Справа № 160/22323/25
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2025-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Калугіної Н.Є.,
при секретарі судового засідання - Корольової Г.В.,
представника позивача - Валешинського М.І.,
представника третьої особи - Погосян С.Г.,
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчука Костянтина Петровича та старшого державного виконавця Коваленка Євгена Івановича щодо не накладення арешту на кошти та майно боржника з урахуванням виконавчих проваджень № 75575067 та № 75614063;
- зобов`язати головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчука Костянтина Петровича в межах зведеного виконавчого провадження № 74403832 вжити всіх можливих і необхідних заходів, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження», з метою належного виконання Наказу № 908/1720/23 від 18.06.2024 року та Наказу № 908/237/24 від 04.07.2024 року, виданих Господарським судом Запорізької області, у визначені чинним законодавством строки.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням учасників процесу, залучено до участі в адміністративній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», встановлено учасникам процесу строки для надання заяв по суті справи.
18.08.2025 від позивача надійшли письмові пояснення, згідно змісту яких, позивач зазначає, що наразі рішення суду залишається невиконаним, що свідчить про неповноту та неефективність вчинених виконавчих дій. Сам факт наявності окремих формальних заходів, таких як направлення запитів до Державної фіскальної служби України щодо наявних у боржника рахунків та до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за ним транспортних засобів, не може вважатися достатнім доказом належного виконання державним виконавцем своїх обов`язків.
Також відповідач зазначає, що відповідно до прикінцевих та перехідних положень Закону про виконавче провадження на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Крім того, відповідач зазначив, що визначений позивачем спосіб захисту прав щодо зобов`язання державного виконавця вжити всіх можливих і необхідних заходів, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження», з метою належного виконання Наказу № 908/1720/23 від 18.06.2024 року та Наказу № 908/237/24 від 04.07.2024 року, виданих Господарським судом Запорізької області, у визначені чинним законодавством строки є втручанням у дискреційні повноваження органу ВДВС, а тому такі позовні вимоги не можуть бути задоволені.
Позивачем надано відповідь на відзив, за змістом якої, позивач не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов, та зазначає, що після поновлення виконавчих дій державний виконавець зобов`язаний невідкладно вжити всіх передбачених законом заходів для фактичного та повного виконання рішення суду. Це включає своєчасне здійснення виконавчих дій, направлення необхідних запитів, арешт майна та коштів боржника, вжиття інших заходів примусового виконання, що забезпечують повне виконання рішення суду. Твердження відповідача про належне виконання своїх посадових обов`язків є безпідставним, оскільки, попри формальні кроки, з моменту поновлення виконавчих дій не вчинено дієвих заходів, які б призвели до фактичного та повного виконання судового рішення. Факт невиконання рішення, яке набрало законної сили, свідчить про бездіяльність державного виконавця у розумінні Закону України «Про виконавче провадження».
Протокольною ухвалою від 26.08.2025 продовжено розгляд справи на 20 днів, розгляд справи відкладено на 10.09.2025.
В судовому засіданні 10.09.2025 протокольною ухвалою суд відхилив клопотання позивача про винесення окремої ухвали, оскільки позивачем достеменно не обгрунтовано про те, що не надання відповідачем витребуваних доказів ускладнює, перешкоджає, або робить неможливим розгляд цієї справи, з урахуванням того, в матеріалах справи достатньо доказів, наданих як позивачем так і відповідачем, що підлягають дослідженню судом та які входять до предмету доказування у цій справі.
В судовому засіданні 10.09.2025 суд перейшов до стадії ухвалення рішення та оголосив перерву до 12.09.2025 до 14-00 години, сторін повідомлено, що 12.09.2025 о 14-00 буде оголошено вступну та резолютивну частину рішення.
В судовому засіданні 12.09.2025 оголошено вступну та резолютивну частину рішення.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом двадцяти днів після відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи до розгляду цей строк може бути продовжений не більше ніж на двадцять днів за вмотивованим клопотанням однієї зі сторін або з ініціативи суду.
Дослідивши подані сторонами докази, заслухавши позиції представників учасників справи, судом встановлено таке.
18.07.2024 до відповідача надійшла заява стягувача про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 04.07.2024, який видано у справі № 908/237/24, про стягнення з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії Відокремлений підрозділ Запорізька атомна електрична станція Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково - виробниче підприємство «Радон С» 183032 (сто вісімдесят три тисячі тридцять дві) грн 40 коп. основного боргу та 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп. судового збору.
19.07.2024 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 75575067 з примусового виконання зазначеного вище наказу.
19.07.2024 державним виконавцем винесено постанову про приєднання виконавчого провадження № 75575067 до зведеного виконавчого провадження № 74403832, оскільки на виконанні у Відділі перебуває зведене виконавче провадження № 74403832 про стягнення коштів з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».
24.07.2024 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 75614063 з примусового виконання зазначеного вище наказу.
24.07.2024 державним виконавцем винесено постанову про приєднання виконавчого провадження № 75614063 до зведеного виконавчого провадження № 74403832, оскільки на виконанні у Відділі перебуває зведене виконавче провадження № 74403832 про стягнення коштів з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».
07.08.2024 державним виконавцем, керуючись абзацом двадцять другим пункту 10-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону про виконавче провадження, винесено постанови про зупинення вчинення виконавчих дій у зведеному виконавчому провадженні № 74403832, у тому числі у виконавчих провадженнях № № 75575067, 75614063.
Наказом Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України від 26.06.2025 № 84 "Про виключення Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" з переліку підприємств, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану", виключено вказане товариство з переліку підприємств, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану.
10.07.2025 державним виконавцем винесено постанови про поновлення вчинення виконавчих дій у зведеному виконавчому провадженні № 74403832, у тому числі у виконавчих провадженнях № № 75575067, 75614063.
10.07.2025 адвокат позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом, в якому просив надати інформацію:
щодо причин не накладення арешту на кошти боржника після відкриття виконавчих проваджень № 75575067, № 75614063, які знаходяться на розрахункових рахунках боржника, зазначених в заявах стягувача про примусове виконання вищезазначених рішень дотепер;
щодо ідентифікатору доступу до виконавчого провадження, в якому здійснюється проведення виконавчих дій в межах зведеного виконавчого провадження №74403832, до складу якого входять виконавчі провадження №75575067; 75614063, з метою отримання інформації щодо проведених виконавчий дій спрямованих на повне та фактичне виконання зазначених рішень;
надати копію облікової картки на зведене виконавче провадження №74403832:
надати копію постанови про арешт коштів боржника в якій враховано суми боргу на користь стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю Науково - виробниче підприємство «РАДОН-С»;
надати копію постанови про арешт майна боржника в якій враховано суми боргу на користь стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «РАДОН-С»;
надати представнику стягувача для ознайомлення та зняття копій матеріали зведеного виконавчого провадження №74403832 та виконавчих проваджень № 75575067, № 75614063 - 23.07.2025 о 14:00 год.
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не накладення арешту на кошти боржника протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Правовідносини щодо примусового виконання рішення суду та інших органів у виконавчому провадженні державними виконавцями врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 129-1 Конституції України регламентовано, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до положень статті 1 Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016 р. (далі - Закон №1404), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону №1404, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.
Відповідно до положень п.1 ч. 1 ст. 10 Закону №1404, заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.
Згідно частин 1-4 статті 13 Закону №1404, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.
Платіжні інструкції на примусове списання коштів або пред`явлення емітенту електронних грошей до погашення в обмін на грошові кошти надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках/електронних гаманцях.
Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна
Приписами частини 7 статті 26 Закону №1404 передбачено, що у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманці в емітентах електронних грошей, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти/електронні гроші боржника.
Частиною 1 ст. 48 Закону №1404 передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).
Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону №1404, виконавець звертає стягнення на кошти/електронні гроші боржника - юридичної особи, що знаходяться у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки/електронні гаманці виконавець отримує в податкових органах, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.
Приписами ч.1 ст. 56 Закону №1404 встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт майна боржника є одним із заходів виконавчого провадження з метою примусового виконання рішення суду для задоволення законних інтересів стягувача.
Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження (ч. 1 ст. 30 Закону №1404).
Предметом оскарження у цій справи є бездіяльність державного виконавця, протиправність якої полягає у не накладенні своєчасного та належного арешту на майно та кошти боржника.
Отже, ключовим є питання, чи не відбувається накладення подвійного арешту на кошти боржника під час об`єднання виконавчих проваджень у зведене у випадку, коли за першим виконавчим провадженням вже було накладено арешт на кошти.
Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.
Так, як вбачається з матеріалів справи, з метою примусового виконання наказів від 04.07.2024 року у справі № 908/237/24 та від 18.06.2024 року у справі № 908/1720/23, головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчуком К.П. було винесено, зокрема, постанови про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору.
Аналіз статті 30 Закону №1404, дає підстави для висновку про те, що кожне виконавче провадження відкривається окремо, а об`єднанню у зведене виконавче провадження за визначених законом умов підлягають самостійні відкриті виконавчі провадження.
Разом з тим, 07.08.2024 зведене виконавче провадження № 74403832, до якого приєднані виконавчі провадження № 75575067 та № 75614063 було зупинено 07.08.2024, у зв`язку із прийняттям Міністерством з питань стратегічних галузей промисловості України наказу від 02.08.2024 № 95 про включення до переліку підприємств, які є боржниками у виконавчих провадженнях Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".
Зазначені дії державного виконавця обумовлюються положеннями пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», згідно яких, зупиняється у період дії воєнного стану в Україні, введеного згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень (крім рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців, його перерахунку, щодо забезпечення військовослужбовців житлом), боржниками за якими є, зокрема, підприємства оборонно-промислового комплексу, визначені в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Проте, наказом Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України від 26.06.2025 № 84 "Про виключення Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" з переліку підприємств, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану", виключено вказане товариство з переліку підприємств, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану.
Зазначене стало підставою для поновлення виконавчих дій, що і було зроблено державним виконавцем на підставі постанов від 10.07.2025 про поновлення вчинення виконавчих дій у зведеному виконавчому провадженні № 74403832, у тому числі у виконавчих провадженнях № № 75575067, 75614063.
У разі відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється зведене виконавче провадження, воно приєднується до зведеного виконавчого провадження, про що державним виконавцем виноситься постанова.
Постанови про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження та про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження виносяться не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється виконавче провадження (зведене виконавче провадження).
Разом з тим, положеннями пункту 8 розділу VІІІ «Порядок звернення стягнення на майно боржника» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.
За зведеним виконавчим провадженням арешт накладається на загальну суму заборгованості за зведеним виконавчим провадженням з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.
Проте, у постанові від 10 квітня 2024 року у cправі № 911/298/17 Верховний Суд вказав:
«Згідно з абзацом 2 пункту 8 Інструкції № 512/5 за зведеним виконавчим провадженням арешт накладається на загальну суму заборгованості за зведеним виконавчим провадженням з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.
29. При цьому суд касаційної інстанції звертає увагу, що наведене положення Інструкції № 512/5 відповідало статті 33 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999, № 606-XIV (Особливості виконання рішень у разі відкриття кількох виконавчих проваджень щодо одного боржника) (Закон втратив чинність), частиною першою якої було також передбачено накладення арешту у межах загальної суми стягнення у зведеному виконавчому провадженні.
30. Водночас чинна норма, яка регулює особливості виконання кількох рішень у разі надходження на виконання кількох виконавчих документів щодо одного боржника (стаття 30 Закону України "Про виконавче провадження"), не передбачає накладення арешту у межах загальної суми у зведеному виконавчому провадженні.
31. Вища юридична сила закону полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм (постанова Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №810/2984/16).
32. Отже, положення Інструкції № 512/5 не повинні суперечити Закону України "Про виконавче провадження", який не передбачає автоматичного накладення арешту у межах загальної суми зведеного виконавчого провадження».
Суд у цій справі зазначає, що Законом № 1404-VIII не передбачено обов`язку державного виконавця повторно накладати арешт на кошти та майно боржника у зведеному виконавчому провадженні у зв`язку із надходженням нових виконавчих документів.
До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові 13 лютого 2020 року у справі № 820/4095/17, який згодом підтриманий Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2024 року у cправі № 911/298/17.
Таким чином, на думку суду, після об`єднання виконавчого провадження арешти, накладені раніше в межах зведеного виконавчого провадження застосовуються з метою забезпечення реального виконання усіх рішень, що підлягають примусовому виконанню, наявних у зведеному виконавчому провадженні, у тому числі і стягувача ТОВ НВП «РАДОН - С».
За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність бездіяльності відповідача щодо не накладення арешту на кошти та майно боржника за заявами ТОВ НВП «РАДОН - С», оскільки він не мав обов`язку повторно накладати арешт на кошти та майно боржника у зведеному виконавчому провадженні, де такі заходи були застосовані раніше.
Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Підсумовуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.
Підстави для розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні, оскільки у задоволенні позову відмовлено.
Керуючись ст. 2, 5, 9, 14, 139, 241-246, 255, 287, 295, 297 КАС України суд, -
У задоволенні адміністративного позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, згідно зі статтею 297 КАС України.

Повний текст рішення суду складено 12.09.2025 року.

Суддя Н.Є. Калугіна