Справа № 380/13517/25
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2025 рокусправа № 380/13517/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом № 24 від 13.06.2025 року, про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 на особливий період на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;

- зобов`язати комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 втретє розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.01.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та прийняти рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як здобувачу вищої освіти, що навчається за денною формою, про що видати відповідний документ та зробити відповідний запис у військово-обліковому документі про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є студентом денної форми навчання другого рівня (магістр) за напрямом «Внутрішня безпека» Вищої школи внутрішньої безпеки м. Лодзь (Республіка Польща). Позивач звернувся до відповідача із заявою та документами про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації як здобувачу освіти. Комісією відповідача відмовлено позивачу у наданні такої відстрочки у зв`язку із відсутністю довідки здобувача освіти, сформованої Єдиної державної електронної бази з питань освіти України. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.04.2025 у справі №380/2557/25 було зобов`язано комісію ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву позивача від 20.01.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та додані до неї документи та прийняти відповідне рішення на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з урахуванням висновків суду, наведених у цьому судовому рішенні. Позивач стверджує, що, ігноруючи висновки суду, викладені у вказаному судовому рішенні, відповідач листом-повідомленням №53 від 13.06.2025 повідомив, що рішенням Комісії (протокол №24 від 13.06.2025) йому відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу від час мобілізації на особливий період, та вказано, що позивач підлягає призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на загальних підставах. Позивач вважає протиправною відмову відповідача у наданні відстрочки від призову на військову службу як здобувачу освіти, що стало підставою для звернення із позовом до суду.

Ухвалою суду від 04.07.2025 забезпечено позов шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти дії, пов`язані з призовом на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 до моменту набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Ухвалою суду від 08.07.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 14.07.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що за результатами повторного розгляду заяви комісією неможливо встановити послідовність та достовірність факту здобуття позивачем рівня освіти, яка здобувається на даний момент в іноземному навчальному закладі, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності визначеній ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту».

Вважає, що саме з додатку 9 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 16.05.2024 №560, можливо встановити, чи порушує поточне здобуття освіти послідовність, визначену ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту», така довідка є єдиним допустимим доказом дотримання послідовності здобуття освіти, таких висновків дійшов Львівський окружний суд в справі 380/4239/25. Комісія не вправі вживати додаткових заходів щодо встановлення послідовності здобуття освіти, визначеної ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту», а рішенням суду від 24.04.2025 року у справі №380/2557/25 дотримання послідовності здобуття освіти не встановлено. З огляду на зазначене відсутня будь яка можливість встановити інформацію про порушення/відсутність порушення позивачем послідовності здобуття освіти. Тому єдиним законним рішенням в такому випадку є прийняття рішення про відмову в задоволенні заяви позивача про надання відстрочки. Просить відмовити в задоволенні позову.

У відповіді на відзив представник позивача, зокрема, зазначає, що відповідач, під час повторного розгляду заяви позивача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, всупереч вимогам Порядку №560, не вжив заходів для самостійного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення питання про надання відстрочки, зокрема не звернувся до закладу освіти із запитом про підтвердження мого освітнього рівня та факту навчання. Якщо у відповідача дійсно виникли сумніви щодо встановленого у рішенні суду факту щодо послідовності здобуття освіти позивачем та у достовірності наданих позивачем документів, відповідач мав право і обов`язок ініціювати відповідну перевірку шляхом направлення офіційного запиту до закладу освіти чи уповноважених органів іноземної держави. Невиконання цих дій свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх повноважень, що суперечить принципу добросовісності дій суб`єкта владних повноважень. Зауважує, що Виписка з Єдиної державної електронної бази з питань освіти щодо документів про освіту та інформації про навчання особи також підтверджує дотримання послідовності здобуття освіти позивачем. Вважає, що зазначені обставини, в їх сукупності свідчать про наявність у позивача права на отримання відстрочки на підставі п. 1 ч. З ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а твердження відповідача спростовуються наявними у справі доказами.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_3 , є військовозобов`язаним, що підтверджується військово-обліковим документом №8 від 26.02.2025, виданим ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач є студентом денної форми навчання Вищої школи внутрішньої безпеки в м. Лодзь (Республіка Польща) ІІ рівня єдиного магістерського навчання за напрямом підготовки «Внутрішня безпека» на період з 01.10.2024 року до 30.09.2026 року, що підтверджується довідкою Вищої школи внутрішньої безпеки в м. Лодзь про іноземного громадянина на навчання від 25.09.2024 (а.с. 22, 23), довідкою Вищої школи внутрішньої безпеки в м. Лодзь про статус студента від 25.09.2024 (а.с. 24), довідкою Львівського інституту ПрАТ «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна Академія управління персоналом» від 26.05.2025 №53/25 (а.с. 49).

20.01.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». До заяви позивач долучив: копію паспорта громадянина України, копію картки фізичної особи-платника податків, копію військово-облікового документу з мобільного застосунку «Резерв+», копію виписки з Реєстру документів про освіту Єдиної державної електронної бази з питань освіти, копію контракту на навчання, нотаріально завірені переклади рішення про зарахування від 25.09.2024, довідки про статус студента від 25.09.2024 та довідки про зарахування студента на навчання від 25.09.2024.

За результатами розгляду поданих позивачем заяви та документів, комісія відповідача ухвалила рішення (протокол від 24.01.2025 №4) про відмову у наданні йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, у зв`язку із відсутністю довідки про здобувача освіти, сформованої в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, яка підтверджує право на відстрочку згідно Додатку 5 до Порядку №560 (а.с. 39).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.04.2025 у справі №380/2557/25 визнано протиправним та скасовано рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом № 4 від 24.01.2025, про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Зобов`язано комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.01.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та додані до неї документи та прийняти відповідне рішення на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з урахуванням висновків суду, наведених у цьому судовому рішенні.

За результатами повторного розгляду заяви позивача від 20.01.2025, комісією відповідача прийнято рішення (протокол №24 від 13.06.2025) про відмову позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, про що повідомлено позивача листом-повідомленням від 13.06.2025 №53 (а.с. 47). Відповідно до вказаного повідомлення, причини відмови: неможливість встановити послідовність освіти та достовірність факту здобуття рівня освіти, яка здобувається на даний момент в іноземному ВУЗі, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту». Комісія вказала, що позивач підлягає призову на військову службу під час мобілізації на особливий період. Додатково у повідомленні зазначено, що комісія не позбавляє особи права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Вважаючи протиправною таку відмову відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У рішенні від 24.04.2025 у справі №380/2557/25 (набрало законної сили 09.06.2025) суд встановив, що на підставі рішення Вищої школи внутрішньої безпеки в Лодзі про зарахування на навчання від 25.09.2024 позивач зарахований на денну форму навчання другого рівня (магістр) за напрямом навчання «Внутрішня безпека», після закінчення навчання випускник отримає освітньо-професійний ступінь магістр. Довідкою Вищої школи внутрішньої безпеки в Лодзі від 25.09.2024 року засвідчено, що позивач дійсно прийнятий на період з 01 жовтня 2024 року по 30 вересня 2026 року на денне навчання за напрямом підготовки «Внутрішня безпека», ступінь освіти- магістр.

Суд, під час розгляду вказаної справи, зробив наступні висновки:

- за приписами частини першої статті 53 Конституції України кожен має право на освіту, а відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками;

- як вбачається із виписки з Реєстру документів про освіту Єдиної державної електронної бази з питань освіти щодо документа про професійну (професійно-технічну) освіту, рівень освіти, що на даний момент здобуває позивач, є вищим за раніше здобутий рівень освіти. Таким чином здобуття освіти відбувається позивачем у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту». Вищезазначена довідка містить відомості, які містить довідка про здобувача освіти (додаток 9 Порядку №560), а можливість сформувати довідку в ЄДЕБО за встановленою формою іноземний заклад освіти не має можливості. Однак, неможливість навчального закладу сформувати довідку в ЄДЕБО не може позбавляти позивача права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації;

- матеріали справи підтверджують факт здобування позивачем вищої освіти в іноземному вищому навчальному закладі, і водночас у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач здійснив належну перевірку поданих позивачем документів, як це визначає абз. 1 п. 60 Порядку №560, оскільки відсутні будь-які докази на підтвердження того, що відповідач звертався із запитом до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використав інформацію з публічних електронних реєстрів з метою перевірки інформації, наявної в поданих документах для отримання відстрочки;

- комісія відповідача при прийнятті рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період діяла неправомірно, оскільки не дослідила усіх обставин, що мають значення для вирішення питання про наявність або відсутність у позивача права на відстрочку, що є підставою для визнання протиправним та скасування рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, що оформлене протоколом комісії відповідача від 24.01.2025 №4.

Вищевказаним рішенням у справі №380/2557/25 суд зобов`язав комісію ІНФОРМАЦІЯ_4 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.01.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та додані до неї документи та прийняти відповідне рішення на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з урахуванням висновків суду, наведених у цьому судовому рішенні.

Проте, як свідчать матеріали розглядуваної справи, комісія відповідача при повторному розгляді заяви позивача від 20.01.2025 не врахувала висновки суду про те, що позивач здобуває освіту у послідовності, визначеній ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту».

Не зважаючи на висновки суду у рішенні від 24.04.2025 у справі №380/2557/25, комісією відповідача вчергове зроблено висновки про неможливість встановити послідовність здобуття позивачем освіти.

Відповідачем не надано доказів дослідження комісією усіх обставин, що мають значення для вирішення питання про наявність або відсутність у позивача права на відстрочку; здійснення належної перевірки поданих позивачем документів, як це визначає абз. 1 п. 60 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі - Порядок №560).

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Обов`язковість судового рішення також закріплена нормою статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

За наведених обставин суд робить висновок про протиправність рішення комісії відповідача, оформленого протоколом №24 від 13.06.2025, про відмову позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», внаслідок чого таке рішення підлягає скасуванню.

Щодо клопотання представника позивача про витребування у відповідача копії протоколу №24 від 13.06.2025, суд зазначає, що сторони не заперечують факту прийняття такого рішення у формі протоколу, а у повідомленні відповідача від 13.06.2025 №53 міститься посилання на реквізити такого рішення, внаслідок чого відсутні підстави для витребування вказаного протоколу.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача видати відповідний документ та зробити відповідний запис у військово-обліковому документі про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, суд зазначає наступне.

Абзацами 7, 26, 27 п. 60 Порядку №560 визначено, що у разі позитивного рішення військовозобов`язаному видається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою згідно з додатком 6.

Довідка про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період видається військовозобов`язаним на строк дії відповідних законних підстав на період проведення мобілізації.

Відомості про надання або скасування відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період заносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів у день оформлення довідки про надання відстрочки (додаток 6) або в день надсилання повідомлення про скасування відстрочки (додаток 10) засобами поштового зв`язку на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (за умови її уточнення) або адресу електронної пошти, зазначеної у заяві про надання відстрочки (додаток 4), або повідомлення засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

При цьому, листом головнокомандуючого Збройних сил України від 24 березня 2022 року № 300/1/С/962 вказано територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, які входять до сфери управління Міністерства оборони України стосовно призовників військовозобов`язаних, яким надано відстрочку від призову для продовження навчання, зокрема за кордон, відповідно до частин 9, 15 статті 17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та абзацу 18 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у військово-облікових документах зробити відповідні записи щодо надання їм відстрочки від призову (призову за мобілізацією), та надання дозволу відповідного керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки для виїзду закордон.

Відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17 грудня 2004 року у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї.

Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 у справі «Волохи проти України» (заява №23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. «…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».

Отже, як вбачається з наведених судових рішень, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з у рахуванням принципу верховенства права.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

Відповідно до рішення по справі «Олссон проти Швеції» від 24.03.1988 запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців.

Суд звертає увагу на те, що ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

У п. 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 (заява № 38722/02)).

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Дана правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові №21-1465а15 від 16.09.2015.

У даному рішенні Верховний Суд України наголосив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалось примусове виконання рішення.

Обираючи належний спосіб захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати комісію відповідача повторно розглянути заяву позивача від 20.01.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», прийняти рішення про надання позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації як здобувачу вищої освіти, що навчається за денною формою навчання, про що видати відповідний документ та зробити відповідний запис у військово-обліковому документі про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд робить висновок про наявність підстав для задоволення позову повністю.

Що стосується судового збору, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такий підлягає стягненню на користь позивача.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 04.05.2022, відповідно до ч. 6 ст. 157 КАС України зберігають свою дію до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), оформлене протоколом № 24 від 13.06.2025 року, про відмову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

3. Зобов`язати комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 20.01.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», прийняти рішення про надання позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації як здобувачу вищої освіти, що навчається за денною формою навчання, про що видати відповідний документ та зробити відповідний запис у військово-обліковому документі про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 15.09.2025 року.

СуддяКостецький Назар Володимирович