Справа № 640/7354/20
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 640/7354/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЄВІО АРТ ПРОДАКШН" до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЄВІО АРТ ПРОДАКШН" (далі - позивач) звернулося з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у м.Києві (далі - відповідач), в якій просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.12.2019 № .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вказане податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі протиправних висновків про нереальність господарських операцій з ТОВ "СІЄНА ГРУП ЛОГІСТІК", оскільки позивачем надано контролюючому органу первинні бухгалтерські документи, які підтверджують придбання у даного контрагента товару (дисплей картонний у кількості 3000 штук) та послуг з каширування, висічки, зборки, комплектації та упаковки "Дисплей-муляж на 3 СКЮ" у кількості 4000 штук. Вказані документи підтверджують використання придбаного у ТОВ "СІЄНА ГРУП ЛОГІСТІК" товару, послуг у господарській діяльності позивача, його подальший рух, отримання економічного ефекту в результаті проведених господарських операцій, що повністю відповідає зареєстрованим видам діяльності. Зауважує, що чинне законодавство не вимагає від платника податків контролювати законність державної реєстрації, видачі свідоцтв платника податку на додану вартість, сплату до бюджету податків, ведення бухгалтерського та податкового обліку своїх контрагентів, а також здійснювати перевірку повноважень керівників контрагентів на підпис первинних документів, податкових накладних та ідентифікацію їх підписів. Платник податків не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань. Тому посилання в акті перевірки на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагента ТОВ "ЛЄВІО АРТ ПРОДАКШН", не є належним доказом, оскільки носить виключно інформаційний характер. Посилання відповідача на протокол допиту в якості свідка директора ТОВ "СІЄНА ГРУП ЛОГІСТІК" у кримінальному провадженні як на підставу безтоварності господарських операцій не має доказового підґрунтя. В акті перевірки не наведено об`єктивних доводів щодо наявності в діях ТОВ "ЛЄВІО АРТ ПРОДАКШН" ознак неправомірності, узгодженості дій з контрагентом з метою незаконного отримання податкової вигоди.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.04.2020 р. відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" № 2825-ІХ, визначено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва.

На підставі Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 р. № 399, акту приймання-передачі від 29.01.2025 р., розпорядження керівника апарату Одеського окружного адміністративного суду № 1 від 03.02.2025 р. "Про здійснення реєстрації та автоматизованого розподілу судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва" та протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 17.02.2025 р. справа № 640/7354/20 розподілена на суддю Бездрабка О.І.

Ухвалою від 19.02.2025 р. справу № 640/7354/20 прийнято до провадження, замінено відповідача - Головне управління ДПС у м.Києві () на його правонаступника - Головне управління ДПС у м.Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011) та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для надання відзиву на позовну заяву.

Дану ухвалу доставлено до електронного кабінету відповідача 21.02.2025 р.

Станом на 12.09.2025 р. відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки від сторін не надходило клопотання про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в період з 25.11.2019 р. по 29.11.2019 р. посадовою особою відповідача проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ "ЛЄВІО АРТ ПРОДАКШН", за результатами якої складено акт від 03.12.2019 р. № 78/26-15-05-07-02-10/36472323.

Перевіркою повноти визначення задекларованих ТОВ "ЛЄВІО АРТ ПРОДАКШН" показників у рядку 01 Декларації "Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих доходів), визначений за правилами бухгалтерського обліку" за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р. встановлено їх заниження по відносинах з ТОВ "СІЄНА ГРУП ЛОГІСТІК" на загальну суму 92160 грн., в тому числі за 2016 рік на суму 92160 грн.

Також перевіркою задекларованих показників у рядку 02 Декларацій з податку на прибуток підприємств "Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності" за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р. встановлено його заниження на загальну суму 183320 грн., в тому числі за 2016 рік на суму 183320 грн.

Зокрема, під час перевірки встановлено відображення господарських операцій ТОВ "ЛЄВІО АРТ ПРОДАКШН" з ТОВ "СІЄНА ГРУП ЛОГІСТІК" шляхом формального складання документів, без реального здійснення господарських операцій.

Так, за результатами аналізу баз ДПС України, даних податкової звітності та інформації із зовнішніх джерел ТОВ "СІЄНА ГРІП ЛОГІСТІК" взагалі не подавало декларації з податку на прибуток, фінансові звіти суб`єкта малого підприємництва, форму 1-ДФ; свідоцтво НДС анульовано 07.11.2017 р. внаслідок відсутності поставок та неподання декларацій протягом року; ТОВ "СІЄНА ГРУП ЛОГІСТІК" не є імпортером товарів (робіт, послуг); згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ "СІНА ГРУП ЛОГІСТІК" придбало за 2016 рік різноманітні будівельні матеріали, фрукти, взяття, дитячі іграшки, квіти, тощо, номенклатура товарів яких не співпадає з номенклатурою товарів, реалізованих ТОВ "ЛЄВІО АРТ ПРОДАКШН".

Крім того, відсутня будь-яка інформація щодо наявності у ТОВ "СІЄНА ГРУП ЛОГІСТІК" складських приміщень, автомобільного чи іншого транспорту, а також устаткування, необхідного для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства. Фактично у ТОВ "СІЄНА ГРУП ЛОГІСТІК" відсутні трудові ресурси, виробниче обладнання, матеріали для здійснення основного виду діяльності, а також відсутні витрати на оренду офісних та складських приміщень, оплату комунальних послуг, послуг телефонного зв`язку, послуг за користуванням мережею Інтернет, логістичних послуг та інших витрат, необхідних для ведення фінансово-господарської діяльності суб`єкта господарювання.

Також ТОВ "ЛЄВІО АРТ ПРОДАКШН" не надано до перевірки товарно-транспорт них накладних, сертифікату якості.

Згідно протоколу допиту свідка від 12.01.2017 р., засновника, директора (головного бухгалтера) ТОВ "СІЄНА ГРУП ЛОГІСТІК" Крець Володимира Зіновійовича (в рамках кримінального провадження № 0000097 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205, ч.3 ст.212 КК України) ТОВ "СІЄНА ГРУП ЛОГІСТІК" йому не відоме, він ніколи не реєстрував ніяких підприємств, до фінансово-господарської діяльності ТОВ "СІЄНА ГРУП ЛОГІСТІК" не має відношення, ніяких документів від імені директора та/або головного бухгалтера вищевказаного підприємства, в тому числі: податкові накладні, видаткові накладні, договори, акти виконаних робіт, акти прийому-здачі, рахунки-фактури, довіреності, податкову звітність не підписував, статутний фонд ТОВ "СІЄНА ГРІП ЛОГІСТІК" не формував.

Відповідно до баз даних ДПС України, ІС "Податковий блок" працівниками оперативного управління Броварського ОДПІ по суб`єкту підприємництва ТОВ "СІЄНА ГРУП ЛОГІСТІК" внесено картку фіктивного суб`єкта підприємницької діяльності, дата та номер внесення - від 09.02.2016 р. № 721/8/10-06-21-03.

Отже, господарська діяльність ТОВ "СІЄНА ГРУП ЛОГІСТІК" має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме: відсутній рух активів, зобов`язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської операції; відсутні фактичні, технічні та технологічні можливості до вчинення задекларованих господарських операцій, а саме: відсутній кваліфікований персонал, штат працюючих осіб, основні засоби, платник не знаходиться за місцезнаходженням.

У висновку акту перевірки зазначено, що встановлено порушення пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, що призвело до заниження податку на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 32997, в тому числі за 2016 рік на суму 32997 грн.

На підставі акту перевірки Головним управлінням ДПС у м.Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.12.2019 р. № , згідно якого позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на 41246 грн., з яких за основним платежем на 32997 грн., за штрафними санкціями на 8249 грн.

ТОВ "ЛЄВІО АРТ ПРОДАКШН" оскаржило дане податкове повідомлення-рішення до ДПС України, рішенням якої від 06.03.2020 р. № 8625/499-00-08-05-02-06 скаргу залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 23.12.2019 р. № без змін.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з позовом про його скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються положеннями Податкового кодексу України (далі - ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно пп.41.1.1 п.41.1 ст.41 ПК України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту, що відносяться до повноважень митних органів), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Повноваження і функції контролюючих органів визначаються цим Кодексом, Митним кодексом України та законами України (п.41.5 ст.41 ПК України).

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 61.1 статті 61 ПК України передбачено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Приписами пп.62.1.3 п.62.2 ст.62 ПК України встановлено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

За змістом п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

З матеріалів справи слідує, що на підставі наказу від 19.11.2019 р. № 3487 контролюючим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ "ЛЕВІО АРТ ПРОДАКШН", за результатами якої складено акт від 03.12.2019 р. № 78/26-15-05-07-02-10/36472323, висновки якого стали підставною для прийняття податкового повідомлення-рішення від 23.12.2019 р. № .

ТОВ "ЛЄВІО АРТ ПРОДАКШН" у позові не наведено аргументів щодо незгоди з порядком призначення та/або проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, отже такі обставини не є спірними та не досліджуються судом.

Відповідно до п.14.1.36 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, надання послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Положеннями п.44.2 ст.44 ПК України передбачено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Доходи" (далі - П(С)БО 15), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 р. № 290, дохід визначається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

За приписами п.7 П(С)БО 15 визнані доходи кваліфікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.

До складу інших доходів, зокрема, включаються дохід від реалізації фінансових інвестицій; дохід від не операційних курсових різниць та інші доходи, які виникають у процесі господарської діяльності, але не пов`язані з операційною діяльністю підприємства.

Відповідно до п.21 П(С)БО 15 дохід відображається в бухгалтерському обліку в сумі справедливої вартості активів, що отримані або підлягають отриманню.

Якщо безоплатно отриманий актив забезпечує надходження економічних вигод протягом кількох звітних періодів, то доходи визначаються на систематичній основі (наприклад, у сумі нарахованої амортизації) протягом тих звітних періодів, коли надходять відповідні економічні вигоди.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України передбачено, що прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Відповідно до п.135.1 ст.135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України від 16.07.1999 р. № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон № 996-XIV) згідно зі ст.1 якого первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

За приписами ст.4 Закону № 996-XIV бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких основних принципах, зокрема, превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

При цьому у ст.1 Закону № 996-XIV визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи), встановлюється Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 (далі - Положення № 88).

За вимогами пункту 1.2 Положення № 88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Пунктом 2.1 Положення № 88 передбачено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (пункт 2.4 Положення № 88).

Отже, системний аналіз наведених вище норм свідчить, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування показників податкового обліку платника податків. При цьому за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 р. у справі № 820/11856/13-а, від 31.01.2018 р. у справі № 826/245/14, від 06.02.2018 р. у справі № 810/6695/14, від 04.04.2018 р. у справі № 808/2519/15, від 18.10.2019 р. у справі №813/300/16.

Верховний Суд у постанові від 23.04.2019 р. у справі №825/1610/17 зазначив, що недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій. Надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень, водночас суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

У разі якщо податковий орган доведе узгодженість дій між платником та його контрагентом, які свідчать про здійснення операцій без наміру створити відповідні цим операціям правові наслідки з метою отримати податкову вигоду, або що платник податку діяв без належної обачності й обережності і йому мало бути відомо про порушення, які допускав його контрагент, або що діяльність платника податку спрямована на здійснення операцій, пов`язаних з наданням податкової вигоди, переважно з контрагентами, які не виконують своїх податкових зобов`язань, то право платника на податковий кредит не можна вважати законним.

Судом встановлено, що висновки податкового органу щодо заниження податку на прибуток обґрунтовано безтоварністю господарських операцій з ТОВ "СІЄНА ГРУП ЛОГІСТІК".

Так, по взаємовідносинам між ТОВ "ЛЄВІО АРТ ПРОДАКШН" та ТОВ "СІЄНА ГРУП ЛОГІСТІК" до перевірки надано договір від 20.05.2016 р. № 20 на поставку товарів та надання послуг, за умовами якого ТОВ "СІЄНА ГРУП ЛОГІСТІК" продає, а позивач приймає та оплачує товар (надані послуги) у відповідності до специфікацій або рахунків, що оформлюються у вигляді Додатків.

Згідно даного договору позивач задокументував:

- придбання товару "Дисплей картонний у кількості 3000 штук" на підставі специфікації від 27.05.2016 р. № 2, видаткової накладної від 13.06.2016 р. № РН-000134, податкової накладної від 27.05.2016 р. № 134, платіжного доручення від 27.05.2016 р. № 867;

- придбання послуг з каширування, висічки, зборки, комплектації та упаковки "Дисплей-муляж на 3 СКЮ" у кількості 4000 штук на підставі специфікації від 27.05.2016 р. № 1, видаткової накладної від 13.06.2016 р. № ОУ-000135, акта здачі-приймання робіт (надання послуг) від 13.06.2016 р. № ОУ-000135, податкової накладної від 27.05.2016 р. № 135, платіжного доручення від 27.05.2016 р. № 867.

Акт перевірки містить інформацію, відповідно до якої ТОВ "СІЄНА ГРУП ЛОГІСТІК" не подавало взагалі декларації з податку на прибуток, фінансові звіти суб`єкта малого підприємництва, форма 1-ДФ; свідоцтво платника ПДВ анульовано за рішенням контролюючого органу 07.11.2017 р. по причині відсутності поставок та ненадання декларацій протягом року; згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ "СІЄНА ГРУП ЛОГІСТІК" придбало за 2016 рік різноманітні будівельні матеріали, фрукти, взуття, дитячі іграшки, квіти, тощо, номенклатура товарів не співпадає з номенклатурою товарів, реалізованих на адресу ТОВ "ЛЄВІО ГРУП ПРОДАКШН". Відповідно до баз даних ДПС та в ході аналізу податкової звітності, поданої ТОВ "СІЄНА ГРУП ЛОГІСТІК" до податкового органу встановлено відсутність будь-якої інформації про наявні складські приміщення, наявність автомобільного чи іншого транспорту, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства. У ТОВ "СІЄНА ГРУП ЛОГІСТІК" відсутні трудові ресурси, виробниче обладнання, матеріали для здійснення основного виду діяльності. Також у ТОВ "СІЄНА ГРУП ЛОГІСТІК" відсутні витрати на оренду офісних та складських приміщень, оплату комунальних послуг, телефонного зв`язку, послуг з користування мережею Інтернет, логістичних послуг та інших витрат, необхідних для ведення фінансово-господарської діяльності суб`єкта господарювання. Згідно протоколу допиту свідка від 12.01.2017 р., засновника, директора (головного бухгалтера) ТОВ "СІЄНА ГРУП ЛОГІСТІК" Крець Володимира Зіновійовича (в рамках кримінального провадження № 0000097 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205, ч.3 ст.212 КК України) ТОВ "СІЄНА ГРУП ЛОГІСТІК" йому не відоме, він ніколи не реєстрував ніяких підприємств, до фінансово-господарської діяльності ТОВ "СІЄНА ГРУП ЛОГІСТІК" не має відношення, ніяких документів від імені директора та/або головного бухгалтера вищевказаного підприємства, в тому числі: податкові накладні, видаткові накладні, договори, акти виконаних робіт, акти прийому-здачі, рахунки-фактури, довіреності, податкову звітність не підписував, статутний фонд ТОВ "СІЄНА ГРІП ЛОГІСТІК" не формував. Відповідно до баз даних ДПС України, ІС "Податковий блок" працівниками оперативного управління Броварського ОДПІ по суб`єкту підприємництва ТОВ "СІЄНА ГРУП ЛОГІСТІК" внесено картку фіктивного суб`єкта підприємницької діяльності, дата та номер внесення - від 09.02.2016 р. № 721/8/10-06-21-03.

Таким чином, податковий орган дійшов висновку про те, що ТОВ "СІЄНА ГРУП ЛОГІСТІК" не могло здійснювати фінансово-господарську діяльність, оскільки на підприємстві відсутні основні засоби та кваліфікований персонал, а також неможливо встановити, хто підписував первинні документи підприємства та фінансову звітність.

Досліджуючи викладені в акті перевірки висновки податкового органу, суд не приймає до уваги посилання відповідача на анульоване свідоцтва ПДВ ТОВ "СІЄНА ГРУП ЛОГІСТІК", оскільки господарські правовідносини між позивачем та цим контрагентом відбувались у період до анулювання свідоцтва Крім того, суд не бере до уваги посилання відповідача на неподання звітності ТОВ "СІЄНА ГРУП ЛОГІСТІК", адже з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на формування показників податкової звітності не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни контрагентом позивача.

Між тим, з даних Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 01.08.2017 р. у справі № 760/7812/17-к ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.205-1 КК України. З вироку слідує, що обвинувачений ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав, та пояснив, що у квітні 2016 року невідома йому особа запропонувала заробити гроші тим, що підписати якісь документи, на що він погодився. Зустрівшись через декілька днів з вказаною особою, він підписав Статут підприємства ТОВ "Сієна Груп Логістік", в якому було зазначено, що він є директором вказаного підприємства. Потім через декілька днів підписав ще надані йому вказаною особою документи, а саме протоколи, договір купівлі-продажу, наказ. Розумів, що внесені в документи відомості, не відповідають дійсності. Наміру здійснювати господарську діяльність він не мав, будь-які фінансові документи стосовно роботи вказаного підприємства ніколи не підписував.

Згідно даних з Єдиного державного реєстру судових рішень вирок Солом`янського районного суду м.Києва від 01.08.2017 р. у справі № 760/7812/17-к набрав законної сили 31.08.2017 р., а тому згідно із ч.6 ст.78 КАС України даний вирок суду є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 160/3364/19 від 07.07.2022 р., яка відступила від попередньої правової позиції по зазначеній категорії справ щодо того, що статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю та господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію, відповідно до якої вирок щодо посадової особи контрагента за статтею 205 КК України, а також ухвала про звільнення особи від кримінальної відповідальності за цією статтею КК України у зв`язку із закінченням строків давності не можуть створювати преюдицію для адміністративного суду, якщо тільки суд кримінальної юрисдикції не встановив конкретні обставини щодо дій чи бездіяльності позивача. Такі вирок чи ухвала суду за результатами розгляду кримінального провадження мають оцінюватися адміністративним судом разом з наданими первинними документами та обставинами щодо наявності первинних документів, правильності їх оформлення, можливості виконання (здійснення) спірних господарських операцій, їх зв`язку з господарською діяльністю позивача та можливого використання придбаного товару (робіт, послуг) у подальшій діяльності.

Таким чином, сама по собі наявність вироку суду щодо посадової особи контрагента платника податків не є самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас за наявності вироку щодо посадової особи контрагента платника податків слід з`ясувати, які саме особи та у який період підписували документи від указаного контрагента та чи охоплені господарські операції позивача із вказаним контрагентом періодом, який досліджувався судом у межах кримінального провадження щодо керівника контрагента позивача.

Відтак суд враховує наявність вироку Солом`янського районного суду м.Києва від 01.08.2017 р. у справі № 760/7812/17-к, яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.205-1 КК України (підроблення документів, які подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи та фізичних осіб підприємців). У межах вказаної справи встановлено відсутність у ОСОБА_1 волевиявлення здійснювати від імені ТОВ "Сієна Груп Логістік" підприємницьку діяльність, а також встановлені обставини щодо того, що він як керівник вказаної юридичної особи не підписував жодні первинні документи.

При цьому підпис вказаної особи міститься в укладеному з ТОВ "ЛЄВІО АРТ ПРОДАКШН" договорі від 26.05.2016 р. № 20, специфікаціях від 27.05.2016 р. № 1, № 2, складених на виконання зазначеного договору видатковій накладній від 13.06.2016 р. № РН-000134, акті здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 13.06.2016 р. № ОУ-000135.

З огляду на викладене, суд зазначає, що статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Свідчення особи, яка підписали первинні документи за результатами спірних у цій справі господарських операцій, про відсутність наміру виконувати обов`язки директора, здійснювати господарську діяльність, дає підстави для сумніву у належності первинних документів, достовірності здійснених підписів посадової особи та, як наслідок, правомірності формування ТОВ "ЛЄВІО АРТ ПРОДАКШН" правомірність формування показників податкової звітності за такими господарськими операціями.

Окрім цього, відповідно до баз даних ДПС України, ІС "Податковий блок" працівниками оперативного управління Броварського ОДПІ по суб`єкту підприємництва ТОВ "СІЄНА ГРУП ЛОГІСТІК" внесено картку фіктивного суб`єкта підприємницької діяльності, дата та номер внесення - від 09.02.2016 р. № 721/8/10-06-21-03.

Також суд зауважує, що позивачем задекларовано господарські операції з ТОВ "СІЄНА ГРУП ЛОГІСТІК" з придбання товару "Дисплей картонний у кількості 3000 штук", та послуг з каширування, висічки, зборки, комплектації та упаковки "Дисплей-муляж на 3 СКО" у кількості 4000 штук.

В той же час, для реалізації позивачу вказаного товару та послуг, ТОВ "СІЄНА ГРУП ЛОГІСТІК" повинно було бути або виробником реалізованих товарів або їх придбати в інших суб`єктів господарювання, а також мати необхідне виробниче обладнання, устаткування та персонал для здійснення відповідних послуг.

Між тим, згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ "СІЄНА ГРУП ЛОГІСТІК" придбало за 2016 рік різноманітні будівельні матеріали, фрукти, взуття, дитячі іграшки, квіти, тощо. Тобто, номенклатура придбаних товарів не співпадає з номенклатурою товарів, реалізованих на адресу ТОВ "ЛЄВІО ГРУП ПРОДАКШН".

Окрім цього, відповідно до баз даних ДПС та налізу поданої ТОВ "СІЄНА ГРУП ЛОГІСТІК" податкової звітності встановлено відсутність устаткування, виробничого обладнання, матеріалів, необхідних для надання тих послуг, які задекларовані позивачем як отримані від цього контрагента (каширування, висічки, зборка, комплектація та упаковка), а також працівників (кваліфікованого персоналу) для виконання таких робіт.

Вищевикладене в сукупності свідчить про правомірність висновків контролюючого органу щодо формального відображення позивачем господарських операцій з ТОВ "СІЄНА ГРУП ЛОГІСТІК" у податковому обліку, без реального їх здійснення.

Досліджені судом та податковим органом під час перевірки первинні документи не можуть свідчити про безумовне підтвердження реального здійснення спірних господарських операцій між позивачем та його контрагентом, оскільки первинні документи, які стали підставою для формування позивачем податкової звітності з податку на прибуток, виписані контрагентом, посадова особа якого вироком суду, який набрав законної сили, визнано винною у створенні фіктивного підприємства, та який не мав можливості фактично здійснювати господарські операції у зв`язку з відсутністю трудових ресурсів, майна та інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для здійснення операцій з купівлі-продажу та надання послуг, а тому не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважною особою звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів та послуг.

Суд звертає увагу, що наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах. Отже, якщо певна господарська операція не відбулася, формування показників податкової звітності є безпідставним, незважаючи на наявність у позивача податкових накладних, а також доказів сплати постачальнику вартості товару, послуги.

Слід також зазначити, що обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість витрат первинними документами покладається на платника, позаяк саме він виступає суб`єктом, що використовує включену постачальником до ціни товару суму ПДВ при обчисленні суми податку, яка підлягає перерахуванню до бюджету, а також зменшує об`єкт оподаткування податку на прибуток за фактом понесення витрат.

В даному випадку за спірними операціями лише оформлювались окремі первинні документи та податкові накладні без фактичного виконання контрагентом обумовлених операцій, чим створювалась видимість (зовнішні ознаки) реального здійснення операцій та правомірності формування спірних сум податкових вигод, наслідком чого є отримання позивачем необґрунтованої податкової вигоди.

Відтак статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції такого підприємства не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку, оскільки подані суб`єктом господарювання первинні документи бухгалтерського та податкового обліку (податкові накладні, видаткова накладна, акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) тощо) не є достатніми доказами фактичного виконання операцій; спірні господарські операції не підтверджені належними первинними документами, що в сукупності з виявленими податковим органом фактами щодо фіктивної діяльності контрагента позивача свідчить про безтоварність господарських операцій, що виключає правомірність їх відображення у податковому обліку цього товариства.

Таким чином, оскільки позивачем не спростовано належними та допустимими доказами факт реальної зміни матеріального та грошового стану контрагента, а первинні документи, які надані до суду, свідчать лише про факт оформлення господарської операції для заниження бази оподаткування позивача, суд приходить до висновку про правомірність висновків контролюючого органу, викладених в акті перевірки, та правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 23.12.2019 р. № .

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (параграф 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України").

Пунктом 41 Висновку № 11(2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, решта доводів та аргументів сторін, що наведена у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки зроблених судом висновків не спростовують.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Відповідно до положень ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ "ЛЄВІО АРТ ПРОДАКШН" не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЄВІО АРТ ПРОДАКШН" (04208, м.Київ, проспект Василя Порика, буд.3-А, кв.56, ) до Головного управління ДПС у м.Києві (04116, м.Київ. вул.Шолуденка, буд.33/19, код ЄДРПОУ ВП 44116011) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко