Справа № 560/11293/25
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

15 вересня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Старокостянтинівнафтопродукт" до Державної казначейської служби України , Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області щодо несвоєчасного виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2023 у справі №904/985/23, яке набрало законної сили 15.12.2023 року. Стягнути з Держави в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь товариства з обмеженою відповідальністю "СТАРОКОСТЯНТИНІВНАФТОПРОДУКТ" за період 15.02.2024 року по 26.06.2025 року інфляційні витрати у розмірі 23463,09 грн. та 3 % річних у розмірі 5385,21 грн. за прострочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2023 у справі №904/985/23, яке набрало законної сили 15.12.2023 року про стягнення з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "СТАРОКОСТЯНТИНІВНАФТОПРОДУКТ" 131798,53 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої Павлоградським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2023 у справі №904/985/23 позов задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРОКОСТЯНТИНІВНАФТОПРОДУКТ» 131798,53 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої Павлоградським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 15.12.2023 року рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2023 у справі №904/985/23 залишено без змін. Cудовий наказ виданий господарським судом Дніпропетровської області 21.12.2023 року по справі №904/985/23 про стягнення з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРОКОСТЯНТИНІВНАФТОПРОДУКТ» 131798,53 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої Павлоградським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області () було пред`явлено до виконання 15.02.2024 року до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області. На даний час рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2023 у справі №904/985/23 не виконано.

На запит про стан виконання судового рішення, направлений Товариством 21.06.2024 року на адресу Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області відповідь отримано не було.

Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Від Державної казначейської служби України на адресу суду надійшов відзив, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує, що рішення суду ухвалене на підставі та відповідно до статті 56 Конституції України та статті 1176 Цивільного кодексу України з метою відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями правоохоронних органів, розташованих у Дніпропетровській області. Вказує, що Головне управління Казначейства вжило заходів, передбачених пунктами 36-37 Порядку № 845, та згідно з абзацом другим пункту 37 Порядку № 845 скерувало визначений законодавством пакет документів до Казначейства. 01.04.2024 вищевказаний пакет документів, надісланий листом Головного управління Казначейства від 22.03.2024 № 04-08-08/4415, надійшов до Казначейства та, в силу приписів пункту 38 Порядку № 845, з цієї дати обліковується на виконанні за бюджетною програмою КПКВК 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб» (далі - КПКВК 3504030).

Від Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області надійшов відзив, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2023 у справі № 904/985/23 стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «Старокостянтинівнафтопродукт» 131798,53 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої Павлоградським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області.

Судом на виконання Рішення суду 21.12.2023 виданий наказ у справі № 904/985/23 про стягнення з Державного бюджету України 131798,53 грн шкоди, завданої органом поліції.

Cудовий наказ виданий господарським судом Дніпропетровської області 21.12.2023 року по справі №904/985/23 про стягнення з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРОКОСТЯНТИНІВНАФТОПРОДУКТ» 131798,53 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої Павлоградським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області () було пред`явлено до виконання 15.02.2024 року до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області.

Позивач вказує, що на даний час рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2023 у справі №904/985/23 не виконано.

Позивачем було направлено 21.06.2024 року на адресу Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області запит щодо виконання відповідного судового наказу, однак відповідь отримано не було.

Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідачів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до пункту 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України (далі - БК України), відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою за рахунок коштів державного бюджету в межах бюджетних призначень за рішенням суду у розмірі, що не перевищує суми реальних збитків, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі Порядок № 845).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 845, цей акт визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Пункт 6 Порядку № 845 передбачає, що виконання судового рішення здійснюється на підставі оригіналу виконавчого документа згідно із заявою стягувача.

За наявною інформацією, Товариство в силу приписів абзацу першого пункту 36 розділу «Безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам» Порядку № 845 подало документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку (зокрема, заяву від 15.02.2024 № 16 і Виконавчий документ), до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області як органу Казначейства за місцезнаходженням органу державної влади, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності якого заподіяно шкоду.

Головне управління Казначейства вжило заходів, передбачених пунктами 36-37 Порядку № 845, та згідно з абзацом другим пункту 37 Порядку № 845 скерувало визначений законодавством пакет документів до Казначейства.

01.04.2024 вищевказаний пакет документів, надісланий листом Головного управління Казначейства від 22.03.2024 № 04-08-08/4415, надійшов до Казначейства та, в силу приписів пункту 38 Порядку № 845, з цієї дати обліковується на виконанні за бюджетною програмою КПКВК 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб» (далі - КПКВК 3504030).

Суд зазначає, що в даному випадку у відповідача були відсутні підстави для застосування Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» під час виконання Рішення суду, оскільки вказаний закон регулює правовідносини винятково про стягнення коштів зі створених Державою юридичних осіб (зокрема, державних органів, підприємств, установ), однак не є застосовним до випадків виконання судових рішень про відшкодування шкоди з Держави Україна (Державного бюджету України).

Згідно з пунктом 3 Порядку № 845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства.

Аналогічний припис щодо виконання рішення про стягнення коштів державного бюджету винятково в порядку черговості міститься в підпункті 1 пункту 9 розділу VI БК України.

Відповідач вказує, що безспірне списання коштів державного бюджету у справі № 904/985/23 не здійснено протягом 2024 року та першого півріччя 2025 року, оскільки Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» за КПКВК 3504030 було передбачено 150 мільйонів гривень.

Казначейством протягом січня - березня 2024 року за КПКВК 3504030 виконано 114 судових рішень на суму 33 000,00 тис грн (33 млн грн), залишок коштів станом на 29.03.2024 складав 117 000,00 тис грн (117 млн грн).

Разом з тим, станом на 29.03.2024 на виконанні за КПКВК 3504030 залишалися 847 судових рішень на суму понад 265 782,25 тис грн (265,78 млн грн).

Таким чином, для забезпечення виконання усіх судових рішень, що прийняті Казначейством до обліку за КПКВК 3504030, у 2024 році не вистачало щонайменше 148 782,25 тис грн.

Отже, строки виконання судових рішень за КПКВК 3504030 насамперед залежать від суми коштів, встановленої у законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Враховуючи викладене вище, перерахування коштів за Виконавчим документом на користь позивача наразі не здійснено Казначейством, оскільки відкритих (виділених) асигнувань Державного бюджету України недостатньо для виконання в порядку черговості інших виконавчих документів, що надійшли раніше Виконавчого документа.

Тобто Казначейство, у передбачений законодавством України спосіб, вжило та вживає всіх заходів, спрямованих на виконання Виконавчого документа.

Пунктом 39 Порядку № 845 передбачено, що коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 Порядку необхідні додаткові кошти понад обсягом відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом одного місяця з дня надходження виконавчих документів Міністерству фінансів України пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України або виділення коштів з резервного фонду державного бюджету на зазначену мету.

При цьому, безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється з дати набрання чинності законом про внесення змін до закону про Державний бюджет України або рішенням про виділення коштів з резервного фонду державного бюджету (пункт 39 Порядку № 845).

Суд зазначає, що відповідачем направлявся до Міністерства фінансів України лист із пропозиціями щодо необхідності внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України» у частині збільшення видатків на виконання бюджетної програми КПКВК 3504030 у строк, передбачений пунктом 39 Порядку №845, що свідчить про відсутність бездіяльності з боку відповідача.

Отже, перед тим як констатувати факт протиправної бездіяльності Казначейства у правовідносинах, які виникають у зв`язку з виконанням судових рішень, за якими боржником є державний орган, потрібно з`ясувати, чи вжило Казначейство в межах своїх повноважень усі залежні від нього дії (ухвалило рішення), спрямовані на те, щоб сплатити кошти за судовим рішенням, а також чи були для цього об`єктивні підстави та можливості.

Під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) в неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дійна користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного/несвоєчасного виконання обов`язкових дій/ухвалення рішень або невиконання їх узагалі. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків.

Суд погоджується з тим, що судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає виконанню. Однак у контексті встановлених в цій справі обставин, необхідно зауважити, що сам факт невиплати позивачу коштів протягом трьох місяців (від дати подання необхідних документів) за судовим рішенням, боржником за яким є державний орган, без з`ясування усіх обставин, які зумовили таку ситуацію, не є достатньою підставою вважати, що Казначейство допустило протиправну бездіяльність".

Постановою Верховного Суду від 30.04.2020 по справі № 804/2076/17 встановлена наступна позиція: "сам факт відсутності певного результату (виплати коштів за судовим рішенням) не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність. Про протиправність може свідчити, зокрема, те, що суб`єкт владних повноважень бездіяв за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати свої повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив несвоєчасно, з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи. Подання ж відповідачем Мінфіну пропозицій відповідно до пункту 39 Порядку № 845 свідчить про використання наданих йому повноважень задля виконання судового рішення".

Зважаючи на вищевикладене, Казначейство вжило всіх передбачених законодавством заходів, спрямованих на виконання Виконавчого документа на користь позивача у порядку та спосіб, визначені законодавством України, не допускаючи порушення прав і законних інтересів позивача.

Стосовно інших позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (Казначейство), протягом трьох місяців не перерахувала кошти за рішенням суду про стягнення коштів, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Таким чином, Закон як спеціальний акт законодавства у сфері виконання окремої категорії судових рішень (щодо яких і виник цей спір) передбачає не безумовний строк виконання судового рішення (3 місяці), але строк, у разі пропущення якого стягувач отримує право на виплату компенсації.

Отже, в даному випадку позивач має право на отримання 3% річних компенсації від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Оскільки, відповідачем прострочено трьохмісячний строк на перерахування коштів за рішенням суду, а тому оскільки загальна сума за рішенням суду становить 131798,53 грн, а тому відповідач зобов`язаний сплатити позивачу 3% річних від вказаної суми, що становить 3467,81 грн з 15.02.2024 до 31.12.2024 та 1917,40 грн за період з 01.01.2025 до 26.06.2025.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з Держави в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Старокостянтинівнафтопродукт" 3 % річних у розмірі 5385,21 грн. за прострочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2023 у справі №904/985/23, яке набрало законної сили 15.12.2023 року про стягнення з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Старокостянтинівнафтопродукт" 131798,53 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої Павлоградським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, необхідно задовольнити.

Що стосується вимог про стягнення інфляційних втрат, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, оскільки такі втрати не передбачені Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Інфляційні втрати за невиконання рішення суду сплачує боржник, оскільки він зобов`язаний відшкодувати ці втрати на користь стягувача відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за прострочення грошового зобов`язання.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За ч.ч.1-2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та письмових доказів по справі, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах позовні вимоги необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Старокостянтинівнафтопродукт" до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Стягнути з Держави в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Старокостянтинівнафтопродукт" 3 % річних у розмірі 5385,21 грн. за прострочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2023 у справі №904/985/23, яке набрало законної сили 15.12.2023 року про стягнення з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Старокостянтинівнафтопродукт" 131798,53 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої Павлоградським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю "Старокостянтинівнафтопродукт" (вул. Пилипчука, 6,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29001 , код ЄДРПОУ - 38618476)
Відповідачі:Державна казначейська служба України (вул. Бастіонна, 6,м. Київ,01104 , код ЄДРПОУ - 37567646) Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (вул. 93-ї Холодноярської Бригади, 1,м. Дніпро,Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл.,49000 , код ЄДРПОУ - 37988155)

Головуючий суддя О.П. Шевчук