Справа № 620/8370/25
Суддя: Оксана ТИХОНЕНКО
Дата ухвалення: 2025-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2025 року Чернігів Справа № 620/8370/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Тихоненко О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі третя особа), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 20.06.2025 за № 49 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до страхового стажу період роботи на посаді молодшої медичної сестри палатної інфекційного відділення Щорської центральної районної лікарні з 01.10.1996 по 01.09.2000 та з 01.02.2001 по 11.05.2006 на пільгових умовах за Списком № 2 у подвійному розмірі та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 15 березня 2025 року.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», втім рішенням відповідача у задоволенні її заяви було відмовлено, з підстав відсутності необхідного пільгового стажу роботи.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

Відповідачем, в межах встановленого судом строку, подано відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та зазначає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою від 13.06.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі-Закон № 1058). Вік позивача, на момент звернення - 55 років, страховий стаж становить - 36 років 3 місяці 4 дні, пільговий стаж роботи за Списком №2 - 9 років 11 місяців 11 днів. Заяву позивача від 13.06.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, за принципом екстериторіальності було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області. За результатами розгляду заяви про призначення пенсії та доданих документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області прийнято рішення від 20.06.2025 № 49 про відмову у призначенні пенсії, оскільки позивач не набула необхідного пільгового стажу роботи. Так, за результатами розгляду документів, доданих до заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, до страхового стажу не зараховано: період роботи з 21.09.1988 по 14.01.1992, оскільки назва підприємства при зарахуванні не відповідає назві підприємства при звільненні. Для зарахування періодів роботи з 21.09.1988 по 14.01.1992, необхідно надати довідку про реорганізацію підприємства. До пільгового стажу не зараховані періоди роботи: з 01.10.1996 по 01.09.2000, оскільки згідно акту від 05.05.2025 №2500-0902- 1/2788 на зберіганні відсутній наказ, який підтверджує період роботи та назву посади; з 01.02.2001 по11.05.2006, оскільки в наказі №46 від 26.06.1997 Про затвердження результатів атестації робочих місць не вірно зазначено прізвище та не повне ім`я та по батькові ОСОБА_2 , в наказі №67 від 05.09.2001 Про додаткове затвердження результатів атестації робочих місць з шкідливими умовами праці не вірно зазначено прізвище та не повне ім`я та по батькові ОСОБА_2 . Враховуючи вищезазначене, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058, оскільки позивач не набула необхідного пільгового стажу.

Третя особа правом подачі пояснень не скористалась.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) 13.06.2025 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з заявою та відповідними документами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а.с.14-15), яку за принципом екстериторіальності було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 20.06.2025 № 49 (а.с.35-36).

Так, у вказаному рішенні зазначено: вік заявниці 55 років. Пенсійний вік, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Список №2) становить 55 років. Необхідний страховий стаж, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Список №2) становить 25 років. Необхідний пільговий стаж на роботах із важкими і шкідливими умовами праці визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Список №2), становить не менше 10 років на зазначених роботах. Страховий стаж особи становить 36 років 3 місяці 4 дні. Пільговий стаж роботи за Списком №2 - 9 років 11 місяців 11 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховано: період роботи з 21.09.1988 по 14.01.1992, оскільки назва підприємства при зарахуванні не відповідає назві підприємства при звільненні. Для зарахування періодів роботи з 21.09.1988 по 14.01.1992, необхідно надати довідку про реорганізацію підприємства. За доданими документами до пільгового стажу не зараховані періоди роботи з 01.10.1996 по 01.09.2000, оскільки згідно акту від 05.05.2025 №2500-0902-1/2788 на зберіганні відсутній наказ, який підтверджує період роботи та назву посади; з 01.02.2001 по 11.05.2006, оскільки в наказі №46 від 26.06.1997 Про затвердження результатів атестації робочих місць не вірно зазначено прізвище та не повне ім`я та по батькові ОСОБА_2 , в наказі №67 від 05.09.2001 Про додаткове затвердження результатів атестації робочих місць з шкідливими умовами праці не вірно зазначено прізвище та не повне ім`я та по батькові ОСОБА_2 . Відмовити в призначенні за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки заявниця не набула необхідного пільгового стажу.

