Справа № 160/9611/25
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 рокуСправа №160/9611/25

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2025р. через систему "Електронний суд" ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та, з урахуванням позовної заяви у новій редакції від 15.04.2025р., просить:

- визнати протиправними дії відповідача, викладені в листі від 28.01.2025р., щодо відмови у наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити допомогу по тимчасовій непрацездатності позивачеві у розмірі 41650,85 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він працює на ПАТ «АрселоМіттал Кривий Ріг». 14.07.2024р. позивача збив автомобіль на пішохідному переході (що підтверджується довідкою про ДТП від 17.12.2024р., в якій зазначено, що позивач є потерпілим) у зв`язку з чим по 11.10.2024р. він перебував на лікарняному, при цьому, згідно листа від 01.01.2025р. полк патрульної поліції в м. Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції зазначив, що відносно позивача матеріали про адміністративні правопорушення не складались, інформація про притягнення до адміністративної відповідальності відсутня. Уповноважена особа роботодавця направила до Пенсійного фонду України через вебпортал заяву-розрахунок №25-20 від 09.01.2025 щодо сплати за листками непрацездатності за період з 14.07.2024р. по 11.10.2024р., яка була відхилена ПФУ 10.01.2025р. з тих причин, що п.5 ч.1 ст.16 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» допомога по тимчасовій непрацездатності не надається у разі тимчасової непрацездатності у зв`язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або дій, пов`язаних із таким сп`янінням. На звернення позивача від 27.01.2025р. щодо оплати допомоги по тимчасовій непрацездатності, листом №5031-3503/П-01/8-0400/25 від 28.01.2025р. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача про те, що для здійснення фінансування відповідно до умов Постанови правління Пенсійного фонду України Деякі питання фінансування для здійснення виплат та надання соціальних послуг, визначених Законом України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 21.12.2022 №28-3, його роботодавцем Публічним акціонерним товариством "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" через Єдиний державний вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України 09.01.2025 подана заява-розрахунок для надання матеріального забезпечення застрахованим особам, в тому числі по листках непрацездатності, які є продовженням страхового випадку №2981116 з 19.07.2024, яка не прийнята Пенсійним фондом України у зв`язку з тим, що в усіх листках непрацездатності у розділі Ознака алкогольного/наркотичного сп`яніння зазначено позначки Так, тоді як статтею 16 Закону №1105 визначено певний перелік підстав для відмови в наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності, зокрема, пунктом 5 частини першої зазначено, що допомога по тимчасовій непрацездатності не надається у разі тимчасової непрацездатності у зв`язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або дій, пов`язаних із таким сп`янінням. Позивач вважає такі дії відповідача щодо відмови у наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності протиправними, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 05.07.2025р. було відкрито провадження у даній справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано відповідача, зокрема, надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідач на виконання вимог ухвали суду від 05.07.2025р. відзиву на позов у встановлений ухвалою строк суду не надав, ухвалу від 05.07.2025р. про відкриття провадження у справі, позов з додатками та уточнений позов відповідач отримав 06.05.2025р., 02.04.2025р. та 16.04.2025р. відповідно в свій електронний кабінет згідно до вимог ст.ст. 18, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому останній вважається повідомленим належним чином з урахуванням наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується довідками про доставку електронного листа, наявними в матеріалах справи.

У відповідності до положень ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 12.09.2025р. було продовжено строк розгляду даної справи до 12.09.2025р.

Отже, рішення у даній адміністративній справі приймається судом 12.09.2025р., в межах строку, встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до вимог ч.8 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Із наданих суду документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

ОСОБА_1 зокрема у період з 14.07.2024р. по 11.10.2024р. працював на ПАТ «АрселоМіттал Кривий Ріг», що підтверджується наявними у справі копіями листів наведеного підприємства та не заперечується учасниками справи.

14.07.2024р. в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивача було травмовано, у зв`язку з чим останнього було доправлено до лікарського закладу каретою швидкої допомоги, що підтверджується наявними у справі доказами.

В періоди з 14.07.2024 по 18.07.2024, з 19.07.2024 по 16.08.2024, з 17.08.2024 по 30.08.2024, з 31.08.2024 по 20.09.2024, з 21.09.2024 по 30.09.2024 та з 01.10.2024 по 11.10.2024 позивач перебував на лікарняному, що підтверджується наявними у справі копіями роздруківок медичних висновків про тимчасову непрацездатність та витягу з електронного реєстру листків непрацездатності.

При цьому, зі змісту довідки про ДТП №45/8-1-8768 від 17.12.2024 Слідчого відділу Криворізького районного управління поліції ГУ НП в Дніпропетровській області вбачається, що ОСОБА_1 є потерпілим від ДТП, що сталася 14.07.2024р.

