Справа № 810/1782/13-а
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2025-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 810/1782/13-а

касаційне провадження № К/9901/1951/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Бившевої Л.І.,

суддів: Хохуляка В.В., Ханової Р.Ф.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області (далі - Управління) на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25.06.2020 (суддя Басай О.В.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2020 (головуючий суддя - Костюк Л.О., судді - Бужак Н.П., Кобаль М.І.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЛ ОІЛ» (далі - Товариство) до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

У березні 2012 року Товариство звернулось до суду із позовом до Управління, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 07.03.2012 № .

На обґрунтування зазначених позовних вимог Товариство послалося на те, що Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 265/95-ВР), Інструкцією «Про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України», затвердженою спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 №281/171/578/155 (далі - Інструкція), чітко передбачений перелік документів, які повинні вестись за місцем реалізації товарів (паливно-мастильних матеріалів), а саме: книга обліку розрахункових операцій (пункт 9 статті 3 Закону №265/95-ВР); журнал обліку надходжень нафтопродуктів за формою 13-НП (пункт 10.2.10 Інструкції); змінний звіт АЗС за формою 17-НП, який формується при передачі зміни (п. 10.2.10 Інструкції). Позивач стверджує, що облік паливно-мастильних матеріалів на АЗС ведеться у порядку, передбаченому законодавством, що було підтверджено книгою обліку розрахункових операцій, журналом обліку надходжень нафтопродуктів за формою №13-НП та змінними звітами АЗС за формою №17-НП, які і були надані до перевірки. Під час проведення перевірки змінний звіт АЗС за формою №17-НП від 22.02.2012 було надано за зміну, в якій відбулась поставка паливно-мастильних матеріалів відповідно до товарно-транспортних накладних. За зміну, в якій здійснювалась перевірка, змінний звіт не міг бути наданий, оскільки він автоматично формується при закритті зміни як це передбачено пунктом 10.4.3 Інструкції, відповідно до якого після завершення зміни оператором АЗС складається змінний звіт АЗС за формою №17-НП у двох примірниках, з яких один з доданими товарно-транспортними накладними здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається на АЗС. Товарно-транспортні та видаткові накладні є первинними документами відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність» і зберігаються в бухгалтерській службі Товариства, вони здаються разом з одним примірником змінного звіту АЗС за формою №17-НП після закриття зміни, в якій надійшов товар, а другий примірник змінного звіту залишається на АЗС (п. 10.4.3 Інструкції). Тобто, зберігання видаткових накладних та ТТН по місцю реалізації нафтопродуктів не передбачено законодавством.

Справа неодноразово переглядалась різними судовими інстанціями.

Київський окружний адміністративний суд рішенням від 25.06.2020, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2020, позов задовольнив повністю: визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 07.03.2012 № .

Рішення судів попередніх інстанцій обґрунтовані тим, що: операторами АЗС були оприбутковані прийняті нафтопродукти за марками та видами, про що зроблено відповідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС; в кінці кожної зміни здійснювалось складання змінного звіту за формою №17-НП із зазначенням найменування та марки пального, товарно-транспортних накладних, обліковий залишок в літрах на початок та кінець зміни, що відповідає вимогам Інструкції № 281 /171/578/155; за зміну, у якій здійснювалась перевірки , змінний звіт не міг бути наданий, оскільки він автоматично формується при закритті зміни, як це передбачено пунктом 10.4.3 Інструкції, тоді як на час проведення перевірки (о 14:24 год.) зміна ще не була завершена, оскільки зміна триває з 00:00 год. до 24:00 год.

Управління оскаржило рішення судів першої та апеляційної інстанції до Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, який ухвалою від 01.02.2021 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.

Підставою для касаційного оскарження скаржник визначив пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час вчинення відповідної процесуальної дії, далі - КАС України), а саме - неврахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 14.05.2020 у справі № 823/1918/16, від 28.05.2020 у справі № 823/1978/16, від 12.03.2020 у справі № 823/1917/16.

Зокрема, скаржник посилається на те, що суди не надали належної оцінки тому, що на момент проведення перевірки на АЗС були відсутні змінні звіти оператора АЗС за формою № 17-НП, що підтверджується поясненнями оператора АЗС - ОСОБА_1 .

Товариство не скористалося своїм процесуальним правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 09.09.2025 визнав за можливе проведення попереднього розгляду справи і призначив попередній розгляд справи на 10.09.2025.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та, враховуючи межі касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

У справі, що розглядається, суди встановили, що Управлінням була проведена фактична перевірка господарської одиниці - автомобільної заправної станції, що розташована за адресою: Київська область, м. Вишневе, вул. Київська, 23, та належить суб`єкту господарської діяльності - Товариству, результатами якої оформлені актом від 23.02.2012 на бланку №000145. Дата початку перевірки - 23.02.2012 о 14:24 год., дата за закінчення перевірки - 23.02.2012 о 16:15 год.

Згідно з висновків акта, перевіркою встановлено порушення позивачем, зокрема, вимог пункту 12 статті 3, статті 6 Закону № 265/95-ВР, пункту 10 Інструкції, які полягали у неведенні господарською одиницею позивача обліку товарних запасів (паливно-мастильних матеріалів) за місцем реалізації та зберігання на загальну суму 399085,05 грн., оскільки до перевірки не були надані товарно-транспортні накладні, змінні звіти та інші первинні бухгалтерські документи, які підтверджують облік товарно-матеріальних цінностей у встановленому порядку.

На підставі висновків акта перевірки Управління прийняло податкове повідомлення-рішення від 07.03.2012 №000322305, яким на підставі п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та згідно зі статтею 20 Закону № 265/95-ВР до Товариства були застосовані штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 798170,10 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, Верховний Суд виходить із наступного.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані: вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

До суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (стаття 20 Закону № 265/95-ВР).

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку (пункт 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів встановлено Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженою наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 № 281/171/578/155.

Відповідно до пункту 10.2.10 пункту 10.2 Інструкції на підставі ТТН та акта приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою N 13-НП. Дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою N 17-НП (додаток 14).

Згідно з пунктом 10.4.1 Інструкції на АЗС здійснюється оперативне кількісне контролювання, результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманих і відпущених нафтопродуктів. Кількісний облік нафтопродуктів на АЗС здійснюється за формою змінного звіту АЗС N 17-НП.

При цьому, пунктом 10.4.3 Інструкції встановлено, що після завершення зміни оператором АЗС складається змінний звіт АЗС за формою N 17-НП у двох примірниках, з яких один з доданими ТТН здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається на АЗС.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, змінний звіт АЗС за формою N 17-НП складається після завершення зміни.

У справі, що розглядається, суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що: операторами АЗС були оприбутковані прийняті нафтопродукти за марками та видами, про що зроблено відповідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС № 13-НП (додаток № 13), копія якого наявна у матеріалаах справи; АЗС в кінці кожної зміни здійснювалось складання змінного звіту за формою №17-НП із зазначенням найменування та марки пального, товарно-транспортних накладних, обліковий залишок в літрах на початок та кінець зміни; під час проведення перевірки змінний звіт АЗС за формою №17-НП від 22.02.2012 було надано за зміну, в якій відбулась поставка паливно-мастильних матеріалів відповідно до товарно-транспортних накладних, а за зміну, в якій здійснювалась перевірка, змінний звіт не міг бути наданий, оскільки він автоматично формується при закритті зміни як це передбачено пунктом 10.4.3 Інструкції, тоді як на час проведення перевірки - 23.02.2012 з 14:24 год. до 16:15 год. такий звіт ще не міг бути сформований, оскільки зміна триває з 00:00 год. до 24:00 год.; уході судового розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що висновки Управління про нездійснення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації базуються лише на поясненнях відповідальної особи АЗС - ОСОБА_1 , тоді як зазначені посилання контролюючого органу є суперечливими, з огляду на те, що із вказаних пояснень слідує, що змінного звіту немає, оскільки вони знаходяться в бухгалтерії.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанції дійшли правильного висновку щодо відсутності у контролюючого органу правових підстав для застосування до позивача штрафних санкцій, передбачених статтею 20 Закону № 265/95-ВР, у сумі 798170,10 грн. згідно оспорюваного податкового повідомлення-рішення та наявність підстав для його скасування.

При цьому, посилання Управління у касаційній скарзі на постанови Верховного суду від 14.05.2020 у справі № 823/1918/16, від 28.05.2020 у справі № 823/1978/16, від 12.03.2020 у справі № 823/1917/16 є безпідставними, оскільки обставини, встановлені у вказаних справах, не є релевантними до обставин даної справи.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи зазначене, касаційна скарга Управління підлягає залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 25.06.2020 та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2020 - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 349, ст. 350, ч.ч. 1, 5 ст. 355, ст.ст. 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 25.06.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2020 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіЛ.І. Бившева В.В. Хохуляк Р.Ф. Ханова