Справа № 480/149/25
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2025-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 480/149/25

адміністративне провадження № К/990/20719/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,

суддів - Єресько Л.О.,

Жука А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 05.02.2025 (головуючий суддя - Прилипчук О.А.)

та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2025 (головуючий суддя - Макаренко Я.М., судді - Жигилій С.П., Перцова Т.С.)

у справі № 480/149/25

за позовом ОСОБА_1

до Міжрегіонального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій,

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державної служби України з надзвичайних ситуацій,

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Обставини справи

1. 08.01.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міжрегіонального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій, в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив:

- визнати протиправною бездіяльність Міжрегіонального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 при звільненні зі служби грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2018 роки, а також за 2022 та 2023 роки в загальній кількості 70 днів;

- зобов`язати Міжрегіональний центр швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2018 роки, а також за 2022 та 2023 роки в загальній кількості 70 днів.

2. Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 05.02.2025 у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду відмовлено. Позовну заяву ОСОБА_1 до Міжрегіонального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії залишено без розгляду.

3. При постановленні ухвали суд першої інстанції дійшов висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України, та ненаведення позивачем поважних причин пропуску такого строку.

4. Другий апеляційний адміністративний суд не встановив порушень судом першої інстанції норм процесуального права та постановою від 14.04.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати, направити справу для вирішення питання про відкриття провадження у справі до суду першої інстанції.

6. На обґрунтування вимог касаційної скарги позивач указує про незастосування судами попередніх інстанцій до спірних правовідносин приписів частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлено строк звернення до суду у випадку досудового вирішення спору. Також позивач посилається на неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23. Застосовуючи такі висновки до спірних правовідносин, за позицією позивача, його право на звернення до суду не обмежене будь-яким строком.

Позиція інших учасників справи

7. У відзиві на касаційну скаргу відповідач з доводами касаційної скарги не погоджується, просить відмовити у задоволенні касаційної скарги позивача та залишити без змін рішення судів попередніх інстанцій.

8. Третя особа у справі також скористалася правом на подання відзиву на касаційну скаргу, в якому наводить свої аргументи на спростування доводів касаційної скарги позивача, просить відмовити у її задоволенні.

Рух касаційної скарги

9. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж.М., суддів: Жука А.В., Мартинюк Н.М.від 29.05.2025 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

10. Ухвалою Верховного Суду від 10.09.2025 адміністративну справу призначено до касаційного розгляду в порядку письмового провадження.

11. Розпорядженням заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 11.09.2025 № 1095/0/78-25 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 480/149/25 у зв`язку з відпусткою судді Мартинюк Н.М., яка входить до складу постійної колегії суддів.

12. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2025 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючий суддя - Мельник-Томенко Ж.М., суддів: Жука А.В., Єресько Л.О. для розгляду судової справи № 480/149/25.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

13. За правилами частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

14. Спір у цій справі виник у зв`язку з невиплатою позивачу при звільненні компенсації за невикористані дні щорічної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2018 роки та за 2022 та 2023 роки в загальній кількості 70 днів.

15. Спірним в межах розгляду цієї справи є питання дотримання позивачем строку звернення до суду з заявленими вимогами.

16. За висновками судів попередніх інстанцій позивач пропустив тримісячний строк звернення до суду, установлений частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України, оскільки з наказом про звільнення від 14.06.2024 та грошовим атестатом № 126 від 14.06.2024 позивач ознайомився саме 14.06.2024, тоді як до суду звернувся 08.01.2025.

17. На противагу таким висновкам, з посиланням на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23, позивач переконує, що його право на звернення до суду не обмежене будь-яким строком, оскільки спірні правовідносини регулюються статтею 233 Кодексу законів про працю України у редакції до змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 № 2352-IX.

18. Надаючи оцінку доводам позивача про дотримання ним строку звернення до суду з цим позовом, Суд зазначає таке.

19. Частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

20. Згідно з частиною третьою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

21. За приписами частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

22. Вказаними положеннями процесуального закону не врегулювано порядку звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати.

23. За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство належить застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

24. Відповідно до частини першої статті 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

25. За змістом частин першої та другої статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Домашній працівник має право звернутися до суду із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення в місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

26. Судами попередніх інстанцій установлено, що 03.06.2024 Державною службою України з надзвичайних ситуацій прийнято наказ № 370, яким полковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 звільнено зі служби цивільного захисту.

27. Наказом Міжрегіонального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 13.06.2024 № 319 ОСОБА_1 знято з усіх видів забезпечення, виключено зі списків особового складу центру та кадрів Державної служби України з надзвичайних ситуацій. Указаним наказом визначено види виплат, що належать позивачу при звільненні.

28. Також Міжрегіональним центром швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій складено Грошовий атестат № 126 від 14.06.2024 щодо належних позивачу виплат при звільненні.

29. Судами установлено, що позивач ознайомлений із наведеним наказом та Грошовим атестатом 14.06.2024.

30. Таким чином, Верховний Суд поділяє висновок судів попередніх інстанцій, що відлік тримісячного строку звернення до суду з заявленими вимогами у цій справі розпочався з 14.06.2024 (дата ознайомлення позивача із сумами, які нараховані та виплачені йому при звільненні).

31. Проте до суду з цим позовом позивач звернувся лише 08.01.2025, тобто з пропуском строку, визначеного частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України.

32. Надаючи оцінку доводам позивача щодо неврахування судами попередніх інстанцій положень частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, що на думку позивача, указує на дотримання ним строку звернення до суду, Верховний Суд зазначає таке.

33. Частиною четвертою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

34. За обставинами цієї справи, позивач звертався до комісії по трудових спорах із заявою про нарахування та виплату йому грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2024 роки.

35. Рішенням комісії по трудових спорах Міжрегіонального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 07.01.2025 відмовлено ОСОБА_1 у розгляді заяви щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2024 роки.

36. Саме з моментом отримання такої відмови та з посиланням на положення адміністративного процесуального закону, яким урегульовано питання строку звернення до суду у випадку досудового порядку вирішення спору, позивач пов`язує початок перебігу строку звернення до суду з заявленими вимогами у цій справі.

37. Разом з тим, з матеріалів справи установлено, що комісія по трудових спорах Міжрегіонального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій не розглядала заяву позивача по суті та не відмовила у нарахуванні та виплаті грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2024 роки, а відмовила у розгляді заяви позивача з підстав того, що така (комісія) повноважна розглядати лише трудові спори між працівником та роботодавцем, в той час як позивач проходив службу цивільного захисту.

38. Враховуючи наведене, рішення комісії по трудових спорах Міжрегіонального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій не може вважатися досудовим порядком вирішення спору і отримання такого позивачем не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у цій справі.

39. Посилання позивача на неврахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23, судом відхиляються, оскільки у справі № 460/21394/23 позивачем заявлені вимоги щодо перерахунку та виплати належного позивачу грошового забезпечення під час проходження ним публічної служби, в той час як у цій справі позивач заявив вимоги щодо нарахування та виплати належних позивачу сум саме при звільненні.

40. Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначено у статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

41. За правилами частин першої-третьої указаної статті у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

42. Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

43. З огляду на обставини, установлені судами, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про пропуск позивачем строку звернення до суду, встановлений частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України, та ненаведення позивачем поважних причин пропуску такого строку, що є підставою для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України.

44. Отже, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

45. Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

46. Зважаючи на приписи статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням наведених мотивів, касаційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 05.02.2025 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2025 у справі № 480/149/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Ж.М. Мельник-Томенко

Судді Л.О. Єресько

А.В. Жук