Справа № 460/6489/25
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2025-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 вересня 2025 року м. Рівне №460/6489/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Луганській області
про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 06 березня 2025 року №19 в частині відмови та незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.09.1989-07.11.2003; періоди догляду за дитиною до досягнення нею 12-річного віку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 05.10.1996 по 31.12.1996 р.; з 28.03.1997 по 31.12.1997 р.; з 20.05.1998 по 31.12.1998 р.; з 02.01.2000 р. по 31.01.2000 р.; з 10.02.2000 по 28.02.2000 р.; з 17.03.2000 по 31.03.2000 р.; з 27.04.2000 по 07.07.2000 р.; з 08.07.2003 р по 31.10.2003 р.; з 02.11.2003 р по 31.12.2003 р., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з - 01.01.2004 по 31.04.2004 р.; з 11.11.2004 по 31.06.2005 р.; з 01.09.2005 по 20.11.2005 р.; з 16.11.2006 р. по 07.07.2012 р.;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 01.09.1989- 07.11.2003; періоди догляду за дитиною до досягнення нею 12-річного віку ОСОБА_2 - з 05.10.1996 по 31.12.1996 р.; з 28.03.1997 по 31.12.1997 р.; з 20.05.1998 по 31.12.1998 р.; з 02.01.2000 р. по 31.01.2000 р.; з 10.02.2000 по 28.02.2000 р.; з 17.03.2000 по 31.03.2000 р.; з 27.04.2000 по 07.07.2000 р.; з 08.07.2003р по 31.10.2003 р.; з 02.11.2003 р по 31.12.2003 р., ОСОБА_3 - з 01.01.2004 по 31.04.2004 р.; з 11.11.2004 по 31.06.2005 р.; з 01.09.2005 по 20.11.2005 р.; з 16.11.2006 р. по 07.07.2012 р.

В підтвердження позовних вимог позивач зазначила, що 26.02.2025 року звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку відповідно до пункту 2 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Заява за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області, яке 06.03.2025 року прийняло рішення №19 про відмову Позивачеві у призначенні пенсії, оскільки відсутній необхідний страховий стаж.

Позивачка вважає рішення пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки має достатньо страхового стажу для її призначення та досягла встановленого законодавством пенсійного віку, тому звернулася в суд з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач 22.04.2025 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому не погодився з позовними вимогами та просив їх залишити без задоволення. Зазначив, що 26.02.2025 Позивач звернулася до органів Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV з урахуванням положень ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Згідно принципу екстериторіальності вказана заява та додані до неї документи розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області, рішенням якого від 06.03.2025 №19 відмовлено Позивачу у призначенні пенсії у зв`язку відсутністю необхідного страхового стажу 24 роки.

Зазначає про те, що страховий стаж Позивач складає 15 років 5 місяців 26 днів, а період проживання Позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 4 роки 8 місяців 4 дні. До страхового стажу не зараховано періоди роботи:

- за записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки на титульному аркуші відсутня дата заповнення трудової книжки;

- з 01.09.1989 по 26.07.1990; з 09.06.1996 по 14.06.1996; з 05.10.1996 по 31.12.1996; з 28.03.1997 по 31.12.1997; з 20.05.1998 по 31.12.1998 - в колгоспі «Перемога» за архівною довідкою від 23.11.2023 №1048, виданою КУ «Трудовий архів» Сарненської міської ради , в якій дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 » не відповідає даним в свідоцтві про шлюб « ОСОБА_5 ». Разом з тим в довідці відсутні відомості про відпрацьовані вихододні за липень, серпень, жовтень-грудень 1989 року та з січня по липень 1990 року;

- час догляду за потерпілими дітьми від Чорнобильської катастрофи до досягнення ними 12 річного віку, але не більше ніж 31.12.2003, оскільки згідно архівних довідок від 23.11.2024 №1048 та №1049, виданими КУ «Трудовий архів» Сарненської міської ради та за даними Реєстру застрахованих осіб заявниця працювала.

