Справа № 200/655/25
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2025-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року справа №200/655/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року у справі № 200/655/25 (головуючий І інстанції Лазарєв В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив: 1) визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 05 від 23.01.2025 р. про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до п.2 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву від 16.01.2025 р. про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до п.2 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 2: періоду роботи з 24.05.1989 року до 22.03.2010 року; періоду навчання у професійно-технічному навчальному закладі з 01.09.1987 року до 01.07.1990 року, періоду перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням, пов`язаним із виробництвом з 06.04.2010 року до 16.01.2025 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 16 січня 2025 року звернувся із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058. Проте рішенням № 05 від 23.01.2025 року відповідачем відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно п.2 частини 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

До пільгового стажу за Списком №2 не зараховано період роботи з 24.05.1989 року до 22.03.2010 року, період навчання у професійно-технічному навчальному закладі з 01.09.1987 року до 01.07.1990 року, період перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням, пов`язаним із виробництвом з 06.04.2010 року до 16.01.2025 року.

На думку позивача, відповідач протиправно не зарахував до пільгового стажу спірні періоди її роботи, оскільки вони підтверджені належними документами. У зв`язку з чим, позивач звернулася до суду із цим позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року у справі № 200/655/25 позов задоволено частково, внаслідко чого визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 05 від 23 січня 2025 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.01.2025 р. про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до п.2 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 2 періодів роботи з 24.05.1989 року до 19.07.1989 року, з 04.09.1989 року до 24.10.1989 року, з 23.08.1990 року до 22.03.2010 року, періоду навчання у професійно-технічному навчальному закладі з 01.09.1987 року до 01.07.1990 року, періоду перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням, пов`язаним із виробництвом з 06.04.2010 року до 16.01.2025 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обгрунтовано відзив на позовну заяву.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, про що свідчить копія паспорту громадянина України.

16 січня 2025 року позивач звернулася із заявою про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №05 від 23 січня 2025 року позивачу відмовлено в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за нормами ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Як встановлено судом, та не заперечується сторонами позивачу не зараховано до пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 24.05.1989 року до 22.03.2010 року, період навчання у професійно-технічному навчальному закладі з 01.09.1987 року до 01.07.1990 року, період перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням, пов`язаним із виробництвом з 06.04.2010 року до 16.01.2025 року.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 1058-IV)).

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У відповідності до пункту 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-ІV (в редакції чинній на момент прийняття Закону) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України Про пенсійне забезпечення.

Закон України Про пенсійне забезпечення № 1788-XII від 05.11.1991 року (далі Закон № 1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно із пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058- IV працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Статтею 62 Закону № 1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Для визначення пільгового стажу в період по 25 січня 1991 року слід застосовувати Список №2 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 (далі Постанова № 1173);

в період з 26 січня 1991 року по 11 березня 1994 року - Список №2 виробництв, робіт, професій, посад та показників зі шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість у яких дає право на пенсію за віком (за старістю) на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 (далі Постанова № 10);

в період з 11 березня 1994 року по 16 січня 2003 року - Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 (далі Постанова № 162);

в період роботи позивача з 16 січня 2003 року по 22.03.2010 року - Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 (далі Постанова № 36).

Відповідач не заперечує, що посади, які обіймав позивач, належать до Списку № 2.

У відповідності до записів у трудовій книжці позивача, ОСОБА_1 працювала з 24.05.1989 року до 19.07.1989 року, з 04.09.1989 року до 24.10.1989 року, з 23.08.1990 року до 22.03.2010 року на посаді електрозварник, що передбачена Списком 2 розділ XXXII код КП 7212 Постанови від 22.08.1956 р. №1173.

