Справа № 160/22061/25
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2025-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Калугіної Н.Є.,
при секретарі судового засідання - Корольової Г.В.,
представника позивача Пархоменко Ю.С.,
представника третьої особи - Іванової І.М.,
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії заступника начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Григорян Наріни Альбертівни щодо відкриття виконавчого провадження № 78352653 та накладення штрафу на боржника за невиконання рішення суду без поважних причин;
- скасувати постанову заступника начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Григорян Наріни Альбертівни від 24 липня 2025 року у виконавчому провадженні № 78352653 про накладення на боржника, ОСОБА_1 , штрафу у розмірі 1700 грн. за невиконання без поважних причин рішення суду у встановлений виконавцем строк.
Разом із позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову.
Призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 28.08.2025 року о 11 год 00 хв у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: м. Дніпро, вул. Академіка Чекмарьова, 5, зала судових засідань №2.
Витребувано від Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у строк для надання відзиву на позовну заяву, завірені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження №78352653.
Довідкою Дніпропетровського окружного адміністративного суду №1160 від 27.08.2025 судове засідання, призначене на 28.08.2025 року о 11 год 00 хв знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді Калугіної Н.Є. на лікарняному з 27.08.2025. Дата наступного судового засідання 04.09.2025 о 10:00.
У судове засідання, призначене на 04.09.2025 о 10:00, прибули представник позивача та представник третьої особи. Представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив.
Протокольною ухвалою від 04.09.2025 судом відкладено розгляд справи на 11.09.2025 на 14:00.
11.09.2025 від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких позивач проти доводів третьої особи заперечувала та зазначила, що третя особа, Управління з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради, не заперечує той факт, що його фактичне місцезнаходження м. Дніпро, вул. Воскресенська, б. 21. Долучені Управлінням скріншоти також не спростовують цього факту, оскільки там прямо зазначено, що фактичне місцезнаходження третьої особи відрізняється від задекларованої юридичної адреси. Також вказала, що жодною нормою чинного законодавства не визначено, що після набрання законної сили рішенням про зобов`язання укласти договір процедура його укладання починається спочатку. Посилання третьої особи на те, що дія акту технічного стану пам`ятки обмежується трьома місяцями до дня підписання договору, не спростовує цього, а лише зобов`язує саме третю особу до повторного складання такого акту та направлення його на підписання власнику пам`ятки. Всі необхідні дані та документи подані позивачем до Управління 04 липня 2023 року, що третьою особою не спростовується. Станом на теперішній час жодних змін до них внесено не було, відтак, немає підстав для повторного подання зазначених документів.
У судове засідання, призначене на 11.09.2025 о 14:00, прибули представник позивача та представник третьої особи. Представник відповідача не з`явився, 11.09.2025 подав клопотання про перенесення розгляду справи.
У судовому засіданні 11.09.2025 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року у справі № 160/16661/24 позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка полягає у неукладенні з Управлінням з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради () охоронного договору на нежитлове приміщення №3, загальною площею 97,3 кв.м у підвалі житлового будинку №53 (літ. А-1), що входить до складу об`єкта культурної спадщини пам`ятки архітектури місцевого значення з найменуванням «Доходний будинок особнякового типу», що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , охоронний номер 14, на умовах і в порядку, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1768.

Зобов`язано ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Управлінням з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради () охоронний договір на нежитлове приміщення №3, загальною площею 97,3 кв.м у підвалі будинку №53 (літ. А-1), як складової частини об`єкта культурної спадщини пам`ятки архітектури місцевого значення з найменуванням «Доходний будинок особнякового типу», що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , охоронний номер 14, на умовах і в порядку, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1768.

Судове рішення не оскаржувалось та набрало законної сили 27.05.2025.

28.05.2025 Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 160/16661/24.

05.06.2025 керівником Центральної окружної прокуратури міста Дніпра Ю. Куташі подано до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заяву про відкриття виконавчого провадження з долученим ВЛ № 160/16661/24 від 28.05.2025.

06.06.2025 позивачем на адресу Управління з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради направлено лист, в якому ОСОБА_1 просила на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року у справі № 160/16661/24 надіслати їй проєкт охоронного договору з необхідними додатками для підписання.

12.06.2025 заступником начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Григорян Н.А. винесено постанову про відкриття ВП №78352653 з примусового виконання ВЛ №160/16661/24, виданого 28.03.2025 Дніпропетровським окружним адміністративним судом.

24.07.2025 заступником начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Григорян Н.А. винесено постанову про накладення на боржника - ОСОБА_1 , штрафу у розмірі 1700 грн. за невиконання без поважних причин рішення суду у встановлений виконавцем строк.

Вважаючи протиправними постанови Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про відкриття виконавчого провадження №78352653 від 12.06.2025, а також про накладення штрафу від 24.07.2025 та такими, які підлягають скасуванню, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до положень статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Частиною 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно частини 3 статті 14 КАС України невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями статті 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною 4 статті 372 КАС України визначено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовано Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 (також далі в тексті - Закон № 1404-VIII, в редакції, що діяв на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Вимоги до виконавчого документа визначені частиною першою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Пунктом 6 частини 4 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо, зокрема, виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.

Згідно частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За пунктом 1 частиною 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зокрема зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

У відповідності до пункту 1 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Згідно частини 4 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Згідно частин 5 та 6 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно частини 1 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

За частини 4 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

Та, за частини 5 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" боржник зобов`язаний, серед іншого визначеного, утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення та надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Згідно частини 8 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що гарантії щодо обов`язковості виконання судових рішень, встановлені Конституцією України, реалізуються як у добровільному порядку так і через механізм застосування примусу, який забезпечують органи виконавчої служби. Норми Закону України "Про виконавче провадження" спрямовані саме на забезпечення безумовного виконання судового рішення і винятки з цього правила також регламентовані цим законом.

Звертаючись також до вищевказаних норм діючого законодавства слід зазначити, що державний виконавець має обов`язки та права під час отримання заяви стягувача та виконавчого документу, в разі наявності підстав відкрити виконавче провадження, та зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом України "Про виконавче провадження", вчиняти усі дії які мають бути покладені саме на забезпечення виконання виконавчого документа боржником. В свою чергу, боржник у виконавчому провадженні має утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання судового рішення, в разі неможливості виконання останнього звертатись до виконавця із відповідними доказами та поясненнями.

Так, з резолютивної частини рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року у справі № 160/16661/24 фактично вбачається, що позивачу було надано строк 01 місяць з дня дати набрання рішенням суду законної сили для укладення з Управлінням з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради охоронного договору.

Судове рішення не оскаржувалось та набрало законної сили 27.05.2025.

Тобто, рішенням суду позивачу надано 01 місяць для виконання рішення суду в добровільному порядку.

28.05.2025 Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 160/16661/24.

При цьому, як встановлено судом, 12.06.2025 заступником начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Григорян Н.А. винесено постанову про відкриття ВП №78352653 з примусового виконання ВЛ №160/16661/24, виданого 28.03.2025 Дніпропетровським окружним адміністративним судом, про зобов`язання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Управлінням з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради () охоронний договір на нежитлове приміщення №3, загальною площею 97,3 кв.м у підвалі будинку №53 (літ. А-1), як складової частини об`єкта культурної спадщини пам`ятки архітектури місцевого значення з найменуванням «Доходний будинок особнякового типу», що розташована за адресою: м.Дніпро, вул. Старокозацька, 53, охоронний номер 14, на умовах і в порядку, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1768.

Отже, позивач мала змогу включно до 27.06.2025 звернутися до стягувача, з метою добровільного виконання рішення суду.

Разом з цим, станом на 12.06.2025 (дату винесення відповідачем оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження) місячний строк не закінчився, тобто, відповідачем передчасно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №78352653, що зумовлює необхідність її скасування.

До того ж, передчасне відкриття виконавчого провадження тягне за собою протиправне несення боржником відповідних матеріальних втрат, як-то: виконавчий збір, витрати виконавчого провадження, винагорода виконавця.

Суд зазначає, що специфікою саме такої зобов`язальної частини рішення суду є надання безпосередньо позивачу часу для виконання обов`язку встановленого судом у рішенні у добровільному порядку, в інакшому випадку, встановлювати позивачу відповідний строк для укладення, в даному випадку, охоронного договору, було б недоцільно, адже Законом України "Про виконавче провадження" передбачені певні строки для виконання судового рішення, які не узгоджуються із строками встановленими судом у рішенні.

Отже, суд вважає, що передчасне відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом у справі №160/16661/24 є порушенням прав боржника на добровільне виконання рішення суду, відповідно, постанова про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню.

При цьому, суд наголошує, що з урахуванням висновків суду у цій справі, скасуванню також підлягає винесена 24.07.2025 заступником начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Григорян Н.А. постанова про накладення на боржника - ОСОБА_1 , штрафу у розмірі 1700 грн. за невиконання без поважних причин рішення суду у встановлений виконавцем строк, зважаючи на те, що така винесена в рамках передчасно відкритого виконавчого провадження.

Разом з цим, суд наголошує, що інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

При цьому, суд зазначає, що у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправними дій державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження № 78352653 та накладення штрафу на боржника за невиконання рішення суду без поважних причин, слід відмовити, оскільки державний виконавець при відкритті виконавчого провадження та накладення арешту за невиконання рішення суду реалізує свої повноваження шляхом винесення постанов, яким (постановам) судом у цьому рішенні надана відповідна правова оцінка. Тому, обраний позивачем спосіб захисту прав у такій формі не призведе до відновлення його порушених прав.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За встановлених судом обставин, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 139 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 263, 295 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати постанову заступника начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Григорян Наріни Альбертівни від 12 червня 2025 року про відкриття виконавчого провадження № 78352653.

Скасувати постанову заступника начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Григорян Наріни Альбертівни від 24 липня 2025 року у виконавчому провадженні № 78352653 про накладення на боржника - ОСОБА_1 , штрафу у розмірі 1700 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1937,92 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції згідно статті 297 КАС України.

Повний текст рішення суду складено 12.09.2025 року.

Суддя Н.Є. Калугіна