Таким чином, у Позивача відсутнє право на призначення пенсії за віком відповідно до п.2 ст.55 Закону №796 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 24 роки. Відтак, рішення вважає правомірним та законним, прийнятим в межах, у спосіб та у відповідності до чинного законодавства України, у зв`язку з чим вказує на відсутність підстав для задоволення вимог позивача.

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є особою потерпілою від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим Рівненською обласною державною адміністрацією 29.11.1993р.

Відповідно до довідки Вирівської сільської ради Сарненського району Рівненської області від 01.12.2023 N 2-644 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 28.04.1988 року по дату видачі довідки зареєстрована та постійно проживає в с.Кам`яне Случанське, Сарненського району Рівненської області, на території, яке відноситься до 3-ої зони радіаційного забруднення після аварії на ЧАЕС. Підстава видачі довідки: погосподарські книги №9 за 1986-1990 роки, № 11 за 1991-1995 роки, № 8 за 1996-2000 роки, № 1 за 2001-2005 роки, № 51 за 2006-2010 роки, №с3 за 2011-2015 роки, № 1 за 2016-2020 роки, №1 за 2021-2025 роки.

27 вересня 2023 року позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності вказана заява та додані до неї документи розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 21.12.2023 №19 відмовлено у призначенні Позивачу пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Відповідне рішення позивачем не оскаржувалося.

26 лютого 2025 року позивач повторно звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

З урахуванням принципу екстериторіальності, дану заяву позивача про призначення пенсії розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області.

Відповідно до рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 06.03.2025 №19 Позивачу відмовлено у призначенні позивачу відмовлено у призначенні пенсії, оскільки відсутній необхідний страховий стаж не менше 24 роки.

Період проживання Позивача в зоні гарантованого добровільного відселення становить 35 років 7 місяців 5 днів, в тому числі станом на 01.01.1993 4 роки 8 місяців 4 дні.

У цьому рішенні вказано, що страховий стаж Позивача за наданими документами становить 15 років 5 місяці 26 днів.

До страхового стажу не зараховано періоди роботи:

- за записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки відсутня дата видачі трудової книжки;

- роботи в колгоспі «Перемога» за архівною довідкою від 23.11.2023 №1048, виданою КУ «Трудовий архів» Сарненської міської ради , в якій дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 » не відповідає даним в свідоцтві про шлюб « ОСОБА_5 »;

- час догляду за потерпілими дітьми від Чорнобильської катастрофи до досягнення ними 12 річного віку, оскільки згідно архівних довідок від 23.11.2024 №1048 та №1049, виданими КУ «Трудовий архів» Сарненської міської ради та за даними Реєстру ОСОБА_1 працювала з 1989 року по 2003 рік.

А тому, право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до пункту 2 статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відсутнє.

Вважаючи таке рішення протиправним, ОСОБА_1 , звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсії, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.03.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), який набрав чинності 01.01.2004.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону України №1058-ІV, передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року не менше 29 років, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII) визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, встановлено статтею 55 Закону №796-ХІІ. Згідно з частиною третьою цієї статті призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і цього Закону.

Частиною першою статті 55 Закону №796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, зменшення віку становить 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років (пункт 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ).

Системний аналіз вказаних правових норм свідчить про те, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII. Отже, норми спеціального закону - Закону №796-XII застосовуються субсидіарно із нормами загального закону - Закону №1058-ІV, доповнюють і конкретизують їх.

Відповідачем не заперечується право ОСОБА_1 на зниження їй пенсійного віку на 6 років. Разом з цим, відмова у призначенні пенсії позивачу від 06.03.2025 за її заявою від 26.02.2025 обумовлена відсутністю страхового стажу, який для неї становить 24 роки, яку фактично й оскаржує позивач за змістом позову.

Зокрема, рішенням від 06.03.2025 №19 про відмову у призначенні пенсії до страхового стажу не враховано періоди роботи:

- за записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки на титульному аркуші відсутня дата заповнення трудової книжки;

- з 01.09.1989 по 26.07.1990, з 09.06.1996 по 14.06.1996, з 05.10.1996 по 31.12.1996, з 28.03.1997 по 31.12.1997, з 20.05.1998 по 31.12.1998 в колгоспі «Перемога» за архівною довідкою від 23.11.2023 №1048, виданою КУ «Трудовий архів» Сарненської міської ради , в якій дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 » не відповідає даним в свідоцтві про шлюб « ОСОБА_5 »;

- час догляду за потерпілими дітьми від Чорнобильської катастрофи до досягнення ними 12 річного віку, але не більше ніж 31.12.2003, оскільки згідно архівних довідок від 23.11.2024 №1048 та №1049, виданими КУ «Трудовий архів» Сарненської міської ради та за даними Реєстру застрахованих осіб заявниця працювала.

З цього приводу, суд зазначає таке.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

Закон №1058-IV набрав чинності 01.01.2004.

За приписами абзацу першого частини першої статті 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону №1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі Закону №1788-XII відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637, зі змінами). Так відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 Порядку №637).

Наведене дає підстави для висновку, що поняття «страховий стаж» запроваджено Законом №1058-IV (діє з 01.01.2004). До 01.01.2004 робота, виконувана на підставі трудового договору, зараховується до стажу роботи незалежно від характеру й тривалості роботи і перерв. При цьому, основним документом до 01.01.2004, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки (або відповідних записів у ній, або коли наявні неточні чи неправильні відомості про періоди роботи) стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як слідує із записів трудової книжки НОМЕР_1 позивач у період з 01.09.1989 по 07.11.2003 працювала в колгоспі «Перемога», з 01.05.2004 по 10.11.2004 в ПСП «Росток С», з 28.11.2005 по 15.11.2006 перебувала на обліку в Сарненському районному центрі зайнятості.

Так, в трудовій книжці позивача записи про роботу відображені в чіткій послідовності, не містять виправлень, неточностей чи підтримань, завірені підписом та печаткою роботодавця, з посиланням на документи на підставі яких вони були вчинені.

Cуд наголошує, що при обчисленні страхового стажу позивача за період роботи до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004), відповідач мав керуватися документами та порядком, визначеним законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-ІV і даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а після 01.01.2004 - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Щодо підстав неврахування періодів періоди роботи за записами трудової книжки суд зазначає таке.

Порядок ведення трудових книжок працівників визначено в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженій наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, відповідно до пунктів 2.2, 2.4 якої до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, а отже, й не може впливати на її особисті права.

До прийняття наведеної вище Інструкції від 29.07.1993 № 58 порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, регламентувався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162, правилами пунктів 2.2, 2.3 якої було також передбачено, що заповнення трудової книжки вперше виробляється адміністрацією підприємства у присутності працівника пізніше тижневого терміну від часу прийому працювати. У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи у роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження та заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку та статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використані винаходи та раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Крім цього, суд звертає увагу, що усі записи в трудовій книжці покладаються на роботодавця.

В постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Як уже встановлено судом вище за змістом рішення, періоди роботи позивача з 01.09.1989 по 07.11.2003; з 01.05.2004 по 10.11.2004; з 28.11.2005 по 15.11.2006 підтверджуються записами наявними у трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

Відповідні записи завірені підписом уповноваженої особи та скріплений печаткою підприємства.

При цьому, доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо періодів роботи або ж неналежності трудової книжки саме позивачу відповідач до суду не надав.

Крім того, відповідно до пунктів 7.1., 7.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженій наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 на підприємстві ведеться така документація щодо обліку бланків трудових книжок і заповнених трудових книжок: а) книга обліку бланків трудових книжок і вкладишів до них, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 року N 277, б) книга обліку руху трудових книжок і вкладишів до них, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 року N 277. Бланки трудових книжок і вкладишів до них зберігаються в бухгалтерії підприємства як документи суворої звітності і видаються за заявкою у підзвіт особі, відповідальній за ведення трудових книжок.

Крім того, суд звертає увагу на принцип пропорційності, який вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.

Суд критично ставиться до доводів відповідача щодо незарахування до загального страхового стажу позивача періоду роботи з 01.09.1989 по 07.11.2003; з 01.05.2004 по 10.11.2004; з 28.11.2005 по 15.11.2006, які зазначенні в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , оскільки відповідальність за правильне заповнення трудових книжок, несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

Крім того, позивачем до матеріалів позову було надано архівну довідку №1050 від 23.11.2023 щодо перейменування колгоспу «Перемога» та архівні довідки №1048 та 1049 від 23.11.2023, які підтверджують трудовий стаж позивача у спірний період.

Крім того суд зазначає, що помилка в дошлюбному прізвищі в архівній довідці № 1048 від 23.11.2023 та відсутність дати заповнення трудової книжки не може нівелювати відомості трудової книжки.

При цьому, суд зауважує, що у випадку якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав усі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставин, запропонувати позивачеві надати інформацію щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Така позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17, від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, від 26.06.2019 у справі №607/4243/17, відповідно до яких на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Однак, жодних із зазначених вище дій Пенсійним органом вчинено не було, у тому числі й не надано позивачу допомоги в одержанні відсутніх у неї документів.

Таким чином, з огляду на відповідні записи трудової книжки, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи позивача з 01.09.1989 по 07.11.2003; з 01.05.2004 по 10.11.2004; з 28.11.2005 по 15.11.2006, суд дійшов висновку, відповідач безпідставно не зарахував позивачу до страхового стажу вказані періоди роботи.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періодів догляду за дитиною до досягнення нею 12-річного віку за ОСОБА_2 та за ОСОБА_3 , то суд зазначає таке.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 від 24.06.1993 та свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_4 від 20.07.2000, ОСОБА_1 є матір`ю.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченнями дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_5 від 25.07.1997 та серії НОМЕР_6 від 01.03.2001.

Відповідно до п. 13 ст. 30 Закону N 796-XII, визначено що потерпілим дітям, визначених у п. 1-6 статті 27 цього Закону, та їх батькам надаються гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема, зарахування до стажу роботи одному з батьків часу догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею віку 12 років.

Згідно п. 11 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" від 12 серпня 1993 року N 637 (далі Порядок N 637), час догляду одного з батьків за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта громадянина України (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи або довідки про видачу такого посвідчення; заяви особи, яка звернулася за призначенням пенсії, про те, що ніхто з батьків не скористався пільгою, передбаченою пунктом 13 статті 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; документів про те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював.

У свою чергу, документами, які підтверджують те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював, є: виписка з трудової книжки; відомості про відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, отримані в порядку взаємного обміну інформацією; інформація із системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України.

Як слідує із записів трудової книжки НОМЕР_1 позивач у період з 01.09.1989 по 07.11.2003 працювала в колгоспі «Перемога». А тому, правові підстави для зарахування до страхового стажу позивача періодів догляду за дитиною ОСОБА_2 , з 05.10.1996 по 31.12.1996 р.; з 28.03.1997 по 31.12.1997 р.; з 20.05.1998 по 31.12.1998 р.; з 02.01.2000 р. по 31.01.2000 р.; з 10.02.2000 по 28.02.2000 р.; з 17.03.2000 по 31.03.2000 р.; з 27.04.2000 по 07.07.2000 р.; з 08.07.2003 р по 31.10.2003 р.; з 02.11.2003 р по 07.11.2003 р. відсутні, а рішення відповідача в цій частині є правомірним,

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України N 22-1 від 25.11.2005 (із змінами внесеними постановою правління Пенсійного фонду України 26.04.2017 N 9-1) (далі - Порядок N 22-1).

Відповідно до абзацу першого пункту 2.23 розділу II Порядку N 22-1 при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Отже, спеціальним законом, яким визначено порядок та умови зарахування певного періоду до страхового стажу, є саме Закон N 1058-IV.

Враховуючи наведене та системний аналіз наведених норм, обов`язковою умовою зарахування певного періоду до страхового стажу є проміжок часу, протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені - внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, норми п. 13 ст. 30 Закону N 796-XII, гарантуючи право на зарахування до стажу роботи одному з батьків часу догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею віку 12 років, можуть бути реалізовані виключно у випадку відповідності такого періоду вимогам, які визначені спеціальним Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до страхового стажу.

Тобто, умовою зарахування часу догляду за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12 років до страхового стажу матері або батька є сплата за страхових внесків в указаний період або отримання виплат по догляду за дитиною. Відповідний висновок випливає, зокрема, й зі змісту положень Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України 19.12.2003 N 21-1, де визначено перелік застрахованих осіб.

01 січня 2004 року прийнято Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яким передбачено лише єдиний варіант зарахування певних періодів до страхового стажу, що дає право на пенсію - сплата страхового внеску в сумі, не меншій за мінімальний страховий внесок. При цьому, період з 01.01.2004 року також може бути зарахований до страхового стажу в разі добровільної участі особи, котра доглядає за дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та сплати страхових внесків.

Отже, період догляду за постраждалою дитиною може бути зараховано в страховий стаж одному з батьків, який не працював і доглядав таку дитину до 12-річного віку, якщо такий догляд здійснили до 01.01.2004.

При цьому, норми пункту 13 статті 30 Закону №796-XII, гарантуючи право на зарахування до стажу роботи одному з батьків часу догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею віку 12 років, можуть бути реалізовані виключно у випадку відповідності такого періоду вимогам до страхового стажу, що регламентовані Законом №1058-IV, який є спеціальним у цих правовідносинах.

Судом встановлено, що доказів того, що позивач став на облік у відповідне територіальне управління праці та соціального захисту населення та отримував відповідну соціальну допомогу, з якої мали бути сплачені страхові внески за рахунок держави, матеріали справи не містять.

За такого правового регулювання, суд приходить до висновку, що підстав для зарахування до страхового стажу часу догляду за дитиною, ОСОБА_3 , з 01.01.2004 по 31.04.2004 р.; з 11.11.2004 по 31.06.2005 р.; з 01.09.2005 по 20.11.2005 р.; з 16.11.2006 р. по 07.07.2012 р. немає, оскільки позивач не є застрахованою особою та за неї у цей час ніхто не сплачував внесків до Пенсійного фонду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.03.2023 у справі 640/14153/19.

З огляду на викладене, рішення відповідача в частині не зарахування до страхового стажу позивача періодів по догляду за дитиною до досягнення нею 12-річного віку ОСОБА_2 - з 05.10.1996 по 31.12.1996 р.; з 28.03.1997 по 31.12.1997 р.; з 20.05.1998 по 31.12.1998 р.; з 02.01.2000 р. по 31.01.2000 р.; з 10.02.2000 по 28.02.2000 р. ; з 17.03.2000 по 31.03.2000 р.; з 27.04.2000 по 07.07.2000 р.; з 08.07.2003р по 31.10.2003 р.; з 02.11.2003 р по 31.12.2003 р.; ОСОБА_3 - з 01.01.2004 по 31.04.2004 р.; з 11.11.2004 по 31.06.2005 р. з 01.09.2005 по 20.11.2005 р. з 16.11.2006 р. по 07.07.2012 р. є правомірним, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до стажу роботи позивача неврахований період роботи з 01.09.1989- 07.11.2003.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд стягує понесені позивачем судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 06 березня 2025 року №19 в частині відмови та незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.09.1989-07.11.2003.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.09.1989 - 07.11.2003.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн 48 (сорок вісім) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 15 вересня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_7 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (вул. Шевченка, 9,м. Сєвєродонецьк,Сєвєродонецький р-н, Луганська обл.,93404, ЄДРПОУ/РНОКПП 21782461)

Суддя С.А. Борискін