Також в матеріалах справи міститься довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 09.01.2025 № 400/147-к. З вказаної довідки вбачається, що позивач в періоди: з 24.05.1989 року до 19.07.1989 року виконувала роботи зі шкідливими та важкими умовами праці за професією, посадою електрозварник, що передбачена Списком 2 розділ XXXII код КП 7212 Постанови від 22.08.1956 р. №1173; з 04.09.1989 року до 24.10.1989 року виконувала роботи зі шкідливими та важкими умовами праці за професією, посадою електрозварник, що передбачена Списком 2 розділ XXXII код КП 7212 Постанови від 22.08.1956 р. №1173; з 23.08.1990 року до 22.03.2010 року виконувала роботи зі шкідливими та важкими умовами праці за професією, посадою електрозварник ручного зварювання, що передбачена Списком 2 розділ XXXII код КП 7212 Постанови КМУ від 22.08.1956 р. №1173, розділом 1 підрозділу 26 код КП 7212 Постанови КМУ від 26.01.1994 р. №10, розділом 1 підрозділу 26 код КП 7212 Постанови КМУ від 16.01.2003 р. №36, розділом 1 підрозділ 33 код КП 7212 Постанови КМУ від 16.01.2003 р. №36.

Вказана довідка містить підписи посадових осіб, штамп та засвідчена печаткою підприємства.

З огляду на наведене, враховуючи сукупність належних та допустимих доказів, суд дійшов висновку, що записи у трудовій книжці, довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 09.01.2025 № 400/147-к підтверджують характер роботи позивача у періоди з 24.05.1989 року до 19.07.1989 року, з 04.09.1989 року до 24.10.1989 року, з 23.08.1990 року до 22.03.2010 року, що надає право включення вищевказаних періодів роботи до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17, від 05 серпня 2020 року у справі № 127/9289/17, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Суд не приймає до уваги доводи відповідача що пільгова довідка підлягає перевірці, з огляду на наступне.

Суд звертає увагу, що довідка від 09.01.2025 № 400/147-к містить підписи посадових осіб та засвідчена печаткою підприємства із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано.

Отже вказана довідка видана у повній відповідності із вимогами Порядку №22-1.

Згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

З наведених норм чинного законодавства вбачається дуже великий обсяг прав та обов`язків в органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки відповідності змісту довідки первинним документам.

Разом з тим, відповідач має право та зобов`язаний його реалізувати у випадку обґрунтованих сумнівів щодо достовірності тих чи інших документів.

Під час розгляду справи судом не встановлено, а відповідачем не надано доказів щодо наявності об`єктивних сумнівів щодо відомостей, зазначених у довідці надані позивачем та перевірки її у встановленому законом порядку.

Щодо зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 20.07.1989 року до 03.09.1989 року, з 25.10.1989 року до 22.08.1990 року суд зазначає наступне.

В трудовій книжці та пільговій довідці від 09.01.2025 № 400/147-к відсутні відомості про роботу позивача у вказані періоди.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зарахування періодів роботи з 20.07.1989 року до 03.09.1989 року, з 25.10.1989 року до 22.08.1990 року до пільгового стажу, оскільки відсутня інформація про роботу позивача за ці періоди.

Щодо зарахування до пільгового стажу періоду навчання з 01.09.1987 року до 01.07.1990 року суд зазначає наступне.

Пунктом д частини 3 статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Законом України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" № 103/98-ВР від 10 лютого 1998 року, з наступними змінами і доповненнями, а саме ч. 1 ст. 38 "Гарантії соціального захисту здобувача освіти та випускника закладу професійної (професійно-технічної) освіти", обумовлено: час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

За положенням ст.3 Закону, професійна (професійно-технічна) освіта є складовою системи освіти України. Професійна (професійно-технічна) освіта є комплексом педагогічних та організаційно-управлінських заходів, спрямованих на забезпечення оволодіння громадянами знаннями, уміннями і навичками в обраній ними галузі професійної діяльності, розвиток компетентності та професіоналізму, виховання загальної і професійної культури. Професійна (професійно-технічна) освіта здобувається у закладах професійної (професійно-технічної) освіти.

Професійне (професійно-технічне) навчання - складова професійної (професійно-технічної) освіти. Професійне (професійно-технічне) навчання передбачає формування і розвиток професійних компетентностей особи, необхідних для професійної діяльності за певною професією у відповідній галузі, забезпечення її конкурентоздатності на ринку праці та мобільності, перспектив її кар`єрного зростання впродовж життя.

Відповідно до ст. 5 Закону, професійна (професійно-технічна) освіта здобувається громадянами України в державних і комунальних закладах професійної (професійно-технічної) освіти безоплатно, за рахунок держави, а у державних та комунальних акредитованих вищих професійно-технічних навчальних училищах та центрах професійної освіти - у межах державного та/або регіонального замовлення безоплатно, на конкурсній основі.

За змістом статті 17 Закону України Про професійно-технічну освіту, професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.

Статтею 18 вказаного Закону визначено, що до професійно-технічних навчальних закладів належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійно-технічної освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту або здійснюють професійно-технічне навчання.

Згідно з частиною 4 статті 19 вказаного Закону, професійно-технічні навчальні заклади незалежно від форм власності та підпорядкування розпочинають діяльність, пов`язану з підготовкою кваліфікованих робітників та наданням інших освітніх послуг, після отримання ліцензії. Ліцензія видається у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Отже, вказаною нормою передбачено, що до професійно-технічних навчальних закладів належать інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту або здійснюють професійно-технічне навчання.

Аналогічний висновок щодо зарахування періоду навчання позивача в технікумі до пільгового стажу міститься в постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі №367/945/17, ухвалі від 07 лютого 2024 року справа №280/3343/23.

Згідно диплому Донецького індустрально-педагогічного технікуму серія НТ № 821429, ОСОБА_1 навчалася з 01.09.1987 року до 30.06.1990 року за спеціальністю технологія зварювального виробництва .

У відповідності до записів у трудовій книжці позивача 23.08.1990 року прийнято на роботу електрозварювальником.

Отже, враховуючи, що перерва між днем закінчення позивачем навчання і днем працевлаштування за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників не перевищує трьох місяців, період навчання позивача з 01.09.1987 року до 01.07.1990 року підлягає зарахуванню до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Щодо позовних вимог про зарахування до пільгового стажу періоду перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням, пов`язаним із виробництвом з 06.04.2010 року до 16.01.2025 року, суд зазначає наступне.

В розумінні абз. 22 ст. 1 Закону 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною 1 статті 9 Закону 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з ч.1 ст.10 Закону 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Умови призначення пенсії за віком встановлені у статті 26 Закону 1058-IV, а пенсії по інвалідності у статті 30 Закону 1058-IV.

Пунктом 4 частини першої статті 24 Закону № 1058 встановлено, що час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 1788-ХІІ (далі за текстом - Закон 1788) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з ч.5 ст.56 Закону 1788-ХІІ час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Зазначена гарантія встановлена і ч.4 ст.9 Закону України Про охорону праці від 14.10.1992 р. 2694-ХІІ.

Статтею 114 Закону 1058 визначено умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Отже, законодавством передбачено зарахування часу перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи зі шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення та Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням як до, так і після 1 січня 2004 року зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Згідно розпорядження про перерахунок пенсії від 18.06.2022 року позивачу призначено пенсію по інвалідності (третя група, трудове каліцтво/профзахворювання (з актом Н1/П4 з 06.04.2010 року довічно).

При цьому, відповідач не заперечує факт перебування позивача на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням.

Згідно виписки з акту огляду МСЕК ДОН-04 № 021861, з 06.03.2010 року позивачу встановлена третя група інвалідності. Причина інвалідності: професійне захворювання.

Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії АВ № 0605977, 25.05.2017 року позивачу встановлена третя група інвалідності безстроково. Причина інвалідності: професійне захворювання.

У відповідності до ч.3 ст.44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

На підставі п.4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (далі - Порядок № 22-1) (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин) право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень має право витребувати додаткові документи з метою належного розгляду заяви про призначення пенсії.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія (абзац четвертий пункту 1.8 розділу І Порядку № 22-1).

Суд звертає увагу, що відповідачем не надано доказів витребування додаткових документів та повідомлення позивача про те, які документи необхідно подати позивачу додатково не пізніше трьох місяців із дня повідомлення для підтвердження для підтвердження права на зарахування періоду перебування на інвалідності з 06.04.2010 року до 16.01.2025 року до пільгового стажу.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивач має право на зарахування періоду перебування на інвалідності з 06.04.2010 року до 16.01.2025 року до пільгового стажу.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року у справі № 200/655/25 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року у справі № 200/655/25 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 11 вересня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко