Справа № 420/37171/24
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 02 грудня 2024 року (документ сформований в системі Електронний суд 29.11.2024) надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ), в якій позивач просив:

Визнати протиправними та скасувати наказ від 03.11.2024 №2687-АД командира Військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_2 про притягнення до дисциплінарної відповідальності командира 4 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_1 та накладення дисциплінарного стягнення «догана».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_2 судові витрати зі сплати судового збору, а також на професійну правничу допомогу.

Ухвалою від 05 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що капітану ОСОБА_1 (Позивачу) стало відомо про існування наказу від 03.11.2024 №2687-АД командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_2 про накладення на Позивача дисциплінарного стягнення «догана».

Позивач зазначає, що в порушення ч.1 ст.97 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України про накладення дисциплінарного стягнення Позивачу не було оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) Позивача, а отже Відповідачем було порушено вимоги ст.98 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, де зазначено, що під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.

Представник позивача зазначає, що з інформації, що опинилася в розпорядженні Позивача вбачається, що згідно з тексту оскаржуваного наказу командир 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 майор ОСОБА_3 23.10.2024 звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_2 з рапортом (вх. №1097кп), в якому зазначив, що капітан ОСОБА_1 має низку виконавчу дисципліну, неналежно виконує обов`язки військової служби, недостатньо контролює підлеглий особовий склад, наданий йому в підпорядкування та під його командування.

У зв`язку з вищевикладеним у рапорті майор ОСОБА_3 клопоче про притягнення капітана ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності в порядку, передбаченому ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

На підставі вищевикладеного пунктом 2 наказу, що оскаржується, Позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «догана».

Представник позивача звертає увагу, що з наведеного вбачається, що командиром Військової частини НОМЕР_2 не зазначено жодної конкретної підстави для притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності.

Натомість було лише передруковано текст ч.1 ст.111, та абзаців 2, 7, 21 ч.1 ст. 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яким містить перелік повноважень командира роти (корабля), що вказує на формальний, поверхневий підхід у встановленні фактичних обставин та з оформлення наказу щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Представник позивача зазначає, що в наказі, що оскаржується, відсутні жодні посилання на будь-які докази, якими б обґрунтовувалося незадовільне виконання Позивачем своїх обов`язків, зокрема на проведення службового розслідування відносно Позивача.

Стаття 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут) встановлює, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Представник позивача звертає увагу, що оскаржуваний наказ не містить опису причини та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, ступеню вини Позивача, розміру заподіяної матеріальної шкоди та інших обставин, які мають значення для прийняття рішення командиром про накладення на Позивача дисциплінарного стягнення. Крім того, жодної інформації наказ не містить і щодо обставин вини Позивача, встановлених проведенням інспектування, інвентаризації, аудиту, чи за рішенням суду.

Та просить звернути увагу на те, що наказом Генерального штабу ЗСУ від 07.04.2017 №124 затверджено Інструкцію з діловодства у Збройних Силах України, та відповідно до п.2.9.1.8 та 2.9.1.9 Інструкції текст наказу складається із констатуючої частини та розпорядчої частини. Констатуюча частина має бути короткою. У ній має бути зазначено підставу, обґрунтування та мету видання наказу.

Але оскаржуваний наказ вказаним положенням Інструкції не відповідає, як не відповідає і положенням ч.2 ст.2 КАС України.

З наведених підстав представник позивача просить задовольнити позовні вимоги.

До суду 06 грудня 2024 року від представника позивача надійшла заява про долучення документів, а саме відповіді відповідача на адвокатський запит.

Своєю чергою до суду 23 грудня 2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача позовні вимоги не визнає та просить відмовити, зазначивши, що 23 жовтня 2024 року на ім`я командира військової частини НОМЕР_2 надійшов рапорт командира 2 механізованого батальйону майора ІНФОРМАЦІЯ_1 , вхідний №9994кп, про притягнення командира 4 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог статті 37 Статуту внутрішньої служби, а саме за низьку виконавчу дисципліну, та про накладення дисциплінарного стягнення "ДОГАНА".

В ході з`ясування обставин події, згідно пояснень заступника начальника штабу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_5 та заступника командира батальйону з психологічної підтримки персоналу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_6 , було встановлено, що згідно бойового розпорядження командира НОМЕР_4 механізованого батальйону №127 від 22 жовтня 2024 року особовий склад 4 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 було зобов`язано переміститись у АДРЕСА_3 . 22 жовтня 2024 року близько 20 години 00 хвилин командир 4 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 капітан ОСОБА_7 був ознайомлений з бойовим розпорядженням командира НОМЕР_4 механізованого батальйону №127 та приступив до його виконання. В подальшому стало відомо, що капітан ОСОБА_8 доповів про переміщення особового складу в район АДРЕСА_3 , визначеного бойовим розпорядженням, хоча фактично не зайняв визначений район зосередження, надавши таким чином недостовірну інформацію командиру батальйону.

Невиконання наказу та введення в оману командира батальйону поставило під загрозу життя та здоров`я військовослужбовців 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 та суміжних підрозділів, які знаходилися в районі виконання бойових завдань біля лінії бойового зіткнення.

Таким чином, командуванням військової частини НОМЕР_2 було встановлено факт порушення військової дисципліни командиром 4 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 капітаном ОСОБА_9 , що полягало у невиконанні Позивачем наказу командира батальйону щодо зайняття визначеного району зосередження поблизу населеного пункту Лозове та введення в оману безпосереднього командира щодо виконання наказу, що ставило під загрозу виконання батальйоном бойового завдання. Причин невиконання наказу чи підтверджень доповіді капітана ОСОБА_4 командиру НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 про неможливість вчасного виконання його наказу Позивач не надав.

Представник відповідача звертає увагу, що згідно з службової характеристики на капітана ОСОБА_4 , за час проходження служби на займаній посаді він зарекомендував себе негативно. Не вміє виділяти головний напрямок при вирішенні поставлених завдань. Не здатний досягати намічених цілей. В екстремальних ситуаціях не орієнтується. Має задовільну теоретичну та професійну підготовку. Згідно висновку безпосереднього начальника: займаній посаді не відповідає.

Отримавши інформацію про вчинення капітаном ОСОБА_9 дисциплінарного правопорушення, командир військової частини НОМЕР_2 не мав права залишити її поза увагою, та в межах своїх повноважень, враховуючи характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередню поведінку військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби, видав наказ про притягнення капітана ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності за вчинене ним порушення військової дисципліни від 03 листопада 2024 року №2687-АД.

Твердження представника Позивача про те, що наказ про притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності не був доведений до нього належним чином не відповідає обставинам справи.

Як визнає представник Позивача у позовній заяві, наказ було доведено до капітана ОСОБА_4 технічними засобами зв`язку. Зі змістом наказу він був належним чином ознайомлений, про що свідчить подання ним позовної заяви до суду з приводу оскарження вказаного наказу.

Посилання представником Позивача на Інструкцію з діловодства у Збройних Силах України, затверджену наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 №124, також не є обґрунтованим, оскільки вказаний наказ втратив чинність згідно наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.01.2024 №40, яким затверджено нову Інструкцію з діловодства у Збройних Силах України.

Стосовно посилання представником Позивача на те, що за фактом порушення дисципліни не було призначено службового розслідування представник відповідача зазначає, що відповідно до ст. 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування.

З наведених підстав представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

Сторони не заперечують, що на час виникнення спірних правовідносин позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

Суд встановив, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 03.11.2024 року № 2687-ад «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності капітана ОСОБА_1 за неналежне виконання службових обов`язків» за порушення вимог статей 111, 112 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, на підставі п. б ст. 48, ст. 55,92 Дисциплінарного статуту ЗСУ, командира 4 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_4 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «Догана».

Зі змісту вказаного наказу вбачається, що 23 жовтня 2024 року на ім`я командира військової частини НОМЕР_2 надійшов рапорт командира 2 механізованого батальйону майора ІНФОРМАЦІЯ_1 , вхідний №9994кп, про притягнення командира 4 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог статті 37 Статуту внутрішньої служби, а саме за низьку виконавчу дисципліну, та про накладення дисциплінарного стягнення "ДОГАНА".

Матеріалами справи підтверджено, що в ході з`ясування обставин події, було відібрано пояснення від заступника начальника штабу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_5 та заступника командира батальйону з психологічної підтримки персоналу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_6 , які пояснили що згідно бойового розпорядження командира НОМЕР_4 механізованого батальйону №127 від 22 жовтня 2024 року особовий склад 4 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 було зобов`язано переміститись у АДРЕСА_3 . 22 жовтня 2024 року близько 20 години 00 хвилин командир 4 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 капітан ОСОБА_7 був ознайомлений з бойовим розпорядженням командира НОМЕР_4 механізованого батальйону №127 та приступив до його виконання. В подальшому стало відомо, що капітан ОСОБА_8 доповів про переміщення особового складу в район н.п. Лозове Херсонської області, визначеного бойовим розпорядженням, хоча фактично не зайняв визначений район зосередження, надавши таким чином недостовірну інформацію командиру батальйону.

Також судом досліджена службова характеристика позивача, відповідно до якої за час проходження служби на займаній посаді він зарекомендував себе негативно. Не вміє виділяти головний напрямок при вирішенні поставлених завдань. Не здатний досягати намічених цілей. В екстремальних ситуаціях не орієнтується. Має задовільну теоретичну та професійну підготовку. Згідно висновку безпосереднього начальника: займаній посаді не відповідає.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не належать задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан, який діє до теперішнього часу.

Статтею 1 Закону України №3543 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон №3543, в редакції на час виникнення спірних відносин) визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Законом України «Про дисциплінарний статут Збройних Сил України» затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Відповідно до п. 1 Розділу 1 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України (далі, ДС ЗСУ) військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби. (п. 4 р.1 ДС ЗСУ).

Пунктом 6 розділу 1 ДС ЗСУ передбачено право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Відповідно до абзацу 1 п. 45 розділу ІІІ ДС ЗСУ, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Пунктом 48 ДС ЗСУ передбачено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);

ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);

д) пониження в посаді;

е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);

є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);

ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Командир окремого батальйону (корабля 2 рангу), а також командир окремої військової частини, який користується дисциплінарною владою командира батальйону (корабля 3 рангу), має право застосовувати стягнення, визначені в пунктах "а"-"ґ" статті 48 цього Статуту (крім попередження про неповну службову відповідність осіб офіцерського складу). (п. 57 ДС ЗСУ)

Відповідно до пп. 83,84 ДС ЗСУ визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк. (п. 88 ДС ЗСУ)

Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статут), який визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах. Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини). Обов`язки посадових осіб, не зазначені в Статуті, визначаються відповідними порадниками та положеннями.

Згідно з статтею 6 Статуту Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань. Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до статті 16 Статуту, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтею 30 Статуту визначено, що начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Статтею 49 Статуту передбачено, що військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Військовослужбовці повинні бути ввічливими у спілкуванні з іншими особами, виявляти особливу увагу до осіб похилого віку, жінок і дітей, поступатися їм місцем у громадському транспорті, сприяти захистові честі й гідності громадян, додержанню громадського порядку, а також подавати допомогу при нещасних випадках, виникненні пожежі чи стихійного лиха. (стаття 56 Статуту).

Сукупний аналіз наведених норм права доводить, що проведення службового розслідування відносно військовослужбовця перед накладенням дисциплінарного стягнення не є обов`язковим.

З наведених підстав відхиляються доводи позивача щодо не проведення перевірки та не надання позивачу можливості надати пояснення.

Повертаючись до обставин у цій справі, суд зазначає, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 03.11.2024 року № 2687-ад «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності капітана ОСОБА_1 за неналежне виконання службових обов`язків» за порушення вимог статей 111, 112 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, на підставі п. б ст. 48, ст. 55,92 Дисциплінарного статуту ЗСУ, командира 4 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_4 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «Догана».

У позовній заяві представник позивача зазначає, що в наказі, що оскаржується, відсутні жодні посилання на будь-які докази, якими б обґрунтовувалося незадовільне виконання Позивачем своїх обов`язків.

Своєю чергу, суд доходить висновку, що такі доводи позивача є хибними, оскільки матеріалами справи підтверджено, що в ході з`ясування обставин події, було відібрано пояснення від заступника начальника штабу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_5 та заступника командира батальйону з психологічної підтримки персоналу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_6 , які пояснили що згідно бойового розпорядження командира НОМЕР_4 механізованого батальйону №127 від 22 жовтня 2024 року особовий склад 4 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 було зобов`язано переміститись у АДРЕСА_3 . 22 жовтня 2024 року близько 20 години 00 хвилин командир 4 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 капітан ОСОБА_7 був ознайомлений з бойовим розпорядженням командира НОМЕР_4 механізованого батальйону №127 та приступив до його виконання. В подальшому стало відомо, що капітан ОСОБА_8 доповів про переміщення особового складу в район АДРЕСА_3 , визначеного бойовим розпорядженням, хоча фактично не зайняв визначений район зосередження, надавши таким чином недостовірну інформацію командиру батальйону.

Надаючи оцінку наявним у справі доказам, суд виходить із того, що відповідно до ст.37 Статуту внутрішньої служби, військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Своєю чергою з боку позивача не було надано докази на спростування наведених відповідачем обставин.

Відповідно до п. 4 розділу 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема: додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно з п. 5 розділу 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Відповідно до абз. 2 п. 5 розділу І Дисциплінарного статуту Збройних Сил України стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

За таких обставин, з урахуванням наведеної вище оцінки наявних у справі доказів, суд доходить висновку, з боку відповідача доведено підстави, обґрунтованість застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді «догани», а тому позовні вимоги є безпідставними і такими, що не належать задоволенню.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи встановлені судом обставини, норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, оцінюючи викладені сторонами доводи, суд дійшов висновку, що дії відповідача відповідають ознакам, передбаченим у ч. 2 ст. 2 КАС України, зокрема, вони вчинені у спосіб, передбачені законом, а тому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не належать задоволенню.

Щодо судового збору, то відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, жодні судові витрати не повертаються та не стягуються на користь позивача.

У зв`язку з тим, що судові витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз в цій справі відсутні, жодні судові витрати не належать відшкодуванню за рахунок державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу,- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.15.5 п. 15 ч.1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.