Справа № 480/10972/24
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до відповідачів: 1. Військової частини НОМЕР_1 ;
2. Військової частини НОМЕР_2 ;
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.
Суть спору. Позиція сторін. Заяви сторін. Процесуальні дії суду.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд:
- визнати протиправними дії відповідачів щодо нарахування та виплати позивачу раніше виплачених сум грошового забезпечення (щомісячних основних видів грошового забезпечення, у тому числі надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразових додаткових видів грошового забезпечення (грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань), виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, за період з 04.02.2022 до 20.05.2023;
- зобов`язати відповідачів здійснити перерахунок і виплату позивачу раніше виплачених сум грошового забезпечення (щомісячних основних видів грошового забезпечення, у тому числі надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразових додаткових видів грошового забезпечення (грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань), виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт, встановлений для посади позивача, згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 за період з 04.02.2022 до 20.05.2023.
Позовні вимоги позивачем обгрунтовані тим, що у період з 04.02.2022 до 20.05.2023 грошове забезпечення, грошова допомога для оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань нараховувалися та виплачувалися відповідачем із розрахунку розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018. Рішенням суду визнано протиправним та нечинним зміни до постанови КМУ, якими було встановлено вказаний вище розрахунок. Отже, розрахунок у 2022-2023 повинен проводитися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законами України про Державні бюджети на 2022-2023 роки, на відповідний коефіцієнт. Оскільки грошове забезпечення та допомоги нараховувались та виплачувались у розмірі меншому, ніж передбачено діючим законодавством, то позивач звернувся до суду.
25.12.2024 судом відкрито провадження у справі.
16.01.2025 до суду надійшло клопотання в/ч НОМЕР_2 про приєднання доказів до матеріалів справи, а також відзив, в якому відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову.
Відзив мотивований тим, що позивач у період з 04.02.2022 до 20.05.2023 проходив службу у в/ч НОМЕР_1 , яка перебуває на фінансовому забезпеченні в/ч НОМЕР_2 . Згідно з постановою КМУ № 704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року. Відтак у спірний період в/ч НОМЕР_1 правомірно нараховувала та виплачувала позивачу грошове забезпечення, грошову допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань.
06.09.2025 судом постановлено ухвалу про витребування доказів. В/ч НОМЕР_2 виконала вимоги ухвали суду.
В/ч НОМЕР_1 про відкриття провадження у справі повідомлена належним чином, правом подання відзиву не скористалась. Тому суд на підставі норми ч.6 ст.162 КАС України вирішує справу за наявними у ній матеріалами.
Встановлені судом фактичні обставини.
У період з 04.02.2022 до 20.05.2023 позивач проходив службу у в/ч НОМЕР_1 , яка перебуває на фінансовому забезпеченні в/ч НОМЕР_2 . Вказане не заперечується сторонами.
У зазначений період позивачу нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення, виходячи з розрахунокової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2018 (1762 грн). Вказане підтверджується картками особового рахунку військовослужбовця на ім`я позивача за 2022-2023 роки.
Висновки суду та їх мотиви.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" 20.12.1991 № 2011-XII.
Відповідно до частин 1-3 ст.9 цього Закону до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Нормою ч.1 ст.10-1 Закону передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Кабінет Міністрів України 30.08.2017 прийняв постанову № 704, яка набрала чинності 01.03.2018, якою затверджено схеми складових грошового забезпечення військовослужбовців.
Підпунктом 3 п.5 Постанови № 704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання установлювати надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Пунктом 4 цієї постанови (в первісній редакції, яка була чинна до 31.01.2018) установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
КМУ 21.02.2018 прийняв Постанову № 103. Пунктом 6 вказаної постанови внесені зміни до пункту 4 постанови КМУ № 704, згідно яких це й пункт викладено у наступній редакції: установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Вказаними змінами запроваджено, що розміри посадових окладів та окладів за військовим званням розраховуються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 на відповідний коефіцієнт.
Окружний адміністративний суд м. Києва, рішенням від 16.10.2019 в адміністративній справі № 826/6453/18, яке 29.01.2020 залишене без змін постановою суду апеляційної інстанції, визнав протиправним та нечинним п. 6 Постанови Уряду № 103.
Отже, з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі № 826/6453/18, тобто з 29.01.2020, пункт 6 Постанови № 103 втратив чинність, а інші нормативно-правові акти акти, які б надалі встановлювали порядок розрахунку посадових окладів та окладів за військове (спеціальне) звання, шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2018, на відповідний коефіцієнт, відсутні.
Натомість постановою КМУ від 12.05.2023 № 481, яка набрала чинності 20.05.2023, внесено зміни до п.4 постанови КМУ № 704, де зазначено установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Відповідно до норми ст. 6 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" № 2017-III базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом.
Згідно з відповідними законами України про державний бюджет на відповідний рік розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2018 складає - 1762 грн, з 01.01.2022 - 2481 грн, а з 01.01.2023 2684 грн.
Отже, через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законами України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" та "Про Державний бюджет України на 2023 рік", у військовослужбовців у період з 04.02.2022 до 19.05.2023 (до набрання чинності постановою КМУ № 481) виникло право на отримання грошового забезпечення, в тому числі матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення виходячи з розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 та 01.10.2023 (через його збільшення на відповідний рік).
Встановлене положеннями пункту 3 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VIII обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 704, жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року.
Згідно з п.1.2 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій ЗСУ, затверджених наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017 № 280 (у редакції наказу Міністерства оборони України від 14.02.2020 № 44) забезпечувальний фінансовий орган - фінансовий орган головного розпорядника коштів або розпорядника коштів другого рівня, до мережі якого належать розпорядники коштів третього рівня.
Розпорядниками бюджетних коштів за кошторисом Міністерства оборони є командири військових частин, які включені до мережі головного розпорядника коштів або розпорядника коштів другого рівня, - розпорядники коштів нижчого рівня (розпорядники коштів третього рівня). Розпорядники бюджетних коштів третього рівня реалізують свої функції через фінансові органи військових частин. Забезпечувальний фінансовий орган та служби забезпечення мають право давати вказівки та роз`яснення про призначення та порядок використання коштів виключно в межах їхньої відповідальності (п.п.1.3-1.4 Правил).
Командир військової частини, зарахованої на фінансове забезпечення до військової частини - розпорядника коштів третього рівня, організовує своєчасне оформлення та подання розпоряднику коштів усіх документів, необхідних для здійснення належного фінансового забезпечення військової частини. Первинні документи, розрахунки фондів оплати праці, заявки на кошти, платіжні доручення, грошові атестати військовослужбовців, розрахунково-платіжні відомості на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, заробітної плати працівникам та інші виплати підписують посадові особи розпорядника коштів та посадові особи (командир та інша, визначена командиром, відповідальна посадова особа) військової частини, яка знаходиться на фінансовому забезпеченні (п.1.5 Правил).
Пунктом 4.3 Правил передбачено, що грошове забезпечення, заробітна плата та інші виплати (індексація, грошова компенсація за речове майно, харчування, піднайом житла тощо) особовому складу виплачується за місцем штатної служби (перебування на фінансовому та інших видах забезпечення). Виплата грошового забезпечення, заробітної плати та інших виплат особовому складу здійснюється готівкою за розрахунково-платіжними відомостями, видатковими касовими ордерами або шляхом зарахування коштів на карткові рахунки в порядку і розмірах, передбачених чинним законодавством України. Одноразові додаткові види грошового забезпечення виплачуються після виникнення права на їх одержання (видання відповідного наказу про виплату). Право на грошову допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань виникає з 1 січня поточного року, а їх виплата здійснюється після видання відповідного наказу.
Витяги з наказів, довідки та інші документи, які підтверджують право військовослужбовців, працівників на одержання грошового забезпечення, заробітної плати та інших виплат, що подаються начальнику фінансового органу, підписуються (завіряються) посадовою особою, яка відповідає за облік особового складу частини, та скріплюються відтиском гербової печатки (печаткою для наказів) військової частини.
Підтвердженням виплати грошового забезпечення, заробітної плати та інших виплат (у тому числі через карткові рахунки) є розрахунково-платіжна відомість (реєстр про зарахування коштів на карткові рахунки), видатковий касовий ордер з підписом особи про отримання коштів. У розрахунково-платіжних відомостях посади військовослужбовців і працівників, крім вакантних, записуються в тій самій послідовності, у якій вони зазначені в штаті або штатному розписі.
Підставою для складання відомості є: затверджені в установленому порядку штат військової частини та штатні розписи; норми грошового забезпечення, заробітної плати та інших виплат, установлені чинним законодавством України; накази та інші документи про призначення на посади і проходження служби особовим складом, встановлення посадових окладів, надбавок, доплат, преміювання тощо; грошові атестати військовослужбовців, зарахованих на грошове забезпечення; табелі обліку робочого часу; листки непрацездатності; інші передбачені законодавством документи.
Отже, обов`язок щодо нарахуванням військовослужбовцю грошового забезпечення а також матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги для оздоровлення, в тому числі у випадку перебування військової частини на фінансовому забезпеченні в іншій військовій частині, покладені на командира військової частини, у штаті якої військовослужбовець проходить військову службу. Грошове забезпечення та інші виплати особовому складу виплачується за місцем штатної служби. Кошти на здійснення відповідних виплат надаються розпорядником на підставі відповідних наказів, заявок, кошторисів, розрахунків тощо, що надаються військовою частиною, яка перебуває на фінансовому забезпеченні такого розпорядника коштів. Тому в даному випадку саме в/ч НОМЕР_1 повинна була нарахувати позивачу грошове забезпечення та грошову допомогиу на оздоровлення у належному розмірі.
Таким чином, в/ч НОМЕР_1 не застосувавши вказані вище алгоритми нарахування, допустила протиправну бездіяльність, яка не відповідає критеріям правомірності, встановленим нормою ч.2 ст.2 КАС України.
Тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, а саме в частині вимог зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплати позивачу грошове забезпечення за період з 04.02.2022 до 19.05.2023 та грошову допомогиу на оздоровлення за 2022 рік, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01.01.2022 та 01.01.2023.
В задоволенні вимог перерахувати нарахувати та виплати позивачу грошове забезпечення за 20.05.2023 суд відмовляє, оскільки з вказаної дати набрала чинності постанова КМУ від 12.05.2023 № 481, якою внесено зміни до п.4 постанови КМУ № 704, щодо розрахункової величини у сумі 1762 гривні. В задоволенні вимог нарахувати та виплатити позивачу матеріальні допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022-2023 роки, а також грошову допомогу для оздоровлення за 2023 рік, з урахуванням розрахункової величини розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року, то суд відмовляє, оскільки такі допомоги не виплачувались позивачу. Відповідно розрахунку таких допомог із суми 1762 грн в/ч НОМЕР_1 не здійснено.
Судові витрати.
Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір", то питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст.ст. 90, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд
1. Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 та Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 04.02.2022 до 19.05.2023 та грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 та 01.01.2023.
3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 04.02.2022 до 19.05.2023 та грошову допомогиу на оздоровлення за 2022 рік, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 та 01.01.2023, з урахуванням виплачених сум.
4. В задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 та Військової частини НОМЕР_1 - відмовити.
5. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
6. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
7. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду складено та підписано суддею 15.09.2025.

Суддя А.І. Сидорук