Вважаючи вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернулась до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми види пенсійного забезпечення визначаються включно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону №1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 114 Закону України №1058 визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше ЗО років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Списком №2 постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 передбачено роботу працівників, які безпосередньо обслуговують хворих, у інфекційних відділеннях.

За змістом ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Частиною 2 ст. 24 Закону № 1058 визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч.4 ст.24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У законодавстві, що діяло до 01.01.2004, зокрема, частиною першої та другої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В силу пунктів 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном (пункт 20 Порядку № 637).

Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналізуючи вказані норми законодавства, суд дійшов висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Як встановлено судом та слідує з матеріалів справи та обставина, що позивач дійсно працює з 14.01.1992 в інфекційному відділенні Щорської (після перейменування Сновської) центральної районної лікарні підтверджується записами в трудовій книжці серії НОМЕР_2 (а.с.16-18), в якій відображені факти пов`язані з прийняттям на роботу, переведенням, вказані посади, зазначені номери наказів на підставі яких внесено відповідні записи, які скріплені печаткою підприємства та підписом уповноваженої особи. Також в трудовій книжці наявні записи про підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Крім того, довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 02/378 від 29.05.2025 (а.с.19-20) підтверджуються періоди роботи позивача на посаді санітарки-буфетчиці, молодшої медичної сестри палатної, молодшої медичної сестри-прибиральниці (палатної) інфекційного відділення, що передбачені Списком № 2 розділу XXIV Постанови Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10, Списком № 2 розділу XXIV постанови КМУ від 11.03.1994 року № 162, Списком № 2 розділу XXIV постанови КМУ від 16.01.003 року № 36, Списком № 2 розділу XXIV постанови КМУ від 24.06.2016 року №461.

Згідно з вказаною довідкою пільговий стаж позивача складає з 14.01.1992 по 01.09.2000 року - 08 років 07 місяців 18 днів, з 01.02.2001 по 10.05.2016 - 15 років 03 місяці 10 днів.

Тобто є достатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Щодо не зарахування відповідачем періоду роботи з 01.10.1996 по 01.09.2000 суд зазначає, що відсутність наказу у роботодавця який підтверджує період роботи та назву посади не є достатньою підставою для відмови у зарахуванні цього періоду позивачу до пільгового стажу, за наявності належним чиною оформленої трудової книжки.

Щодо не зарахування відповідачем періоду роботи з 01.02.2001 по 11.05.2006 через помилку в прізвищі та не зазначення повного ім`я та по батькові у наказах про затвердження атестації суд зазначає, що допущення в прізвищі позивача орфографічної помилки у наказах щодо затвердження результатів атестації робочих місць працівниками роботодавця не впливає на факт наявності у останньої необхідного пільгового стажу для призначення пенсії та не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист при вирішенні питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Суд зауважує, що записами в трудовій книжці підтверджується, що в момент видачі наказів про затвердження атестації робочих місць позивач дійсно працювала в інфекційному відділенні Щорської ЦРЛ.

Дані наказів і трудової книжки узгоджуються між собою та не містять суперечностей.

Крім того, спірний період роботи позивача з 01.02.2001 по 11.05.2006 в Щорській районній лікарні підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5), в яких відображені дані щодо спеціального стажу в графі «Відомості по спеціальному стажу» (а.с.30-32).

Верховний Суд у постанові № 687/975/17 від 21.02.2018 вказав, що на особу не може перекладались тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права сформовано у постанові Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 227/3208/16-а.

У своєму рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

В даному випадку звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення позивачем пенсійного віку.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь позивача підлягає стягненню сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 20.06.2025 № 49 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи на посаді молодшої медичної сестри палатної інфекційного відділення Щорської центральної районної лікарні з 01.10.1996 по 01.09.2000 та з 01.02.2001 по 11.05.2006 на пільгових умовах за Списком № 2 у подвійному розмірі та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 15 березня 2025 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Андрія Саєнка, 10,м. Фастів,Київська обл., Фастівський р-н,08500, ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, ).

Повне судове рішення складено 12.09.2025.

Суддя Оксана ТИХОНЕНКО