09.01.2025р. роботодавцем позивача було направлено до Пенсійного фонду України через вебпортал заяву-розрахунок №25-20 щодо сплати за листками непрацездатності за період з 19.07.2024р. по 11.10.2024р., яка була відхилена пенсійним органом з підстав того, що п.5 ч.1 ст.16 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» допомога по тимчасовій непрацездатності не надається у разі тимчасової непрацездатності у зв`язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або дій, пов`язаних із таким сп`янінням, що підтверджується роздруківками відповідної заяви-розрахунку та відомостей щодо її розгляду, наявними у справі.

На звернення позивача від 27.01.2025р. щодо оплати допомоги по тимчасовій непрацездатності, листом №5031-3503/П-01/8-0400/25 від 28.01.2025р. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача про те, що для здійснення фінансування відповідно до умов Постанови правління Пенсійного фонду України Деякі питання фінансування для здійснення виплат та надання соціальних послуг, визначених Законом України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 21.12.2022 №28-3, його роботодавцем Публічним акціонерним товариством "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" через Єдиний державний вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України 09.01.2025 подана заява-розрахунок для надання матеріального забезпечення застрахованим особам, в тому числі по листках непрацездатності, які є продовженням страхового випадку №2981116 з 19.07.2024, яка не прийнята Пенсійним фондом України у зв`язку з тим, що в усіх листках непрацездатності у розділі Ознака алкогольного/наркотичного сп`яніння зазначено позначки Так, тоді як статтею 16 Закону №1105 визначено певний перелік підстав для відмови в наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності, зокрема, пунктом 5 частини першої зазначено, що допомога по тимчасовій непрацездатності не надається у разі тимчасової непрацездатності у зв`язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або дій, пов`язаних із таким сп`янінням, що підтверджується змістом копії відповідного листа.

Вказаний спір виник у зв`язку із незгодою позивача з діями відповідача, викладеними в листі від 28.01.2025р., щодо відмови у наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності, у зв`язку з чим позивач просить захистити його порушене право шляхом визнання таких дій протиправними та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити допомогу по тимчасовій непрацездатності позивачеві у розмірі 41650,85 грн.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача повністю, виходячи з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючим громадянам щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, у разі нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, охорони їхнього життя та здоров`я визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №1105).

Згідно ч.1 ст.4 Закону №1105 визначено, що уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку (далі - уповноважений орган управління) є Пенсійний фонд України.

Частиною 1 ст.12 Закону №1105 встановлено, що право на страхові виплати за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їхніх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом.

Пунктом 1 ч.1 ст.15 Закону №1105 передбачено, що допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі страхових виплат, які повністю або частково компенсують втрату заробітної плати (доходу), у разі настання одного з таких страхових випадків, зокрема:

- тимчасова непрацездатність внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, а також тимчасова непрацездатність на період реабілітації внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві.

Механізм надання матеріального забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, за рахунок коштів Фонду соціального страхування України деяким категоріям застрахованих осіб за такими видами, зокрема, допомога по тимчасовій непрацездатності визначає Порядок надання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування України деяким категоріям застрахованих осіб, затверджений постановою правління Фонду соціального страхування України від 24.01.2017 № 8 (далі Порядок № 8).

При цьому, згідно Постанови правління Пенсійного фонду України Деякі питання фінансування для здійснення виплат та надання соціальних послуг, визначених Законом України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 21.12.2022№ 28-3 визначено, що Порядок №8 діє до прийняття правлінням Пенсійного фонду України нового механізму фінансування страхувальників для надання страхових виплат відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» і застосовується з урахуванням наступного, зокрема:

- заява-розрахунок та повідомлення про виплату коштів застрахованим особам подаються страхувальниками через Єдиний державний вебпортал електронних послуг або вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України, а також можуть подаватися у паперовій формі разом з електронною формою на електронному носії інформації головним управлінням Пенсійного фонду України в областях та м. Києві за основним місцем обліку страхувальників.

За приписами ч.1 ст.16 Закону №1105 визначено, що допомога по тимчасовій непрацездатності не надається:

1) у разі одержання застрахованою особою травми або її захворювання при вчиненні нею кримінального правопорушення;

2) у разі навмисного заподіяння шкоди своєму здоров`ю з метою ухилення від роботи чи інших обов`язків або симуляції хвороби;

3) за час перебування під арештом і за час проведення судово-медичної експертизи;

4) за час примусового лікування, призначеного за судовим рішенням;

5) у разі тимчасової непрацездатності у зв`язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або дій, пов`язаних із таким сп`янінням;

6) за період перебування застрахованої особи у відпустці без збереження заробітної плати, творчій відпустці, додатковій відпустці у зв`язку з навчанням;

7) за період тимчасової непрацездатності, зазначений у листку непрацездатності, визнаному необґрунтованим.

З аналізу наведених норм вбачається, що право на страхові виплати за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи та виплата таких коштів здійснюється на підставі зокрема поданої страхувальниками через Єдиний державний вебпортал електронних послуг або вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України заяви-розрахунку та повідомлення про виплату коштів застрахованим особам.

При цьому, допомога по тимчасовій непрацездатності не надається зокрема у разі тимчасової непрацездатності у зв`язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або дій, пов`язаних із таким сп`янінням.

Разом з тим, відмова в наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності у зв`язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок, зокрема, алкогольного сп`яніння, може бути обґрунтованою лише у випадку, якщо між уживанням алкоголю й отриманою травмою чи захворюванням є прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Зазначена правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 12.05.2021 по справі №158/901/19.

Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, як встановлено судом з наявних у справі документів, ОСОБА_1 було відмовлено у наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з тим, що в усіх листках непрацездатності у розділі Ознака алкогольного/наркотичного сп`яніння зазначена позначка Так.

Разом з тим, матеріали справи не містять, а відповідачем суду не надано доказів на підтвердження того, що тимчасова непрацездатність позивача (яка настала з 14.07.2024 в результаті потрапляння позивача в ДТП, в якому його визнано потерпілою стороною) настала саме внаслідок алкогольного сп`яніння останнього, або дій, пов`язаних з таким сп`янінням.

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, встановлені судом обставини справи та надані учасниками справи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо відмови у наданні позивачеві допомоги по тимчасовій непрацездатності, є протиправними.

У відповідності до вимог ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем не було надано суду ані відзиву на позов, ані жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про правомірність дій відповідача щодо відмови у наданні позивачеві допомоги по тимчасовій непрацездатності, враховуючи норми вищенаведеного пенсійного законодавства, обставини встановлені судом та висновки Верховного Суду, які наведені вище та відповідачем не спростовані.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши правомірність дій відповідача щодо відмови у наданні позивачеві допомоги по тимчасовій непрацездатності, суд приходить до висновку, що відповідач, вчинивши оспорювані дії щодо відмови у наданні позивачеві допомоги по тимчасовій непрацездатності, діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, суд приходить до висновку, що наведеними оспорюваними діями щодо відмови у наданні позивачеві допомоги по тимчасовій непрацездатності, відповідач порушив право позивача на отримання допомоги у разі тимчасової втрати працездатності, яке підлягає судовому захисту шляхом визнання таких дій відповідача протиправними, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача у наведеній частині підлягають задоволенню, виходячи з повноважень адміністративного суду, встановлених ст.ст. 9, 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також і слід зобов`язати відповідача виплатити позивачеві допомогу по тимчасовій непрацездатності згідно поданої Публічним акціонерним товариством «АрселорМіттал Кривий Ріг» заяви-розрахунку №25-20 від 09.01.2025р., враховуючи те, що судом встановлено протиправність дій відповідача щодо відмови у виплаті такої допомоги, та належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача виходячи із наданих повноважень адміністративного суду, встановлених ст.ст.9, 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, за приписами ст.245 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Окрім того, і за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005р. (остаточне) у справі «Кечко проти України» зазначив, що якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Також і у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі Чуйкіна проти України констатував: 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі Голдер проти Сполученого Королівства (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

Таким чином, з урахуванням наведеної правової позиції, суд приходить до висновку, що зобов`язання відповідача виплатити позивачеві допомогу по тимчасовій непрацездатності згідно поданої Публічним акціонерним товариством «АрселорМіттал Кривий Ріг» заяви-розрахунку №25-20 від 09.01.2025р., є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

При прийнятті даного рішення, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява №65518/01 від06.09.2005; п.89), "Проніна проти України" (заява №63566/00 від18.07.2006; п.23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04 від10. 02.2010; п.58), яка полягає у тому, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) 09.12.1994, п.29).

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати позивача по сплаті судового збору понесені позивачем згідно квитанції про сплату №3533-3015-1871-2907 від 01.04.2025р. у розмірі 968 грн. 96 коп.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26; ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) допомогу по тимчасовій непрацездатності згідно поданої Публічним акціонерним товариством «АрселорМіттал Кривий Ріг» заяви-розрахунку №25-20 від 09.01.2025р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 968 грн. 96 коп. (дев`ятсот шістдесят вісім грн. 96 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва