Справа № 600/2913/25-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/2913/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комісії з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії ,-

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, оформлене протоколом від 16 червня 2025 року № 25;

- зобов`язати комісію при ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно розглянути заяву з додатками ОСОБА_1 щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та зобов`язати комісію при ІНФОРМАЦІЯ_3 прийняти рішення з урахуванням висновків суду, про надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та надав усі необхідні документи. Однак, позивач зазначає, що відповідачем відмовлено в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період з підстав перебування у бойовому резерві. Позивач зазначає, що проходив строкову військову службу в особливий період з 04.06.2021 року по 13.05.2024 рік у військовій частині НОМЕР_1 . При цьому, 21.05.2024 року позивач був взятий на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 та Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 позивача зараховано до оперативного резерву І черги (першої черги) в/ч НОМЕР_2 . 17.03.2025 року мобілізаційне розпорядження у позивача було вилучено, а тому станом на 21.05.2024 року, коли військова частина виключила його із особового складу, а також станом на дату розгляду заяви позивача Комісією ІНФОРМАЦІЯ_5 про надання відстрочки позивачу та відмови у наданні відстрочки 16.06.2025 року, мав та має статус військовозобов`язаного, тому відповідач помилково ухвалив рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період у зв`язку із «перебування в бойовому резерві». Позивач вказав, що відповідачем не перевірено належним чином зарахування позивача до оперативного резерву та не підтверджено перебування позивача на момент прийняття оскаржуваного рішення у статусі резервіста. Позивач стверджує, що на момент розгляду його заяви він не перебував у бойовому резерві, а мав статус військовозобов`язаного та мав право на відстрочку згідно пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Таким чином, позивач вважає, що наявні підстави для задоволення позову.

Відповідач заперечував проти задоволення позову та вказує, що 21.05.2024 р. позивач був зарахований до оперативного резерву до складу команди НОМЕР_2 та станом на розгляд даної справи позивач має статус резервіста оперативного резерву, а для вказаної категорії осіб не передбачене оформлення відстрочки. З огляду на зазначене, відповідач вважає вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Рух справи у суді

Судом відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 25.06.2025 р. відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 13.08.2025 р. витребувано додаткові докази по справі.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Матеріали справи містять копію військового квитка позивача Серія НОМЕР_3 з відмітками про проходження військової служби з 03.06.2021 р. по 17.05.2024 р., зокрема у військовій частині НОМЕР_1 з 04.06.2021 р. по 13.05.2024 року. У розділі VI «Відмітки про видачу та вилучення мобілізаційних розпоряджень» містяться відомості щодо видачі мобілізаційного розпорядження 26.05.2024 р. та вилучення мобілізаційного розпорядження 17.03.2025 року. У розділі VI «Відмітки про військовий облік» вказано, що 21.05.2024 року позивач взятий на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 . У розділі VIІ «Службові відмітки» позивача зараховано до оперативного резерву І черги (першої черги) в/ч НОМЕР_2 . (а.с. 10-14).

Також матеріали справи містять копію військово-облікового документу позивача «Резерв+», сформованого 10.06.2025 р., з відміткою про порушення правил обліку. У категорії обліку вказано «військовозобов`язаний». (а.с. 26-30).

До матеріалів справи долучено: контрольний талон мобілізаційного розпорядження одержане позивачем 21.05.2024 р., аркуш доведення вимог законодавства України від 21.05.2024 р., розписку отримання 21.05.2024 р. повістки на 05.06.2025 р. о 09:00. (а.с. 68-70).

Матеріали справи містять довідку про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти від 02.05.2025 р., довідку Чернівецького торговельно-економічного інституту №295 від 02.05.2025 р. та витяг з наказу №438 від 30.08.2024 р. про зарахування позивача на навчання з терміном з 02.09.2024 р. по 31.12.2025 р. (а.с. 30-31).

07.05.2025 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». До заяви додано: копія паспорта та ІПН; довідку про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти; довідку №295 від 02.05.2025 р.; витяг з наказу №438 від 30.08.2024 р. (а.с. 56-61).

Згідно повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 29.05.2025 рр. №5188 відповідно до рішення, ухваленого протоколом від 24.03.2025 р. №12 позивачу скасовано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, про що йому було надіслано повідомлення від 03.04.2025 р. №3255. У повідомленні від 03.04.2025 р. №3255 підставою для скасування відстрочки вказано зарахування в оперативний резерв. (а.с. 22).

Відповідно до протокольного рішення Комісії з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.06.2025 р. №25 позивачу вказано про відсутність права від призову на військову службу під час мобілізації, з підстав перебування у резерві. (а.с. 50-52)

16.06.2025 р. відповідачем складено повідомлення №7700 про ухвалення рішення протоколом від 16.06.2025 р. №25 про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, з підстав перебування в бойовому резерві. (а.с. 63).

Згідно повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19.06.2025 р. №6019 проінформовано позивача про розгляд його заяви від 07.05.2025 року. (а.с. 52-53).

Матеріали справи містять копію наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.05.2024 р. №132 з додатком №1 зарахування позивача до оперативного резерву (службу у військовому оперативному резерві Збройних Сил України) ІНФОРМАЦІЯ_2 призначених до складу команди НОМЕР_2 . (а.с. 66-67).

Також матеріали справи містять копію рапорту позивача від 06.06.2025 р., направлену до Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_2 про виключення його з військового оперативного резерву та звільнення зі служби у військовому резерві. (а.с. 20).

До матеріалів справи долучено копію рапорту ТВО мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_5 від 11.06.2025 р. та повідомлення відповідача від 11.06.2025 р. №5704, адресоване Керівнику Чернівецької окружної прокуратури про вчинення позивачем кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України. (а.с. 71-73).

Матеріали справи містять лист Військової частини НОМЕР_2 від 03.07.2025 р. №345 на адвокатський запит представника позивача від 23.06.2025 р., в якому повідомляється, що позивач в списики військової частини не зараховувався. (а.с.171).

На виконання ухвали суду від 13.08.2025 р. від Військової частини НОМЕР_1 надійшли письмові пояснення від 28.08.2025 р. №2770 в яких повідомляється, що позивач військовою частиною не зараховувався до військового оперативного резерву І черги при звільненні зі строкової військової служби 13.05.2024 року. До вказаного листа було також додано копії наказів Військової частини НОМЕР_1 від 04.06.2021 р. №163 та від 17.05.2024 р. №143 щодо призначення та звільнення позивача з військової служби. (а.с. 191-192).

Мотивувальна частина

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийняття оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України Про військовий обов`язок і військову службу від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ), частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з ч. 3 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

За приписами ч. 7 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

З 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України Про правовий режим воєнного стану в Україні введено режим воєнного стану, який наразі триває.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні встановлює Закон України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі Закон № 3543-ХІІ, застосовується судом у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який також визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 Закону № 3543-ХІІ призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Статтею 23 Закону № 3543-ХІІ передбачено право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Так, відповідно до п.1 ч.3 ст. 23 Закону № 3543-ХІІ призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок № 560), яким, зокрема визначено процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154 затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - Положення № 154), пунктом 1 якого визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони.

Згідно з абз. 9 п. 11 Положення № 154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.

Відповідно до пунктів 56, 57 Порядку № 560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

- голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

- члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Згідно з пунктом 58 Порядку № 560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Відповідно до п. 59 Порядку № 560 відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Згідно з п. 60 Порядку № 560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Згідно встановлених обставин справи, звертаючись до відповідача за наданням відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, позивач визначив підставу - п.1 ч.3 ст. 23 Закону № 3543-ХІІ (навчання у ВНЗ).

Відповідно до протокольного рішення Комісії з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.06.2025 р. №25 позивачу вказано про відсутність права відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, з підстав перебування у резерві.

16.06.2025 р. відповідачем складено повідомлення №7700 про ухвалення рішення протоколом від 16.06.2025 р. №25 про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, з підстав перебування в бойовому резерві.

Таким чином, у даних правовідносинах є спірними підстави для відмови у наданні відстрочки, оскільки позивач заперечує щодо його перебування у бойовому резерві.

За змістом ч. 9 ст. 1 №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

За приписами ч. 1 ст. 39 Закону №2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації. Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.

Згідно з ч. 3 ст. 39-1 Закону №2232-XII призов громадян України на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період та їх оповіщення здійснюються командирами військових частин - стосовно громадян України, які проходять службу у військовому резерві за контрактом та/або зараховані під час такої служби до військового оперативного резерву, та керівниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки - стосовно громадян України, які після їх звільнення з військової служби зараховані до військового оперативного резерву.

Так відповідно до ч. 8 ст. 39-1 даного Закону №2232-XII призову на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період не підлягають також громадяни України, визначені абзацами четвертим - дванадцятим частини першої та частиною другою статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Аналіз Закону №2232-XII дає підстави вважати, що для такої категорії громадян як резервісти можливість надання відстрочки від призову на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України №3543-XII ( здобувач освіти) законодавцем не передбачено.

Згідно з ч. 1 ст. 26-2 Закону №2232-XII визначено, що в особливий період на службу у військовому оперативному резерві в обов`язковому порядку зараховуються особи, звільнені з військової служби, які за своїми професійно-психологічними характеристиками і станом здоров`я придатні до служби у військовому резерві та відповідають встановленим вимогам проходження служби у військовому резерві.

Відповідно до ч. 9 ст. 39-1 Закону №2232-XII громадяни України, які проходили військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, вислужили встановлені строки військової служби, звільнені з неї і зараховані до військового оперативного резерву, на навчальні (або перевірочні) збори не призиваються протягом року з дня звільнення.

Згідно з ч. 10 ст. 39-1 Закону №2232-XII громадяни України, призвані на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та п`ятою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 53 і частиною другою статті 57 Закону України "Про освіту", частиною другою статті 44, частиною першою статті 54 і частиною третьою статті 63 Закону України "Про фахову передвищу освіту", частиною другою статті 46 Закону України "Про вищу освіту".

Аналіз вказаних норм законодавства дає підстави вважати, що в особливий період громадяни України, які проходили військову службу за призовом осіб в обов`язковому порядку набувають статус резервіста.

Судом встановлено, що позивач проходив строкову військову службу та був звільнений зі строкової військової служби 13.05.2024 року.

Матеріали справи містять копію наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.05.2024 р. №132 з додатком №1, в якому позивача зараховано до оперативного резерву (службу у військовому оперативному резерві Збройних Сил України) ІНФОРМАЦІЯ_2 призначених до складу команди НОМЕР_2 .

Суд звертає увагу, що наказ ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.05.2024 р. №132 прийнятий на підставі ч. 1 ст. 26-2 Закону №2232-XII та мобілізаційного розпорядження Генерального штабу Збройних Сил України від 26.03.2024 р. №3649.

При цьому, доказів скасування наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.05.2024 р. №132 чи виключення позивача з оперативного резерву сторонами не надано, а судом не встановлено. Таким чином, надані докази вказують, що позивач на період дії особливого періоду (воєнного стану) перебуває в оперативному резерві та має статус резервіста, а отже на нього не розповсюджуються гарантії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Щодо доводів позивача про вилучення у нього мобілізаційного розпорядження суд зазначає наступне.

Матеріали справи містять копію військового квитка позивача Серія НОМЕР_3 у розділі VI «Відмітки про видачу та вилучення мобілізаційних розпоряджень» містяться відомості щодо видачі мобілізаційного розпорядження 26.05.2024 р. та вилучення мобілізаційного розпорядження 17.03.2025 року.

Згідно з положеннями ч.3 ст.22 Закону №3543-ХІІ під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

У даному випадку, мобілізаційне розпорядження та повістка керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки є засобом оповіщення особи щодо строку, у який вказана особа зобов`язана з`явитись до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Таким чином, вилучення мобілізаційного розпорядження у позивача жодним чином не є беззаперечним доказом звільнення його з оперативного резерву. Крім того, суд звертає увагу, що у розділі VIІ «Службові відмітки» військового квитка позивача Серія НОМЕР_3 міститься запис про зарахування позивача до оперативного резерву І черги (першої черги) в/ч НОМЕР_2 . При цьому, запису про виключення чи звільнення позивача з оперативного резерву у військовому квитку не має, що додатково вказує на актуальний статус позивача як резервіста.

Щодо посилання позивача на інформацію Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 про те, що позивач в списики військової частини не зараховувався, суд звертає увагу, що відповідно вищевказаних норм чинного законодавства (ч. 3 ст. 39-1 Закону №2232-XII) позивач перебуває в оперативному резерві територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оскільки саме відповідачем було прийнято наказ від 21.05.2024 р. №132 про зарахування позивача до оперативного резерву. З вказаного слідує, що позивач наразі перебуває в оперативному резерві на підставі наказу територіального центру комплектування та соціальної підтримки та включений до команди НОМЕР_2 . Однак, включення позивача до вказаної команди жодним чином не вказує на зарахування позивача наразі до особового складу відповідної військової частини чи віднесення його до оперативного резерву відповідної частини, а лише інформує про підрозділ, до якого позивач буде направлений під час його мобілізації як резервіста. Таким чином, інформація, надана Військовою частиною НОМЕР_1 та Військовою частиною НОМЕР_2 , лише підтверджує, що позивач не був мобілізований як резервіст. Крім того, згідно листа Військової частини НОМЕР_2 від 03.07.2025 р. №345 позивачу роз`яснено, що командування військової частини не наділене повноваженнями зараховувати та виключати зі складу оперативного резерву.

На підставі зазначеного суд встановив, що з 21.05.2024 р. позивач перебуває в оперативному резерві згідно наказу від 21.05.2024 р. №132 територіального центру комплектування та соціальної підтримки, наразі являється резервістом та такої категорії громадян як резервісти можливість надання відстрочки від призову на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України №3543-XII (здобувач освіти) законодавцем не передбачено, що вказує на правомірність відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, оформлене протоколом від 16 червня 2025 року № 25.

Решта доводів сторін не спростовують висновки суду щодо правомірності оскаржуваного рішення.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено правомірність відмови у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, оформлене протоколом від 16 червня 2025 року № 25, в той час як доводи адміністративного позову не знайшли свого доказового та законодавчого підтвердження, у зв`язку із чим суд відмовляє у задоволенні позову.

Судові витрати

Відповідно до ч.2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки відповідач не поніс відповідні витрати з розглядом справи, суд не вирішує питання про їх стягнення.

Керуючись статтями 9, 14, 77, 78, 90, 139, 143, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України ,-

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повне найменування учасників процесу:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_4 ));

відповідач: Комісія з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Суддя Т.М. Брезіна