резервістів та військовозобов`язаних на території Хаджибейського району м. Одеси в період часу з 12.02.2025 року по 19.04.2025 року, відповідно до якого начальником дільниці оповіщення Хаджибейського району С. Блажевським було вирішено здійснити оповіщення наступних резервістів та військовозобов`язаних, які проживають (зареєстровані) на території Хаджибейського району міста Одеси про їх виклик до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, зокрема в якому під №43 мається напис « ОСОБА_1 ; 24.02.2025 року, Хаджибейський, оповіщено».

Будь-яких даних, яким саме чином оповіщено осіб, зазначених у вказаному вище акті, про виклик до якого ІНФОРМАЦІЯ_3 оповіщено осіб за списком, матеріали адміністративної справи не містять.

З особової картки військовозобов`язаного ОСОБА_1 вбачається, що останній перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1999 року, 24.03.2000 року лікарською комісією визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.

Відповідно до посвідчення ДДА № НОМЕР_4 ОСОБА_1 є отримувачем державної соціальної допомоги як особа з інвалідністю з дитинства ІІІ групи безстроково.

З особової картки системи «Оберіг» вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_8 ; вид обліку: рядовий, сержантський і старшинський склад запасу; звання рядовий; неприбуття за викликом до ТЦК та СП у строк та місце зазначені в повістці (ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"); дата порушення 11.04.2026 року.

Інших належних та допустимих письмових доказів, зокрема будь-яких повідомлень, повісток, даних про вручення повісток, матеріали адміністративної справи не містять.

Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для скасування постанови №6677 від 22.04.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Водночас, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 своєї постанови № 14 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а.

Згідно із ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як визначено ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення).

За ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З урахуванням викладеного, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення) повинне бути належним чином зафіксоване.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

19.05.2024 року набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст. 210-1 КУпАП доповнено частиною 3, а саме: порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Диспозиція статті носить бланкетний характер, тобто охоронюваних законом правил поведінки вона не встановлює, а спрямовує до інших актів законодавства, котрі визначають відповідні правила, на порушення яких існує заборона.

Отже, у кожному конкретному випадку повинно бути встановлено, яке саме законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію порушено особою, яка притягається до адміністративної відповідальності в особливий період.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією сусідньої держави проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року введено воєнний стан, який триває і дотепер.

Отже, на дату події, яка інкримінується позивачу відповідачем, діяв особливий період.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.92 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу".

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон України № 2232-ХІІ).

За змістом ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Згідно зі ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 19 Порядку №1487 громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Так, судом з матеріалів адміністративної справи встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 (раніше ІНФОРМАЦІЯ_9 ) з 1999 року, є військовозобов`язаним, непридатним для служби в мирний час, обмежено придатний в воєнний час, оскільки є особою з інвалідністю ІІІ групи за захворюванням з дитинства.

Судом також з наявних у матеріалах справи документів встановлено, що 14.04.2025 року начальником групи бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_5 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, із якого вбачається, що особою, яка притягається до адміністративної відповідальності є ОСОБА_1 , суть і обставини правопорушення: порушення вимог п. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме, неприбуття за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені у повістці без надання повідомлення про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-яких інший спосіб з подальшим прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів під час мобілізації в умовах особливого періоду. Повідомлено ОСОБА_1 про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього відбудеться в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 22.04.2025 року.

Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України №3 від 01.01.2024 року (далі Інструкція), до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Відтак зі змісту протоколу, всупереч п. 6 Розділу ІІ Інструкції, видно, що до нього не долучено докази, що підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме копію повістки, наприклад, згенеровану в системі АІТС «Оберіг» та надіслану через Укрпошту, або сформовану виключно службовою особою, а також рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», який повернувся без вручення із відміткою АТ «Укрпошта»: «адресат відсутній за вказаною адресою», опису вкладення до цього листа.

В подальшому, як встановлено судом, постановою т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 від 22.04.2025 року № 6677 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 - 1 КУпАП.

Зокрема, із вказаної вище постанови вбачається, що ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме, неприбуття за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені у повістці без надання повідомлення про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-яких інший спосіб з подальшим прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів під час мобілізації в умовах особливого періоду.

Таким чином, суб`єктом владних повноважень ОСОБА_1 інкримінується те, що останній не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 за викликом у визначений строк, зазначений у повістці, у зв`язку із чим ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 1, абз. 6, 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Загальні правила військового обліку визначені ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», згідно з якою військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відтак механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, додатком 2 до якого затверджені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Підпунктом 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Порядок перевірки військово-облікових документів та вручення військовозобов`язаним повісток в особливий період регулюється Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі Порядок).

Згідно із п. 21 Порядку, за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Відповідно до п. 28 Порядку, виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

Згідно із вимогами п. 30 Порядку, повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. У разі формування повістки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на повістку кваліфікований електронний підпис у день її формування. У разі оформлення повістки на бланку керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу засвідчує її особистим підписом та скріплює гербовою печаткою.

Пунктом ст. 29 Порядку передбачено, що у повістці зазначаються, серед іншого, найменування посади, власне ім`я та прізвище, підпис посадової особи, яка видала повістку, та дата її підписання - для повісток, оформлених на бланку. Такі повістки скріплюються гербовою печаткою; прізвище та власне ім`я керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, дата накладення кваліфікованого електронного підпису - для повісток, сформованих за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів; роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.

Абзацом 1 пункту 34 Порядку встановлено, що повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.

Відповідно до п. 41 Порядку, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Відтак, законодавцем визначено чіткий перелік обставин, за яких, зокрема, повістка, вважається врученою особі.

З огляду на зазначене, суд вважає, що наявний у матеріалах акт про проведення оповіщення резервістів та військовозобов`язаних на території Хаджибейського району м. Одеси в період часу з 12.02.2025 року по 19.04.2025 року, відповідно до якого начальником дільниці оповіщення Хаджибейського району С. Блажевським було вирішено здійснити оповіщення наступних резервістів та військовозобов`язаних, які проживають (зареєстровані) на території Хаджибейського району міста Одеси про їх виклик до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, зокрема в якому під №43 мається напис « ОСОБА_1 ; 24.02.2025 року, Хаджибейський, оповіщено», не є належним доказом вручення повістки, також і з огляду на те, що у вказаному акті жодним чином не вказано яким чином групу осіб оповіщено про їх явку до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, суд виснує про те, що матеріали адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів того, що позивачу відповідачем належним чином вручалася повістка для з`явлення до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а отже у позивача не виник обов`язок прибути до ТЦК за викликом, якого він не отримував, з огляду на що, доводи позивача, викладені в адміністративному позові є обґрунтованими.

Доводи відповідача, зазначені ним у відзиві на адміністративний позов, в свою чергу, не заслуговують на увагу, оскільки такі є недоведеними в межах предмету спору у даній справі.

Частиною 2 ст. 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Суд наголошує, що згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 року (справа № 537/4012/16-а), від 08.11.2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23.10.2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 року (справа № 524/7184/16-а).

Надаючи оцінку доказам, встановленим фактам та відповідним правовідносинам, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого йому правопорушення за ч. 3 ст. 210 - 1 КУпАП , а тому позовні вимоги є обґрунтованими.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень, у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Частина 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КпАП України.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 9 КАСУ).

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи. У п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 (заява №7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови та є підставою для її скасування.

Відтак, враховуючи встановлені судом під час розгляду справи обставини, належним способом захисту порушеного права у даному випадку ОСОБА_1 є скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-78, 139, 241-246, 250, 255, 286, 293-295 КАС України Хаджибейський районний суд міста Одеси

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 22.04.2025 року № 6677 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 - 1 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 - 1 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 15.09.2025 року.

Суддя: Н.О. Шевчук